Справа № 991/7274/25
Провадження 1-кп/991/95/25
У Х В А Л А

іменем України

02 березня 2026 року м.Київ

Вищий антикорупційний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката ОСОБА_9 про відвід прокурора ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000474 від 16.09.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Новотроїцьке Волноваського району Донецької області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянка України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В:

1. У провадженні Вищого антикорупційного суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000474 від 16.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

1.1. У судовому засіданні захисник ОСОБА_9 заявив відвід прокурору ОСОБА_5 з підстав його упередженості, що проявляється у його виступах під час судових засідань і у письмових документах. Послався на те, що прокурор у запереченнях до клопотання сторони захисту про зміну запобіжного захисту використав категоричні твердження стосовно достовірності обставин, пов`язаних із проходженням ОСОБА_6 військової служби. Оцінка ОСОБА_5 поведінки обвинуваченої як ухилення від судового розгляду свідчить про привласнення прокурором повноважень суду, що висвітлює його упереджене і негативне ставлення до ОСОБА_6 .

Додатково зазначив, що постанова, якою визначено склад групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні, не містить підстав для зміни групи прокурорів і включення до її складу ОСОБА_5 .

1.2. З огляду на це адвокат просить відвести прокурора ОСОБА_5 від участі в цьому кримінальному провадженні.

2. У судовому засіданні учасники висловили такі позиції:

2.1. Захисник ОСОБА_8 підтримав заяву захисника про відвід.

2.2. Обвинувачена ОСОБА_6 підтримала заяву про відвід, зазначила, що вислови прокурора порушують презумпцію невинуватості та свідчать про його упередженість.

2.3. Прокурор ОСОБА_5 зазначив, що станом на 04.12.2025 обставини, викладені в заяві про відвід, були відомі стороні захисту після ознайомлення із позицією обвинувачення стосовно зміни запобіжного заходу. У подальших судових засіданнях сторона захисту із відповідними заявами не зверталась. Доводи захисника фактично зводяться до того, щоб кожну позицію/версію прокурора розцінювати як прояв упередженості. Додатково наголосив, що жодних дисциплінарних проваджень в КДКП стосовно нього не відкрито.

Прокурор також заперечив доводи щодо незаконності зміни групи прокурорів, оскільки внесені зміни до групи прокурорів обумовлені зміною структури відділів прокуратури.

3. Заслухавши учасників, дослідивши доводи заяви, Суд дійшов таких висновків.

3.1. Відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

3.2. Прокурор у кримінальному провадженні історично і нормативно відноситься до сторони обвинувачення і має ряд повноважень, за допомогою яких реалізується обвинувальна функція у змагальному кримінальному процесі. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України він зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Об`єктивність і неупередженість прокурора є не менш важливими для досягнення завдань кримінального провадження, ніж судді, оскільки він згідно зі ст. 36 КПК України наділений значним обсягом повноважень, що можуть суттєво обмежувати чи звужувати права і свободи особи.

3.3. Неупередженість (об`єктивність) прокурора передбачає вчинення ним процесуальних дій, ухвалення процесуальних рішень лише з підстав, встановлених КПК України, та на основі зібраних фактичних даних, без обвинувального ухилу та особистої зацікавленості у вирішенні справи. Значення об`єктивності чи неупередженості прокурора щодо дослідження всіх обставин провадження варто оцінювати крізь призму гарантування реалізації завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК України). Розв`язання цього завдання сприяє, з одного боку, реалізації принципу невідворотності відповідальності за вчинення правопорушення, а з іншого, - недопущенню обвинувачення або засудження жодного невинуватого.

Отже, неупередженість прокурора є необхідною умовою успішного виконання своїх конституційних функцій (ст. 131-1 Конституції України) та виконання своїх повноважень на досудовому розслідуванні й в судовому провадженні (ст. 36 КПК України) для реалізації завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК України) та забезпечення законності (ст. 9 КПК України України).

3.4. Необ`єктивність або упереджене ставлення прокурора до учасників кримінального провадження є підставою для відводу (самовідводу) прокурора. Закріплення в національному законі загального переліку підстав для відводу прокурора від участі у кримінальному провадженні нарівні з нормами, які регулюють порядок призначення та заміни прокурора, презюмує його об`єктивність і неупередженість в кожному кримінальному провадженні. Якщо ж прокурор особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості, прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні.

3.5. Ключовим моментом відводу як цілісного інституту кримінального провадження є упередженість суб`єкта процесуальної діяльності при вирішенні поставлених перед ним питань. Норми КПК України не містять ознак або властивостей, які б розкривали сутність упередженості, що вказує на оціночний характер цієї обставини у кожному конкретному випадку. Як вбачається із формулювань ст. 77 КПК України, інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості прокурора, мають бути обумовлені конкретними фактами.

3.6. За наявності підстав, передбачених ст. 75-79 КПК України, прокурору може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим (ст. 80 КПК України). Тобто представлені заявником аргументи мають сформувати у суду переконання, що прокурор постановляє процесуальні рішення та вчиняє процесуальні дії (або, навпаки, допускає бездіяльність), які хоч і належать до його повноважень, однак з якоїсь причини, не є об`єктивними. Доводи, наведені в мотивування відводу, не можуть ґрунтуватися лише на критиці постановлених рішень та вчинених дій або незгоді з ними.

3.7. Захисник обґрунтовує заяву про відвід прокурора його «експресивними» виступами у судових засіданнях і категоричними твердженнями щодо поведінки обвинуваченої у контексті її вступу на військову службу. На переконання сторони захисту, такі дії свідчать про порушення презумпції невинуватості, оскільки фактично ця позиція містить оцінку фактичних обставин, що належить до виключної компетенції суду.

3.8. Відповідно до ч. 4 ст. 80 КПК України заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Імперативне закріплення звернення із заявою одразу після виявлення учасником таких обставин свідчить про безсумнівну неможливість продовжувати подальший розгляд до вирішення вказаного питання.

Суд враховує, що позиція прокурора щодо доводів сторони захисту була відома захиснику ще станом на 04.12.2025 під час розгляду клопотання про покладення процесуальних обов`язків і зміну запобіжного заходу. Водночас, сторона захисту не відреагувала на зазначену позицію сторони обвинувачення та не скористалась правом заявити відвід прокурору.

Ставлення сторони захисту до прокурора як до упередженого суб`єкта не може варіюватися від обраної ним тактики спростування доводів захисту та оцінки різних версій судом, оскільки обставина, яка зумовила виникнення сумніву у неупередженості прокурора, вже є завершеною. Інститут мотивованого відводу як раз і покликаний виключити необ`єктивне і упереджене виконання прокурором своїх повноважень, на що і спрямована ч. 4 ст. 80 КПК України. Втім, відповідні аргументи захисника виникли через 2 місяці після розгляду відповідних питань, що може свідчити про зловживання своїми процесуальними правами та про умисне затягування розумних строків судового розгляду.

3.9. Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. У змагальному типі кримінального процесу, який задекларований в актуальних умовах правового регулювання, однією із засад є змагальність сторін (за виключенням доведення винуватості особи у вчиненні злочину). Змагальність передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України (ч. 1 ст. 22 КПК України). Отже, мотивування і формулювання, викладені прокурором у клопотаннях чи запереченнях, є висловленням позиції сторони обвинувачення і проявом реалізації її повноважень.

Важливим елементом змагальності є можливість учасників провадження самостійно визначати тактику і стратегію доведення своєї правової версії перед судом. З огляду на це сторона обвинувачення або захисту у змагальному процесі не обмежується наперед визначеними рамками процесуальної аргументації, формуючи власну інтерпретацію фактичних обставин і надаючи оцінку переконливості та достовірності доводів опонента.

Сторона обвинувачення, як і сторона захисту, має право самостійно визначати ключові акценти свого виступу, а також способи реагування на аргументи іншої сторони та їх спростування. Така процесуальна автономія забезпечує активність сторін кримінального провадження та сприяє повному та справедливому механізму перевірки альтернативних правових позицій.

Оцінка прокурором обставин вступу обвинуваченої на військову службу, а також визначення їх достовірності, у тому числі з нормативної точки зору, належить до повноважень прокурора як представника сторони обвинувачення. Сам по собі виклад прокурором власного бачення фактичних обставин є реалізацією процесуальної функції прокурора у кримінальному провадженні, тому не може розцінюватися як прояв упередженості з його боку. Аналогічні мотиви стосуються і посилань щодо порушення прокурором презумпції невинуватості, оскільки здійснення прокурором своїх повноважень під час судового розгляду не є публічним висловленням позиції щодо доведеності вини конкретної особи.

Причому, остаточна оцінка аргументів сторін з точки зору їх обґрунтованості здійснюється судом при ухваленні відповідного процесуального рішення (ч. 1 ст. 94 КПК України). Отже, формулювання в клопотаннях/запереченнях сторін, є предметом дослідження судом і не можуть наперед створювати презумпцію єдиної правильної інтерпретації обставин чи правових норм.

3.10. Суд також відхиляє доводи захисника щодо неповноважності прокурора у цьому кримінальному провадженні у зв`язку із відсутністю підстав для зміни групи прокурорів з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Прокурори, які включені до складу групи прокурорів, знаходяться в єдиному організаційно-процесуальному утворенні, спрямовують свою діяльність на досягнення єдиної мети, виконують загальні завдання і мають однаковий процесуальний статус. Кожний член групи прокурорів у конкретному кримінальному провадженні володіє всім обсягом прав прокурора, оскільки він визначений керівником органу прокуратури для здійснення таких повноважень у цьому провадженні. Протилежне розуміння нівелювало б саму мету створення такої групи прокурорів у кримінальному провадженні (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 629/847/15-к).

Підстави, визначені ч. 3 ст. 37 КПК України, не є релевантними обставинам цієї справи, оскільки фактично стосуються виключення конкретного прокурора зі складу групи прокурорів та заміни його іншим прокурором.

Положення кримінального процесуального законодавства не містять вичерпних підстав для зміни групи прокурорів у кримінальному провадженні. Тому сама по собі реорганізація внутрішньої структури правоохоронного органу не може свідчити про незаконність постанови про зміну складу групи прокурорів чи про відсутність належних повноважень у прокурорів, включених до її складу. Такі зміни мають 1) організаційних характер, 2) не впливають на законність прийнятих прокурором процесуальних рішень, 3) спрямовані на оптимізацію та ефективність здійснення прокурором своїх функцій та 3) жодним чином не обмежують права обвинуваченої.

4. Враховуючи викладене, сумніви захисника стосовно неупередженості прокурора не визнаються обґрунтованими, а доводи є формальними і нерелевантними підставам для відводу уповноваженого прокурора у цьому кримінальному провадженні. Тому в задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись статтями 77, 80, 81, 376 КПК України, Суд,

П О С Т А Н О В И В:

1.У задоволенні заяви про відвід прокурора відмовити.

2.Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3