ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2312/25
Провадження №1-кс/477/89/26
УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання

17 лютого 2026 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Вітовського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, подане в межах кримінального провадження №0000003 від 30 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 191 КК України

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2026 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області з клопотанням про скасування арешту майна, подане в межах кримінального провадження № 0000003 від 30 січня 2025 року, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області у цьому кримінальному провадженні від 02 грудня 2025 року в частині що стосується його майна мобільного телефону, марки «Айфон 16 Pro Max», який було вилучено у нього 26 листопада 2025 року під час проведення санкціонованого обшуку житла та іншого володіння особи, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивовано тим, що 26 листопада 2025 року під час обшуку, проведеного за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено речі та документи, зокрема - мобільний телефон марки «Айфон 16 Pro Max», на які ухвалою слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 02 грудня 2025 року накладено арешт, який на думку заявника накладено необґрунтовано, так як: зазначені речі не відповідають критеріям означеним в статті 98 КПК України; вилучений у нього мобільний телефон не має жодного відношення до кримінального провадження, з огляду на відсутність у ОСОБА_3 процесуального статусу у цьому кримінальному провадженні, а тому він необґрунтовано був вилучений у власника майна; досудове розслідування триває досить значний час; слідчим не дотримано вимог чинного законодавства, що стосується зберігання речових доказів стороною обвинувачення, так як вилучене майно безпідставно утримується протягом тривалого часу.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився. Під час звернення з указаним клопотанням просив справу розглянути без його участі.

Прокурор групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності. У поданій заяві заперечував проти задоволення клопотання, вказуючи, що вилучений телефон є речовим доказом та містить відомості про спілкування ОСОБА_3 з іншим особами з приводу обставин, що досліджуються в межах цього кримінального провадження. Крім того посилається на ту обставину, що постановою слідчого від 16 лютого 2026 року у цьому кримінальному провадженні призначено судову експертизу комп`ютерної техніки і програмних продуктів, об`єктом дослідження якої є вилучений у ОСОБА_3 мобільний телефон, що потребує його збереження.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до положень частини другої статті 174 КПК України про час та місце розгляду клопотання про скасування арешту майна повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно. Чинними положеннями КПК України не передбачена обов`язкова участь зазначених осіб під час розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Враховуючи положення статті 174 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду клопотання про скасування арешту майна, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, з метою дотримання прав, свобод та інтересів учасників провадження та забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд клопотання за відсутності сторін.

Дослідивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, заслухавши представника власника/володільця майна, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Ухвалою слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 02 грудня 2025 року накладено арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 26 листопада 2025 року в ході проведення санкціонованого обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі на мобільний телефон марки «Айфон 16 Pro Max».

Арешт накладено в межах кримінального провадження №0000003 від 30 січня 2025 року за правовою кваліфікацією, передбаченою частиною четвертою статті 191 КК України, за фактом привласнення та розтрати бюджетних коштів, яке перебуває у провадженні СВ СУ ГУНП в Миколаївській області.

За змістом частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Обґрунтованість арешту визначається: наявністю підстав для накладення арешту; дотриманням законодавчих приписів при вирішенні питання про арешт; відповідністю майна, на яке накладено арешт, його меті; зв`язком майна з обставинами, що розслідуються (крім конфіскації та відшкодування шкоди) - обґрунтованістю належності майна певній особі (особливо після обшуку); належним мотивуванням застосованого заходу забезпечення кримінального провадження в ухвалі слідчого судді про накладенні арешту; розумністю і співмірністю арешту.

Зазначеним вище обставинам, що визначають обґрунтованість арешту надана оцінка при його накладенні, що вбачається з ухвали слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 02 грудня 2025 року, та накладено арешт на вилучене майно з метою збереження речових доказів, зокрема, і на мобільний телефон, марки «Айфон 16 Pro Max», який належить ОСОБА_3 .

Звертаючись до слідчого судді з цим клопотанням, заявник не наводить нових обставин, які дозволяли б по іншому оцінити доводи органу досудового росзлідування про необхідність накладення арешту на вилучене під час обушку майно.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

При накладенні арешту слідчий суддя вказував на достатність підстав вважати, що майно, відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, та з метою збереження речових доказів, наявні підстави для накладення арешту на майно.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку статей 170-174 КПК України, та згідно частини другої, третьої статті 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в частині першій статті 98 КПК України.

З огляду на положення частини другої, третьої статті 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Зі змісту ухвали слідчого судді від 02 грудня 2025 року вбачається, що вирішуючи питання з приводу необхідності накладення арешту, слідчий суддя виходив серед іншого і з того, що інформація, яка міститься у мобільному телефоні ОСОБА_3 , який був вилучений під час обшуку, може мати суттєве значення для встановлення обставин кримінального провадження, що розслідується (встановлення кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення злочину, дані про номери мобільних телефонів, використані під час вчинення злочину, зв`язки між особами, причетними до вчинення злочину, тощо).

Як вбачається зі змісту долученого прокурором до свого заперечення протоколу огляду від 01 грудня 2025 року, необхідність накладення арешту підтверджується тим, що під час огляду вилученого телефону виявлено контакти осіб, причетність яких до вчинення цього правопорушення встановлюється органом досудового розслідування, а також виявлено листування з іншими особами, щодо організації та вчинення кримінального правопорушення.

За вказаного доводи заявника щодо відсутності у вилученого майна ознак речового доказу не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання та на даному етапі досудового розслідування існує потреба у збереженні цього майна.

Крім того, як вбачається з долучених прокурором матеріалів, постановою слідчого від 16 лютого 2026 року відносно мобільного телефону ОСОБА_3 , призначено експертизу, проведення якої можливе лише за наявності оригіналів документів, в тому числі електронних оригіналів документів (файлів).

Тому слідчий суддя вважає що потреба у накладені арешту на майно обумовлена в тому числі й необхідністю проведення експертизи, за наслідком якої буде встановлена необхідність його подальшого утримання стороною обвинувачення як доказу у кримінальному провадженні чи можливістю повернення володільцю як такого, що не містять на собі важливих відомостей для з`ясування обставин вчинення злочину.

З урахуванням наведеного слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту, оскільки він накладений обґрунтовано з метою забезпечення збереження речових доказів.

Доказів, що в органу досудового розслідування відпала потреба у накладеному арешті, слідчому судді не надано.

На думку слідчого судді, у даному випадку, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та такий відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

За такого, слідчий суддя приходить до переконання, що існує необхідність арешту майна на даний час з метою забезпечення збереження речових доказів, а тому клопотання про скасування арешту майна є передчасним та в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись статтями 174, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_5