Справа № 175/2559/26
Провадження № 1-кс/175/248/26
У Х В А Л А

іменем України

11 лютого 2026 року селище Слобожанське Дніпровського

району Дніпропетровської області

Слідчий суддя Дніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши скаргу ОСОБА_3 подану в порядку ч.1 ст.303 КПК України,-

ВСТАНОВИВ:

Поданою на розгляд слідчому судді скаргою скаржник порушує перед слідчим суддею питання про бездіяльність ВП №2 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення за заявою, яка була подана 29.01.2026 за вх. № К-2137 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 158-2 КК України.

Вивчивши зміст скарги, перевіривши надані заявником копії відповідних документів на підтвердження доводів, викладених у скарзі, проаналізувавши та зіставивши вказане між собою та в сукупності, приходжу до висновку про необхідність задоволення скарги виходячи з наступного.

Главою 26 статтею 303 КПК України закріплено право певного кола осіб, до числа яких входять і заявники на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Зокрема, п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено право оскаржити бездіяльність посадової особи правоохоронного органу, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності (ч. 1 ст. 304 КПК України).

Станом на день розгляду скарги, слідчому судді не надано відомостей про внесення до ЄРДР уповноваженою особою відомостей щодо вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею приймається до уваги правова позиція, викладена у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» в якому зазначено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Не вдаючись до аналізу правильності кваліфікації кримінального правопорушення, про яке вказано в заяві про вчинення кримінального правопорушення, вважаю за необхідне зазначити, що правоохоронним органом не було вчинено дій, які б були спрямовані на встановлення обставин, що можуть мати значення у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 подану в порядку ч.1 ст.303 КПК України - задовольнити.

Зобов`язати уповноважену особу ВП №2 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області внести відомості до ЄРДР за заявою, яка була подана ОСОБА_3 29.01.2026 за вх. № К-2137 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 158-2 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1