Номер провадження 1-кс/404/1243/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Фортечного районного суду міста Кропивницького ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому клопотання прокурора Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно підозрюваного по матеріалам кримінального провадження №0000168, з попередньою кваліфікацією за ч.2 ст.364 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор просить накласти арешт на автомобіль та половину квартири зареєстровані за підозрюваним ОСОБА_4 .

Завданням арешту вказує необхідність відшкодування шкоди від злочину, як то передбачено пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України. Під час розгляду прокурор вимоги підтримав.

Слідчий відділ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області проводить досудове розслідування по цьому кримінальному провадженню.

За версією представників сторони обвинувачення ОСОБА_4 у 2020 році на посаді директора КП «Міськсвітло», зловживав службовим становищем, незаконно укладав додаткові угоди про збільшення вартості електричної енергії, тобто діяв в інтересах ТОВ «КОЕК», внаслідок чого завдав державі збитки в розмірі 1409825грн.

На підставі рішення Господарського суду Кіровоградської області від 18 грудня 2023 року з ТОВ «КОЕК» на користь КП «Міськсвітло» стягнуто 1409825грн. грошових коштів, сплачених за переплату безпідставно завищеної вартості електричної енергії по додатковим угодам за 2020рік.

Правовий висновок Великої Палати Верховного Суду остаточно вирішив виключну правову проблему, отже є обов`язковим у тому числі для прокурора. Так у постанові Великої Палати Верховного Суду (справа910/12876/19) йдеться про неприпустимість повторного застосування відповідальність одного й того самого виду за одне й те саме порушення. ВП ВС зауважує, що гарантована ст. 61 Конституції України заборона подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (лат. non bis in idem «двічі за одне й те саме не карають») має на меті уникнути несправедливого покарання.

Таким чином одночасне стягнення коштів на підставі судових рішень у господарському та кримінальному провадженні є подвійним стягненням, тобто подвійною мірою відповідальністю за одне можливе порушення.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту. ( ч. 1 ст. 170 КПК України)

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються. (ч. 5 ст. 132 КПК України)

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо не буде доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до вимог пунктів 3-4 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу

Цивільний позивач не виконав вимог п. 3 ч. 2 ст. 173 КПК України, оскільки не подав доказів обґрунтованості та розумності подвійного стягнення можливої шкоди від злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Сукупність фактично з`ясованих обставин переконує в тому що захід забезпечення кримінального провадження повинен виконувати завдання суто кримінального судочинства, тоді як фактично вже вирішено вимогу про відшкодування шкоди і такий висновок підтверджується судовим рішенням, що набрало законної сили та виконується.

Вимоги клопотання розглянуто з додержанням частини 1 та 2 ст. 22 КПК України та ст. 26 КПК України, в межах заявлених вимог, доводів і долучених до клопотання доказів. Обовязок доведення обґрунтованості застосованого заходу забезпечення, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено на ініціатора такого клопотання, в даному випадку цивільного позивача. Прокурор повторно позов не подав. З огляду на вказане свавільним стане втручання у право мирного володіння майном, яке не забезпечить відшкодування шкоди, оскільки шкода вже стягнута у господарському провадженні.

Арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. ( п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України)

Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою. ( ч. 8 ст. 170 КПК України) тотожні вимоги містить і ч. 3 ст. 171 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 61 КПК України, права цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування. Прокурор повторно цивільний позов не подав. Отже не може вимагати забезпечення неіснуючих позовних вимог.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. (ч. 6 ст. 170 КПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.Сукупність перерахованих недоліків є достатньою підставою для відмови у задоволенні поданого прокурором клопотання. Керуючись ст. 170, 173, 309, 371, 372, 395, 532 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 по матеріалам кримінального провадження №0000168, з попередньою кваліфікацією за ч.2 ст.364 КК України,- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Слідчий суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_1