Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/104/26 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 392/180/25 Доповідач в колегії апеляційного суду
Категорія 336 (73) В ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2026 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000022 від 13 січня 2025 року за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22 жовтня 2025 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мала Виска, Кіровоградської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28.07.2021 року вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області за ч.3 ст.186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 15.08.2024 року на підставі ст.81 КК України звільнений умовно-достроково , не відбутий строк покарання 10 місяців 25 днів;

- 11.11.2024 року вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області, скасованого в частині призначеного покарання вироком Кропивницького апеляційного суду від 23.04.2025 року за ч.1 ст.162 КК України на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 28.07.2021, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;

визнано винуватим та призначено покарання за ст. 336 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 11 листопада 2024 року, скасованого в частині призначеного покарання вироком Кропивницького апеляційного суду від 23.04.2025 та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 2 (два) місяці.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рахувати з 22 жовтня 2025 року.

Зараховано у строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 строк відбуття покарання за попереднім вироком в період з 23.04.2025 по 22.10.2025.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 не застосовано.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, за наступних обставин.

Так, відповідно до Указу Президента № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України від 24.02.2022 №2І02-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року з 05 години 30 хвилин на території України, у зв`язку з військовою агресією російською федерацією проти України, введено воєнний стан з подальшими змінами, востаннє, відповідно до Указу Президента України від 06 травня 2024 року № 271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану продовжується строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року та Указом Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України №2105-ІХ від 03.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію з подальшими змінами, востаннє, відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 28 жовтня 2024 року № 741/2024 на території України продовжено загальну мобілізацію 10 листопада 2024 року на строк 90 діб.

ОСОБА_8 , будучи військовозобов`язаним, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65V2022, перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 , 19 грудня 2024 року отримав повістку на відправку (бойову) про його виклик на 07 год 00 хв 20 грудня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , для здійснення призову за мобілізацією та відправлення до військової частини НОМЕР_1 .

Однак, всупереч ст. 65 Конституції України, п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України № 6542022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України № 2105-1Х від 03.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», Указу Президента № 6442022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з подальшими змінами, п.1 Додатку 2 «Правил військового обліку призовників І військовозобов`язаних», ОСОБА_8 ,усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, достовірно знаючи та розуміючи, що йому потрібно з`явитися о 07 год 00 хв 20 грудня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , для проходження військової служби у зв`язку із призовом за мобілізацією, без поважних причин, умисно не з`явився за викликом та про причину неявки до ІНФОРМАЦІЯ_2 не повідомив.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого, просив вирок суду першої інстанції змінити в частині в частині зарахування строку відбуття покарання за попереднім вироком, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку рішення про зарахування у строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 строк відбуття покарання за попереднім вироком у період з 23.04.2025 по 22.10.2025. В решті вирок залишити без змін.

Свої вимоги обґрунтував тим, що судом першої інстанції безпідставно та необгрунтовано зараховано у строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 відбуту частину покарання за попереднім вироком, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне тлумачення закону, що суперечить його точному змісту, та підлягає виключенню із вироку. Таким чином, прийняте судом рішення про зарахування у строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 строк відбуття покарання за попереднім вироком в період з 23.04.2025 по 22.10.2025 прямо суперечить положенням ст. 71 КК України, оскільки принцип зарахування строку покарання, відбутого повністю або частково за попереднім вироком передбачено лише при застосуванні приписів ч. 4 ст. 70 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні змінити в частині зарахування строку відбуття покарання за попереднім вироком, з таких підстав.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ст.336 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає. Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, повністю доведена матеріалами кримінального провадження.

Оскільки, учасниками процесу обставини вчинення кримінального правопорушення та юридична кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 та призначене покарання не оспорюються, колегія суддів не входить в обговорення вини, кваліфікації дій обвинуваченого та призначеного покарання і вважає, що його дії правильно кваліфіковано за ст.336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Разом із тим, згідно із п.4 ч.1 ст.409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно із положеннями п.2 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановления вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України.

Із оскаржуваного вироку суду вбачається, що судом першої інстанції застосовано принцип призначення покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, так як кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, ОСОБА_8 вчинено після постановлення вироку Маловисківського районного суду від 11.11.2024, та правильно частково приєднано невідбуту частину покарання за вказаним вироком.

Проте, судом першої інстанції безпідставно та необгрунтовано зараховано у строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 відбуту частину покарання за попереднім вироком, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та підлягає виключенню із вироку.

Таким чином, прийняте судом рішення про зарахування у строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 строк відбуття покарання за попереднім вироком в період з 23.04.2025 по 22.10.2025 прямо суперечить положенням ст. 71 КК України, оскільки принцип зарахування строку покарання, відбутого повністю або частково за попереднім вироком передбачено лише при застосуванні приписів ч. 4 ст. 70 КК України.

Враховуючи викладене колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню. Вирок суду першої інстанції слід змінити в частині зарахування строку відбуття покарання за попереднім вироком. У решті вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_8 змінити в частині зарахування строку відбуття покарання за попереднім вироком.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку рішення про зарахування у строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 строк відбуття покарання за попереднім вироком у період з 23.04.2025 по 22.10.2025.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)