Справа № 297/1181/23
УХВАЛА

про скасування арешту на майно

30 березня 2026 року м. Берегове

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 20.06.2025 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 18.10.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України,

встановив:

26 березня 2026 року власником майна ОСОБА_4 через підсистему «Електронний суд» подано клопотання про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 20.06.2025 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 18 жовтня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України, в якому просить скасувати арешт на нерухоме майно земельну ділянку :07:006:0284 для ведення фермерського господарства, площею 1.0992 га, власником якої є ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що власником земельної ділянки є ОСОБА_4 , який не набув у цьому кримінальному провадженні статусу підозрюваного або обвинуваченого.

ОСОБА_4 не має будь-якого процесуального статусу у кримінальному провадженні, починаючи з дати реєстрації кримінального провадження з 18.10.2022 року, ризики для арешту майна ОСОБА_4 відсутні.

Прокурор у клопотанні не навів жодних фактичних даних, які б свідчили про існування реального ризику: приховування майна; пошкодження або знищення майна; незаконного відчуження майна; використання майна для вчинення кримінального правопорушення. Єдиною фактичною підставою, на яку посилається прокурор, є твердження про те, що земельні ділянки визнані речовими доказами постановою слідчого від 21.03.2025 року. Однак сам факт визнання майна речовим доказом не є самостійною підставою для накладення арешту.

Більше того, прокурор зазначає, що земельні ділянки вже були відчужені 2025 року за договорами купівлі-продажу. Ця обставина повністю нівелює логіку посилання на ризик відчуження як підставу для арешту, оскільки відчуження, на яке посилається сторона обвинувачення, вже відбулося до моменту розгляду питання про арешт.

Крім того, усі правочини щодо відчуження земельних ділянок зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що свідчить про їх здійснення у відкритий, публічний та контрольований законом спосіб. Саме існування державної системи реєстрації прав на нерухоме майно виключає можливість прихованого вибуття земельних ділянок із правового обігу, що додатково спростовує доводи про ризик втрати доказів.

Земельні ділянки є об?єктами нерухомого майна, які фізично не можуть бути: приховані; переміщені; знищені.Їх існування та правовий режим фіксуються у Державному земельному кадастрі та у Державному реєстрі речових прав, що виключає ризик їх втрати як доказів.

У клопотанні прокурора відсутні будь-які дані про розмір шкоди, не наведено жодних розрахунків цивільного позову, не зазначено наміру заявлення такого позову або застосування спеціальної конфіскації.

3а таких обставин відпала процесуальна необхідність подальшого застосування арешту майна, арешт земельних ділянок підлягає скасуванню, оскільки його подальше існування є необґрунтованим втручанням у право власності та право користування майном.

Крім того, слідчий суддя розглянув вказане клопотання з порушенням територіальної юрисдикції, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 132 КПК України.

Так, слідчий відділ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області є територіальним (відокремленим) підрозділом ГУНП в Закарпатській області, який відноситься до територіальної юрисдикції Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав клопотання безпідставним, оскільки вказана земельна ділянка визнана речовим доказом та у зв`язку з можливістю цивільного позову. Із кримінального провадження № 0000029 було виділено три кримінальні провадження відносно посадових осіб, які надіслано з обвинувальним актом до Виноградівського районного суду та провадження по яким було закрито, у зв`язку із закінченням строків давності і звільнено від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав. Крім того, висновком судової земельно-технічної експертизи було підтверджено порушення земельного законодавства.

Власник майна ОСОБА_4 на розгляд клопотання не з`явився, у поданому клопотанні просив судове засідання провести без його участі.

Заслухавши думку учасників та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна є тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження чи користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є доказом злочину або підлягає спеціальній конфіскації чи конфіскації як виду покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 20.06.2025 року накладено арешт, зокрема, на земельну ділянку :07:006:0284 для ведення фермерського господарства, площею 1.0992 га, власником якої ОСОБА_4 .

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що власником зазначеної земельної ділянки є ОСОБА_4 .

Крім того, ОСОБА_4 не є підозрюваним або обвинуваченим у кримінальному провадженні, відомості про причетність останнього до інкримінованих кримінальних правопорушень матеріали клопотання не містять.

Сам по собі факт визнання земельної ділянки речовим доказом не може бути достатньою підставою для подальшого обмеження права власності, оскільки сторона обвинувачення не навела жодних конкретних обставин, які б свідчили про ризик її відчуження, пошкодження, знищення чи інше перешкоджання кримінальному провадженню.

Земельна ділянка є об`єктом нерухомого майна, який фізично не може бути прихований, переміщений чи знищений, а відомості щодо нього містяться у Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що виключає ризик втрати такого майна як доказу.

Крім того, у кримінальному провадженні протягом тривалого часу нікому не повідомлено про підозру, цивільний позов не заявлено, відомості про необхідність забезпечення спеціальної конфіскації відсутні, що свідчить про відсутність подальшої потреби у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя враховує, що арешт майна є винятковим заходом забезпечення кримінального провадження, який повинен відповідати принципам розумності, необхідності та співмірності втручання у право власності особи.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Слідчий суддя виходить з того, що арешт майна як захід забезпечення кримінального провадження має виключно тимчасовий характер і не може застосовуватись формально або безстроково. За відсутності доведених ризиків, передбачених статтею 170 КПК України, а також за умови проведення з арештованим майном необхідних слідчих дій, подальше обмеження права власності не відповідає завданням кримінального провадження. Неподання стороною обвинувачення належних і допустимих доказів необхідності збереження арешту свідчить про втрату мети, з якою його було накладено, що відповідно до статті 174 КПК України є самостійною та достатньою підставою для його скасування.

Таким чином, арешт майна на даний час не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та пропорційності, передбаченим ст. 170 КПК України, що є підставою для його скасування.

У сукупності наведені обставини свідчать про відсутність підстав для подальшого застосування арешту майна, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 і ч. 3 ст. 169 КПК України копія судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна негайно після його оголошення вручається слідчому, прокурору. У разі відсутності слідчого, прокурора під час оголошення судового рішення його копія надсилається таким особам не пізніше наступного робочого дня.

Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Керуючись ч. 2, ч. 3 ст. 169, ст.ст. 174, 309 КПК України,

ухвалив:

Клопотання власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 20.06.2025 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 18.10.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 20.06.2025 року, на земельну ділянку :07:006:0284 для ведення фермерського господарства, площею 1.0992 га, власником якої є ОСОБА_4 .

Копію ухвали про скасування арешту тимчасово вилученого майна надіслати слідчому, прокурору.

Після отримання копії ухвали зобов`язати слідчого, прокурора негайно вжити заходів щодо її виконання та направити повідомлення про її виконання слідчому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_5