Справа №345/2868/25
Провадження № 1-кп/345/102/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2026 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференцзв`язку кримінальне провадження №0000415 про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307, ч. 3 ст. 28, ч.2 ст. 310, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 317 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307, ч. 3 ст. 28, ч.2 ст. 310, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 317 КК України.

Від прокурора поступило клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення застави. Мотивує його тим, що ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні злочинів, які відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжкими та особливо тяжкими, у зв`язку з чим існують ризики, які дають підстави вважати, що вони з метою уникнення від кримінальної відповідальності можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити кримінальні правопорушення.

Захисниця ОСОБА_8 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Зазначила, що її підзахисний має постійне місце проживання, окрім того прокурором не доведено наявність ризиків у кримінальному провадженні. Просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, якщо ж суд дійде до висновків про продовження терміну тримання під вартою, то в такому випадку визначити заставу.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію своєї захисниці.

Захисник ОСОБА_10 у судовому засіданні просив змінити запобіжний захід його підзахисному ОСОБА_6 на домашній арешт або визначити заставу. Прокурором не доведено наявність ризиків у кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника.

Захисниця ОСОБА_9 у судовому засіданні просила змінити запобіжний захід її підзахисному ОСОБА_5 на домашній арешт або визначити заставу. Прокурором не наведено вагомих доказів, а ризики не обґрунтовані.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.

Захисниця ОСОБА_11 у судовому засіданні просила змінити запобіжний захід її підзахисному ОСОБА_7 на домашній арешт або визначити заставу.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію свого захисника.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подані нею клопотання та просила суд їх задоволити. Щодо задоволення клопотаннь захисників обвинувачених заперечила.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження щодо заявленого клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 був обраний та продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою. Востаннє, ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської обл. 23.12.2025.

У зв`язку з тим, що судовий розгляд кримінального провадження на даний час триває, а строк дії обраного запобіжного заходу закінчується, то за клопотанням прокурора на розсуд сторін кримінального провадження винесено питання доцільності продовження заходу у виді тримання обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 під вартою.

Прокурор, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 яких обвинувачено у вчинені кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.3 ст. 307, ч. 3 ст. 28, ч.2 ст. 310, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 317 КК України, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та експертів, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, вважає за необхідне продовжити ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Проаналізувавши наявні матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підставні, а тому обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 термін обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно продовжити на строк 60 днів з 19.02.2026 до 20.04.2026 включно.

При цьому суд бере до уваги наступне.

Як зазначено в ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу або його зміни оцінка обґрунтованості підозри/обвинувачення не може бути надана через те, що особі висунуте обвинувачення і суд за наслідками дослідження наданих доказів має встановити, чи доведена винуватість особи поза розумним сумнівом. Отже, до завершення судового розгляду оцінка доведеності винуватості особи є передчасною.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому - про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, проте при вирішенні питання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Суд враховує, що питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії», п. 30).

Таким чином, суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує тяжкість пред`явленого обвинувачення, а також ступінь суспільної небезпеки злочинних дій, у скоєнні яких обвинувачуються ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 .

Враховуючи обставини, за яких судом обвинуваченим було обрано та продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд приходить до висновку, що прокурором у судовому засіданні доведено, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, а саме: обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, експертів, інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує особу обвинувачених, а саме: їх вік, стан здоров`я, те, що раніше не притягалися до кримінальної відповідальності.

Суд вважає, що обраний відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особам обвинувачених, характеру та тяжкості кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.3 ст. 307, ч. 3 ст. 28, ч.2 ст. 310, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 317 КК України, що їм інкримінується, яке відносяться до категорії тяжких та особливого тяжких злочинів, санкція ч.3 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

А тому, враховуючи те, що ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливого тяжких злочинів, наявність ризиків вчинення обвинуваченими дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що підстави, за яких було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, не пропали та мають високу вірогідність у зв`язку із можливістю найсуворішого покарання, а тому є виправданим продовження застосування запобіжного заходу на 60 днів.

Також суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 у справі "Марченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

При цьому, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, як про те клопочуть захисники обвинувачених, хоча і накладатимуть на них менше обмежень та менший рівень страждання і труднощів, ніж звичайне тримання під вартою в установі виконання покарань, все одно становить собою позбавлення свободи у розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до практики ЄСПЛ. Крім того, домашній арешт, на думку суду, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та нівелювати встановлені ризики, а відтак і забезпечити дієвість даного кримінального провадження, з урахуванням характеру висунутого обвинувачення.

За таких обставин необхідно визнати, що через існування вказаних процесуальних ризиків лише тримання обвинувачених під вартою забезпечить їхню належну процесуальну поведінку, а тому у задоволені клопотання захисників обвинувачених про зміну їм запобіжного заходу слід відмовити.

Запобіжний захід тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 . Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинувачених й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

З огляду на викладене, суддя прийшов до переконливого висновку, що клопотання про продовження запобіжного заходу необхідно задоволити.

Продовжуючи обвинуваченим строк тримання під вартою, суд вважає, що продовження тримання під вартою в цьому випадку виправдано, оскільки в наявності конкретний суспільний інтерес у виді права на справедливий судовий розгляд, а також унеможливлення переховування обвинувачених від суду, перешкоджання кримінальному провадженню, вчинення іншого кримінального правопорушення, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважують над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначав Європейський Суд з прав людини у своєму Рішенні від 10 лютого 2011 року "Харченко проти України", п.79.

У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що обвинуваченим слід продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 календарних днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181, 194, 291, 314-317 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Новиця Калуського району Івано-Франківської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави строком 60 днів починаючи з 19.02.2026 до 20.04.2026 включно.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця м. Калуш Івано-Франківської області, зареєстрованого в АДРЕСА_3 , проживаючого в АДРЕСА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави строком 60 днів починаючи з 19.02.2026 до 20.04.2026 включно.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України, уродженця м. Бурштин Івано-Франківської області, зареєстрованого в АДРЕСА_5 , проживаючого в АДРЕСА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави строком 60 днів починаючи з 19.02.2026 до 20.04.2026 включно.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , українця, громадянина України, уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_7 , проживаючого в АДРЕСА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави строком 60 днів починаючи з 19.02.2026 до 20.04.2026 включно.

Тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Копію ухвали для виконання продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою направити начальнику Івано-Франківської установи виконання покарань (№ 12).

Копію ухвали вручити обвинуваченим і прокурору негайно після її оголошення, інші сторони мають право отримати її копію в суді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: