печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3699/26-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю захисника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києвіскаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову прокурора відділу організації та криміналістичного супроводження процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 від 22.11.2024 року про зупинення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000957,

В С Т А Н О В И В :

23.01.2026 захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову прокурора від 22.11.2022 року про зупинення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000957.

Означена скарга обґрунтована наступним.

Слідчими Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000957 від 25.10.2024 р.

У кримінальному провадженні 25.10.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 К України.

Постановою прокурора відділу організації та криміналістичного супроводження процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014рр. Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 від 22.11.2024 досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000957 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,зупинено у зв`язку із оголошенням розшуку підозрюваного.

Захисник у скарзі зазначає, що 07 листопада 2024 р. ОСОБА_5 надіслав на адреси Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014рр. Офісу Генерального прокурора та Державного бюро розслідувань повідомлення про місце перебування; клопотання про отримання тексту повідомлення про підозру; клопотання про узгодження порядку проведення слідчих та процесуальних дій; клопотання про допит у режимі відеоконференції.

До зазначених клопотань та повідомлення були додані: копія посвідки на проживання у Республіці Мальта від 02.12.2021р.; копія договору оренди житла з перекладом на українську мову; копія медичної інформації на матір підозрюваного ОСОБА_5 - ОСОБА_7 тощо.

У відповідь на вищевказані клопотання Офіс Генерального прокурора листом від 11.11.2024 р. за № 14/5-14955-24 ОСОБА_5 було направлено копію повідомлення про підозру, та запропоновано у порядку відеоконференції надати відповідні показання (пояснення) з використанням доступу до мережі Інтернет та програми Zoom о 12 год. за українським часом 15.11.2024 р.

15 листопада 2024 р. ОСОБА_5 у режимі відеоконференції був опитаний прокурором відділу організації та криміналістичного супроводження процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014рр. Офіс Генерального прокурора ОСОБА_6 , під час якого повідомив про своє місцеперебування, надав прокурору всі контакти (номер мобільного телефону, електронну пошту), а також повідомив про сімейні обставини, що унеможливлюють його явку на виклик прокурора (онкологічне захворювання матері, оголошений воєнний стан в Україні, масовані ракетні обстріли тощо).

21 листопада 2024 р. ОСОБА_5 письмово повідомив прокурора ОСОБА_6 про неможливість прибуття 22.11.2024 р. за викликом у зв`язку із проживанням підозрюваного у Республіці Мальта (АДРЕСА_2) та необхідністю здійснювати постійний догляд за хворою матір`ю, а також через оголошений Президентом України воєнний стан.

До винесення постанови про зупинення досудового розслідування від 22.11.2024 прокурору було відомо місцезнаходження ОСОБА_5 та адреса його проживання в Республіці Мальта, проте, прокурор не вчинив жодної дії для встановлення місцезнаходження підозрюваного, як того вимагає ст. 281 КПК України, не перевірив інформацію, яка була повідомлена стороною захисту. Сторона обвинувачення не була позбавлена можливості звернутися із клопотанням про міжнародно-правову допомогу до компетентних органів Республіки Мальта.

Однак, оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_5 відбулося за відсутності жодної з перелічених підстав, визначених у ст. 281 КПК України.

Про існування вказаної постанови підозрюваний ОСОБА_5 дізнався лише 19.01.2026, а його захисник ОСОБА_3 20.01.2026, коли отримав інформацію про стан справи для надання правничої допомоги та копії наявних процесуальних документів. Ознайомившись із матеріалами справи та текстом постанови прокурора від 22.11.2024 про зупинення досудового розслідування, він виявив порушення прав підозрюваного.

За таких обставин просить: поновити пропущений з поважної причини строк на оскарження постанови про зупинення досудового розслідування; скасувати постанову від 22.11.2024 р. про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000957 від 25.10.2024 р.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 свою скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_8 , проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_9 25.09.2025 за результатами розгляду скарги захисника ОСОБА_5 на постанову прокурора про зупинення досудового розслідування від 22.11.2024 у її задоволенні було відмовлено.

Ознайомившись зі скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 на постанову прокурора про зупинення досудового розслідування від 22.11.2022 року, перевіривши додані до неї копії документів, вислухавши доводи сторін, прихожу до наступного висновку.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги, заслухавши доводи сторін, дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Так, згідно ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Так, Слідчими Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000957 від 25.10.2024р. за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

22.11.2024 року прокурором відділу організації та криміналістичного супроводження процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 винесено постанову про зупинення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000957 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України у зв`язку із оголошення в розшук підозрюваного.

У судовому засіданні має місце посилання прокурора щодо пропуску строку на звернення до суду із скаргою на оскарження підозрюваним вказаної постанови, окрім того, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.09.2025 відмовлено в задоволенні скарги сторони захисту на дану постанову.

За твердженням підозрюваного щодо поважність причин пропуску строку до суду із скаргою, підозрюваний ОСОБА_5 вказує на те, що йому не було відомо про наявність даної постанови, більше того і не відомо про прийняте рішення слідчим суддею від 18.09.2025, адже зі скаргою на оскарження постанови від 22.11.2024 до суду звертався адвокат ОСОБА_10 , з яким раніше було укладено договір про надання правової допомоги, без відома безпосередньо підозрюваного та не узгодженням із ним мотивів незгоди з прийнятим процесуальним рішенням. Крім того, ОСОБА_5 у період часу з 2019 року та з 11.03.2022 постійно проживає у Республіці Мальта, та обмежений у мобільності отримання інформації щодо руху кримінального провадження. Про наявність ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.09.2025, підозрюваний дізнався в січні 2026 року та вважаючи, що адвокат ОСОБА_10 діяв на шкоду інтересам підозрюваного, останнім розірвано договір та 20.01.2026 укладено договір про надання правничої допомоги із адвокатом ОСОБА_3 . За таких обставин, просить поновити йому строку на звернення до суду із скаргою на оскарження постанови про зупинення досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України рішення прокурора про зупинення досудового розслідування може бути оскаржене підозрюваним.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений процесуальний строк може бути поновлено, якщо він пропущений з поважних причин.

Як визначено частиною першою статті 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Поважними причинами пропуску процесуального строку необхідно розуміти фактичні обставини, які: 1) об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волі особи, яка пропустила строк; 2) виникли та/або існували протягом строку, передбаченого КПК України для вчинення процесуальної дії; 3) безпосередньо унеможливили або істотно ускладнили можливість вчинення процесуальних дій у визначений КПК України строк; 4) підтверджуються належними доказами.

Таке визначення поважних причин пропуску строку відповідає практиці Верховного Суду (судові рішення ККС у складі Верховного Суду від 28.01.2021 у справі № 201/1156/18, від 05.03.2020 у справі № 367/5629/16-к, від 30.09.2019 у справі № 635/4248/16-к, від 11.06.2019 у справі № 373/1742/15-к, від 11.06.2019 у справі № 523/11081/17).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 суд акцентує увагу на тому, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, зокрема процесуальні заборони й обмеження, з метою запобігання перетворенню судового процесу на «безладний рух». З аналізу практики ЄСПЛ у справах «Мушта проти України», «Рябих проти Росії», «Устименко проти України», «Безруков проти Росії», «Брумареску проти Румунії» вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення має бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, зазвичай, якщо: 1) недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції; 2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру; 3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок).

Обов`язок доведення факту вручення процесуального документа покладається на сторону обвинувачення. У рішенні ЄСПЛ «Перетяка та Шереметьєв проти України» Суд наголосив, що право на суд буде ілюзорним, якщо воно залежить від формальних перешкод, створених державою (невручення копії рішення). Навіть якщо адвокат знав про постанову, а клієнт - ні, пріоритет має право клієнта на доступ до правосуддя.

Оскільки в матеріалах провадження відсутня розписка підозрюваного про отримання оскаржуваної постанови, а прокурор не надав підтвердження належного її вручення в інший, передбачений КПК України, спосіб, то строк для нього не почав спливати. Оскарження документа адвокатом ОСОБА_10 не прирівнюється до належного повідомлення підозрюваного, оскільки ним не було повідомлено ОСОБА_5 про оскарження такої постанови, крім того підозрюваний не отримував ухвалу слідчого судді від 18.09.2025, враховуючи ще те, що у останнього немає зареєстрованого електронного кабінету «Електронний суд» ЄСІТС, та він не був обізнаний про такі дії адвоката, а відтак доводи прокурора не заслуговують на увагу.

Слідчий суддя враховує, що дотримання процесуальних строків не може ставити під сумнів реалізацію конституційного права на судовий захист, а принцип верховенства права вимагає відновлення порушеного права особи у випадках, коли пропуск строку спричинений незалежними від неї обставинами.

Окрім цього, вважаю за необхідне наголосити на тому, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду у справі №127/15521/24 сформулював правовий висновок щодо обов`язку місцевого суду розглянути всі заперечення сторін, у тому числі й на ухвали слідчих суддів, які не підлягають окремому апеляційному оскарженню під час досудового розслідування.

ККС ВС вказав, що суд вже неодноразово зазначав, що місцевий суд, який встановлює факти, наділений повноваженнями досліджувати усі обставини, які можуть вплинути на його висновки, у тому числі і обґрунтованість ухвал слідчого судді, постановлених під час досудового розслідування (постанова ККС ВС від 05 лютого 2019 року у справі № 754/12820/15-к).

Висловлені в ухвалі слідчого судді висновки за результатами розгляду скарги сторони захисту щодо скасування постанови слідчого про зупинення досудового розслідування не мають преюдиційного значення для суду, який буде з`ясовувати питання про те, чи надійшов обвинувальний акт до суду в межах строку досудового розслідування (постанова ККС ВС від 14 травня 2024 року у справі № 991/7976/23).

Таким чином, суд переконаний, що перевірка законності постанови про зупинення досудового розслідування, за умови з її незгодою, є обов`язком суду. Адже будь-яке процесуальне рішення сторони обвинувачення, яке впливає на перебіг розслідування і визначає межі строків кримінального провадження, повинно піддаватися оцінці суду, як складовій судового контролю за законністю провадження, без якої неможливо встановити, чи дійсно обвинувальний акт подано в межах передбачених законом строків і чи не було штучного їх продовження за рахунок незаконного зупинення.

Окрім того, прокурором не надано доказів отримання ОСОБА_5 оскаржуваної постанови, а також будь-яких відомостей, що підозрюваний обізнаний про наявність такої постанови.

Враховуючи вище викладені обставини, суд вважає за необхідне поновити підозрюваному строк на подання до суду скарги на постанову прокурора про зупинення досудового розслідування.

Щодо суті скарги - з аналізу оскаржуваної постанови вбачається, що вона не містить належного обґрунтування щодо наявності підстав, передбачених ст. 280 КПК України, з огляду на наступне.

25 жовтня 2024 року ОСОБА_5 за місцем його реєстрації в АДРЕСА_1 , було надіслано поштою повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Постановою прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 від 25 жовтня 2024 року ОСОБА_5 був оголошений в розшук.

15 листопада 2024 року ОСОБА_5 був допитаний в порядку ч. 11 ст. 232 КПК України у режимі відеоконференції з фіксацією за допомогою технічних засобів.

Постановою прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 від 22 листопада 2024 року ОСОБА_5 було оголошено в міжнародний розшук, здійснення якого доручено оперативному підрозділу Святошинського УП ГУ НП в місті Києві.

ВКП Святошинського УП ГУ НП в місті Києві, згідно з дорученням № 14/5-14955-24, заведено ОРС категорії «Розшук» № 08-0746 від 03 грудня 2024 року стосовно розшуку підозрюваного ОСОБА_5

26 грудня 2024 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва вказане клопотання прокурора було задоволено та обрано щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 березня 2025 р. задоволено апеляційну скаргу в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 та скасовано ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора і обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Мотивуючи вказану ухвалу, апеляційний суд виходив з того, що безпідставно оголошено підозрюваного ОСОБА_5 у розшук, а в подальшому і у міжнародних розшук, адже органу досудового розслідування достеменно відоме місце перебування підозрюваного.

Із змісту п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України вбачається, що досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо оголошено в розшук підозрюваного.

Згідно ч. 2 ст. 280 КПК України, до зупинення досудового розслідування слідчий, дізнавач зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.

Частиною четвертою статті 280 КПК України передбачено, що досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого, дізнавача за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копія постанови надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які мають право її оскаржити слідчому судді.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови.

Частиною 5 ст. 110 КПК України вказано, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Для того щоб процесуальне рішення про зупинення досудового розслідування було законим і обґрунтованим, необхідно дотримуватися умов, зазначених у частинах 1 та 2 ст. 280 КПК України.

Надаючи оцінку обґрунтованості підстав винесення постанови прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 від 22 листопада 2024 року про зупинення кримінального провадження №0000957 слідчий суддя звертає увагу на наступне.

Так, однією з підстав для зупинення кримінального провадження є оголошення в розшук підозрюваного, що регламентовано положеннями п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

Стаття 281 КПК України визначає підстави для оголошення розшуку підозрюваного.

Відповідно до згадуваної норми якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.

До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

Дійсно підставою для зупинення кримінального провадження №0000957 вказано оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_5 .

Як вбачається із матеріалів скарги, 25.10.2024 складено повідомлення про підозру відносно ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Оголошення розшуку в той самий день повідомлення про підозру, а саме 25.10.2025, об`єктивно свідчить про невиконання обов`язку, визначеного ч. 2 ст. 281 КПК України, або його формальне виконання, оскільки такий інтервал часу не забезпечує можливості належно здійснити комплекс розшукових дій (перевірка місця проживання і роботи, виклики та фіксація неявки, запити до ДПСУ щодо перетину кордону, до реєстрів, операторів зв`язку, опитування близьких тощо).

Зокрема, в матеріалах провадження містяться дані і їх не заперечує сторона обвинувачення, що 07 листопада 2024 року ОСОБА_5 надіслав на адресу Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013 - 2014 роках, Офісу Генерального прокурора і до Державного бюро розслідувань повідомлення про місце перебування, клопотання про отримання тексту повідомлення про підозру, клопотання про узгодження порядку проведення слідчих та процесуальних дій, а також клопотання про допит у режимі відеоконференції. При цьому до зазначених клопотань та повідомлення були додані документи, зокрема, копія посвідки на проживання ІD НОМЕР_1 від 02 грудня 2021 року, копія договору оренди житла, з перекладом на українську мову, копія медичної інформації на ОСОБА_7 (матір ОСОБА_5 ), копія свідоцтва про народження ОСОБА_5 , копія свідоцтва про народження дитини.

15 листопада 2024 року ОСОБА_5 у режимі відеоконференції був допитаний прокурором відділу організації та криміналістичного супроводження процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013 - 2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , надавши усі відповіді на поставлені прокурором питання. Крім того, підозрюваний повідомив про своє місце проживання, усі контакти (номер мобільного телефону, електронну пошту), а також повідомив про сімейні обставини, які унеможливлюють його явку на виклик прокурора (онкологічне захворювання матері, оголошений воєнний стан в Україні, масовані ракетні обстріли тощо).

21 листопада 2024 року ОСОБА_5 та його захисник письмово повідомили прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про неможливість прибуття 22 листопада 2024 року на виклик прокурора у зв`язку із проживанням підозрюваного у Республіці Мальта (АДРЕСА_2) та необхідністю здійснювати постійний догляд за хворою матір`ю, а також через оголошений Президентом України воєнний стан.

Більше того, в своїх доводах прокурор не наводить жодних даних, підтверджених доказів своїх висновків, які б вказували на здійснення хоч якихось розшукових дій щодо ОСОБА_5 станом і на день зупинення кримінального провадження - 22.11.2024, враховуючи те, що стороною захисту за день до того було повідомлено прокурора про неможливість явки.

Навіть якщо прокурор не мав можливості навести такі дані своїй постанові, то слідчому судді під час розгляду даної скарги, він мав усі можливості, враховуючи досить тривалий час з моменту зупинення досудового розслідування, надати відповідні матеріали (довідки, запити, протоколи, рапорти тощо), однак цього не зробив, що об`єктивно свідчить про невчинення будь-яких розшукових дій та формальний характер як оголошення розшуку, так і зупинення провадження.

Таким чином, хоча у постанові прокурора від 22.11.2025 зазначається, що місце знаходження підозрюваного ОСОБА_5 невідоме, але з огляду на вищенаведене органам досудового розслідування достеменно було відомо місце перебування підозрюваного ОСОБА_5 , у зв`язку з чим вони мали діяти у відповідності до положень ч. 1 ст. 542 КПК України, якою встановлено порядок міжнародного співробітництва під час кримінального провадження. Таке співробітництво полягає у вжитті необхідних заходів з метою надання міжнародної правової допомоги шляхом вручення документів, виконання окремих процесуальних дій, видачі осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, тимчасової передачі осіб, перейняття кримінального переслідування, передачі засуджених осіб та виконання вироків. Крім того, Міжнародним договором України можуть бути передбачені інші, ніж у КПК України, форми співробітництва під час кримінального провадження.

Між тим, не дивлячись на наявну у розпорядженні ДБР та Офісу Генерального прокурора інформацію щодо перебування ОСОБА_5 у Мальті за адресою проживання: АДРЕСА_2 , прокурор здійснював його виклики не у відповідності з договором про правову допомогу чи за допомогою дипломатичного (консульського) представництва, як то визначено ч. 7 ст. 135 КПК України для осіб, які проживають за кордоном, а у спосіб, передбачений ч. ч. 1, 2 ст. 135 КПК України, який встановлено для осіб, що знаходяться в Україні. Це, в свою чергу, виключає із сукупності обов`язкових обставин для оголошення ОСОБА_5 у міжнародний розшук його неявку без поважних причин на виклик прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, а також ту обставину, що під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме.

При цьому, посилання прокурора, щодо повторності оскарження даної постанови, слідчим суддею сприймається критично, оскільки стороною захисту наведенні вагомі підстави щодо поновлення строку на оскарження постанови та слідчим суддею визнано такі обставини поважними, що виразились у недобросовісній поведінці адвоката та діях, як вважає підозрюваний йому на шкоду, з метою забезпечення доступу до правосуддя та дотриманню гарантованих прав підозрюваної особи у кримінальному провадженні.

Крім того, як зазначає адвокат ОСОБА_3 , слідчим суддею не досліджувались обставини, що мають місце розгляду у даній скарзі, оскільки вони значно ширші та узгодженні і деталізовані безпосередньо ОСОБА_5 .

За приписами ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приходжу до висновку про обґрунтованість підстав вимог скарги, невмотивованість та невідповідність постанови від 22.11.2024 про зупинення досудового розслідування, вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, а відтак дана постанова підлягає скасуванню, а скарга задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 110, 280, 303, 304, 306 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_5 процесуальний строк на звернення до суду із скаргою на постанову про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000957.

Скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову прокурора відділу організації та криміналістичного супроводження процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 від 22.11.2024 року про зупинення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000957 - задовольнити.

Скасувати постанову прокурора відділу організації та криміналістичного супроводження процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 від 22.11.2024 року про зупинення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000957.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1