печерський районний суд міста києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2026 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №60001871 від 03.11.2025, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, українця, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 достовірно знаючи про наявність постанови від 06 грудня 2024 року Печерського районного суду міста Києва від 06 грудня 2024 року № 757/44651/24-п, якою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Вище зазначена постанова суду 17.12.2024 набрала законної сили, однак, ОСОБА_4 умисно не виконав постанову суду.

Крім того, достовірно знаючи про наявність постанови від 21 січня 2025 року, Солом`янського районного суду міста Києва № 3/760/289/25, якою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Вище зазначена постанова суду 31.01.2025 набрала законної сили, однак, ОСОБА_4 умисно не виконав постанову суду.

Крім того, достовірно знаючи про наявність постанови від 04 лютого 2025 року Деснянського районного суду міста Києва № 3/754/404/25, якою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17 000) грн., з позбавлення права керування транспортним засобом строком на один рік. Вищезазначена постанова суду набрала законної сили, однак ОСОБА_4 умисно не виконав постанову.

Крім того, достовірно знаючи про наявність постанови від 13 березня 2025 року Печерського районного суду міста Києва справа № 757/44599/24-п, якою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян (17000) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Вище зазначена постанова суду 25.03.2025 набрала законної сили, однак, ОСОБА_4 умисно не виконав постанову суду.

Крім того, достовірно знаючи про наявність постанови від 20 травня 2025 року Солом?янського районного суду міста Києва № 760/9640/25, якою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян (51000) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Вище зазначена постанова суду 30.05.2025 набрала законної сили, однак, ОСОБА_4 умисно не виконав постанову суду.

Крім того, достовірно знаючи про наявність постанови від 07 січня 2025 року Солом`янського районного суду міста Києва справа № 760/29998/24, якою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян (48000) грн. Однак, ОСОБА_4 умисно не виконав постанову суду.

Крім того, достовірно знаючи про наявність постанови від 20 травня 2025 року Шевченківського районного суду міста Києва № 761/15258/25, якою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян (40800) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п?ять років. Вище зазначена постанова суду 31.05.2025 набрала законної сили, однак, ОСОБА_4 умисно не виконав постанову суду.

Крім того, достовірно знаючи про наявність постанови від 27 травня 2025 року Печерського районного суду міста Києва № 757/21412/25-П, якою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян (40800) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п?ять років. Однак, ОСОБА_4 умисно не виконав постанову суду.

Крім того, достовірно знаючи про наявність постанови від 03 червня 2025 року Дарницького районного суду міста Києва № 753/10121/25, якою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян (40800) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п?ять років. Вище зазначена постанова суду 13.06.2025 набрала законної сили, однак, ОСОБА_4 умисно не виконав постанову суду.

Крім того, достовірно знаючи про наявність постанови від 16 червня 2025 року Шевченківського районного суду міста Києва № 761/12487/25, якою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян (51000) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років. Вище зазначена постанова суду 27.06.2025 набрала законної сили, однак, ОСОБА_4 умисно не виконав постанову суду.

Крім того, достовірно знаючи про наявність постанови від 22 серпня 2025 року Бориспільського міськрайонного суду Київської області № 359/7898/25, якою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян (40800) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п?ять років. Вище зазначена постанова суду 02.09.2025 набрала законної сили, однак, ОСОБА_4 умисно не виконав постанову суду.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, підтвердив місце, спосіб, час, мету вчинення злочину. Щиро кається, до скоєного ставиться осудно в свою сторону.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння останнім змісту обставин правопорушень, добровільності та істинності її позиції.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просила визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та йому призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 в умисному невиконання постанови суду, що набрала законної сили, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, зобов?язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 382 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину, а також сукупність всіх обставин вчинення кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відтак відсутні сумніви в його осудності.

Щодо наявності пом`якшуючих відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття та активне сприяння розслідуванню, шляхом надання викривальних показів в суді.

У відповідності до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Враховуючи обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , яка істотно знижує ступінь суспільної небезпеки, як щире каяття, що виразилося у його відвертому визнанні вини у вчиненні кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, те, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також те, що покарання на меті має не тільки кару, а й виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи думку прокурора, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 382КК України у виді штрафу.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 382 КК України, у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся. Кримінальних правопорушенням майнової шкоди не завдано.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Разом з тим, суд позбавлений можливості вирішити долю речових доказів у порядку ст. 100 КПК України, оскільки речові докази стороною обвинувачення суду не надавались, а прокурором не надано постанови про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави, документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 318, 322, 342-351, 358, 363-368, 370, 374, 393-395, 532 КПК України, ст. ст. 65-66, ч. 1 ст. 382 КК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речовий доказ: DVD-R диск залишити в матеріалах справи.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Печерський районний суд м. Києва.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку; копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1