Справа № 351/2128/24
Провадження № 11-кп/4808/153/26
Категорія ч. 1 ст. 190 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000147 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 на вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2025 року, згідно з яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бояни, Новоселицького району, Чернівецької області та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, розлученого, раніше судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 382 КК України, і призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст.190 КК України - у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.382 КК України - у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Згідно із ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, призначеного за даним вироком, повністю приєднано частину невідбутого покарання за попереднім вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19 квітня 2023 року у виді штрафу у розмірі 43 000 (сорок три тисячі) гривень та визначено остаточне покарання ОСОБА_8 за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки та штрафу в розмірі 43000 (сорок три тисячі) гривень, який відповідно до вимог ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 , будучи засудженим відповідно до вироку Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19.04.2023 за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 3 000 (трьох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень, маючи невідбуту частину покарання в сумі 43 000 (сорок три тисячі) гривень, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив, вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно та умисно не виконав постанову суду, яка набрала законної сили за наступних обставин.

Так, 26 червня 2023 року, обвинувачений ОСОБА_8 приїхав погостювати на декілька днів до господарства свого давнього знайомого ОСОБА_10 у село Княже Снятинської територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, де він познайомився із неповнолітнім сином ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Зважаючи на дружні відносини із ОСОБА_10 , на факт особистого знайомства та позитивних рекомендацій від батька, між неповнолітнім ОСОБА_11 та ОСОБА_8 виникли довірливі відносини.

Однак, обвинувачений ОСОБА_8 , керуючись корисливим мотивом, вирішив використати довірливі відносини з неповнолітнім ОСОБА_11 та повторно заволодіти його майном шахрайським способом, зловживаючи його довірою.

Так, 31.06.2023 в невстановлений в ході досудового розслідування час, перебуваючи в с. Княже Снятинської ТГ Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний умисел на заволодіння майном неповнолітнього ОСОБА_11 шахрайським способом, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зловживаючи довірою неповнолітнього ОСОБА_11 , використовуючи довірливі стосунки, які склалися між ними внаслідок особистого знайомства та позитивних рекомендацій, попросив у неповнолітнього ОСОБА_11 позичити в борг грошові кошти в сумі 1 000 (одна тисяча) гривень, наміру повертати які не мав.

В свою чергу неповнолітній ОСОБА_11 , будучи переконаним у правдивості слів ОСОБА_8 та у його чесних намірах повернути борг, особисто передав йому вказану суму.

У такий спосіб ОСОБА_8 зловживаючи довірою неповнолітнього ОСОБА_11 , шахрайським способом повторно заволодів його грошовими коштами в сумі 1 000 (одна тисяча) гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свої протиправні дії охоплені єдиним корисливим умислом, спрямованим на заволодіння майном неповнолітнього ОСОБА_11 шахрайським способом, ОСОБА_8 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зловживаючи довірою неповнолітнього ОСОБА_11 , використовуючи довірливі стосунки, які склалися між ними внаслідок особистого знайомства та позитивних рекомендацій, 26.07.2023 в невстановлені в ході досудового розслідування час та місці, в ході телефонної розмови попросив у неповнолітнього ОСОБА_11 позичити в борг грошові кошти в сумі 935 (дев`ятсот тридцять п`ять) гривень, наміру повертати які не мав, переконуючи останнього в тому, що поверне всю суму боргу.

В свою чергу неповнолітній ОСОБА_11 , будучи переконаним у правдивості слів ОСОБА_8 та у його чесних намірах повернути борг, 26.07.2023 о 13:58 год. перерахував грошові кошти в сумі 935 (дев`ятсот тридцять п`ять) гривень зі своєї платіжної картки № НОМЕР_1 , яку емітовано в АТ « Universal bank» на платіжну карту № НОМЕР_2 , яку емітовано в АТ «Акцент-Банк», номер якої йому надав ОСОБА_8 .

У такий спосіб ОСОБА_8 зловживаючи довірою неповнолітнього ОСОБА_11 , шахрайським способом повторно заволодів його грошовими коштами в сумі 935 (дев`ятсот тридцять п`ять) гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Надалі, продовжуючи свої протиправні дії охоплені єдиним корисливим умислом, спрямованим на заволодіння майном неповнолітнього ОСОБА_11 шахрайським способом, ОСОБА_8 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зловживаючи довірою неповнолітнього ОСОБА_11 , використовуючи довірливі стосунки, які склалися між ними внаслідок особистого знайомства та позитивних рекомендацій, у період з 02.08.2023 по 05.08.2023 в невстановлені в ході досудового розслідування час та місці, в ході телефонних розмов знову просив у неповнолітнього ОСОБА_11 позичити в борг грошові кошти, наміру повертати які не мав, переконуючи останнього в тому, що поверне всю суму боргу.

В свою чергу неповнолітній ОСОБА_11 , будучи переконаним у правдивості слів ОСОБА_8 та у його чесних намірах повернути борг, з своєї платіжної картки № НОМЕР_1 , яку емітовано в АТ «Universal bank» на платіжну карту № НОМЕР_2 , яку емітовано в АТ «Акцент-Банк», номер якої йому надав ОСОБА_8 , 02.08.2023 о 20:53 год. перерахував грошові кошти в сумі 2 000 (дві тисячі) гривень, 03.08.2023 о 09:41 год. перерахував грошові кошти в сумі 4 600 (чотири тисячі шістсот) гривень, 03.08.2023 о 15:48 год. перерахував грошові кошти в сумі 400 (чотириста) гривень, 03.08.2023 о 16:15 год. перерахував грошові кошти в сумі 1 100 (одна тисяча сто) гривень та 05.08.2023 о 21:25 год. перерахував грошові кошти в сумі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

У такий спосіб ОСОБА_8 зловживаючи довірою неповнолітнього ОСОБА_11 , шахрайським способом повторно заволодів його грошовими коштами в сумі 9 600 (дев`ять тисяч шістсот) гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

08 серпня 2023 року приблизно о 17:00 год. ОСОБА_8 приїхав на ночівлю до господарства ОСОБА_10 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , де зустрівся із його неповнолітнім сином ОСОБА_11 .

В ході розмови із неповнолітнім ОСОБА_11 . ОСОБА_8 , маючи на меті налагодити втрачені довірливі відносини, передав йому чотири платіжних карти із пін-кодами до них, запевнивши, що на банківських рахунках, які відповідають цим картам, наявні грошові кошти для повернення всієї суми боргу, які він винен ОСОБА_11 і він може ними скористатися для отримання суми боргу.

В той день, в нічну пору доби, під час спілкування із неповнолітнім ОСОБА_11 , ОСОБА_8 побачив у нього на шиї золотий ланцюжок, яким вирішив повторно заволодіти шахрайським способом, зловживаючи його довірою.

З цією метою ОСОБА_8 08.08.2023 в невстановлений в ході досудового розслідування час, перебуваючи в с. Княже Снятинської ТГ Коломийського району Івано-Франківської області, реалізовуючи свій єдиний злочинний умисел на заволодіння майном неповнолітнього ОСОБА_11 шахрайським способом, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зловживаючи довірою неповнолітнього ОСОБА_11 , використовуючи довірливі стосунки, які склалися між ними внаслідок особистого знайомства та позитивних рекомендацій, запропонував ОСОБА_11 продати свій золотий ланцюжок видуманому нібито знайомому ОСОБА_8 , переконавши його у передачі золотого ланцюжка для його фотографування та подальшого ознайомлення із фотознімком шляхом надсилання через мобільний месенджер.

В свою чергу неповнолітній ОСОБА_11 , будучи переконаним у правдивості слів ОСОБА_8 та у його чесних намірах, особисто передав свій золотий ланцюжок ОСОБА_8 , маючи намір забрати його зранку на наступний день.

09 серпня 2023 року зранку ОСОБА_11 виявив, що ОСОБА_8 покинув його господарство разом із золотим ланцюжком, наміру повертати який в дійсності не мав.

У такий спосіб ОСОБА_8 зловживаючи довірою неповнолітнього ОСОБА_11 , шахрайським способом повторно заволодів його золотим ланцюжком 585 проби вагою 22 грама вартістю 55 000 (п`ятдесят п`ять тисяч) гривень, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

10 серпня 2023 року неповнолітній ОСОБА_11 для отримання суми боргу від ОСОБА_8 , з платіжними картами, які він отримав від нього, направився в м. Снятин Коломийського району, де намагаючись зняти готівку в банкоматах, виявив, що платіжні карти, які йому надав ОСОБА_8 є заблокованими.

Щоб з`ясувати в чому проблема неповнолітній ОСОБА_11 зателефонував до ОСОБА_8 та повідомив йому, що надані ним платіжні карти заблоковані і він не може зняти з них готівку для погашення суми боргу.

Тоді ОСОБА_8 , продовжуючи свої протиправні дії охоплені єдиним корисливим умислом, спрямованим на заволодіння майном неповнолітнього ОСОБА_11 шахрайським способом, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зловживаючи довірою неповнолітнього ОСОБА_11 , використовуючи довірливі стосунки, які склалися між ними внаслідок особистого знайомства та позитивних рекомендацій, 10.08.2023 в невстановлені в ході досудового розслідування час та місці, в ході телефонної розмови повідомив неповнолітньому ОСОБА_11 , що для розблокування карток та подальшого зняття готівки йому необхідні грошові кошти в сумі 1 200 (одна тисяча двісті).

В свою чергу неповнолітній ОСОБА_11 , будучи переконаним у правдивості слів ОСОБА_8 та у його чесних намірах, вважаючи, що при розблокуванні карток, які йому надав ОСОБА_8 , він зможе зняти готівку та повернути собі весь борг, 10.08.2023 о 14:08 год. перерахував грошові кошти в сумі 1 200 (одна тисяча двісті) гривень з своєї платіжної картки № НОМЕР_1 , яку емітовано в АТ «Universal bank» на платіжну карту № НОМЕР_2 , яку емітовано в АТ «Акцент-Банк», номер якої йому надав ОСОБА_8 .

У такий спосіб ОСОБА_8 , зловживаючи довірою неповнолітнього ОСОБА_11 , шахрайським способом повторно заволодів його грошовими коштами в сумі 1 200 (одна тисяча двісті) гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

У результаті описаних дій ОСОБА_8 , зловживаючи довірою неповнолітнього ОСОБА_11 , шахрайським способом повторно заволодів його майном на загальну суму 67 735 (шістдесят сім тисяч сімсот тридцять п`ять) гривень.

Окрім цього, в зазначений період ОСОБА_8 шахрайським способом шляхом зловживання довірою повторно заволодів майном ОСОБА_12 , жит. с. Княже Снятинської територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області.

Так, у червні 2023 року у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, ОСОБА_8 , будучи у господарстві ОСОБА_10 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , познайомився із сусідом сім`ї ОСОБА_13 .

Зважаючи на дружні відносини із ОСОБА_10 , на факт особистого знайомства та позитивних рекомендацій від сусіда, між ОСОБА_12 та ОСОБА_8 виникли довірливі відносини.

Однак ОСОБА_8 , керуючись корисливим мотивом, вирішив використати довірливі відносини з ОСОБА_12 та повторно заволодіти його майном шахрайським способом, зловживаючи його довірою.

Зокрема у червні 2023 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у с. Княже Снятинської ТГ Коломийського району Івано-Франківської області у господарстві ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_12 шахрайським способом, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зловживаючи довірою ОСОБА_12 , використовуючи довірливі стосунки, які склалися між ними внаслідок особистого знайомства та позитивних рекомендацій, розповів ОСОБА_12 про можливість сприяння у виготовленні та отриманні довідки для відстрочки від мобілізації та запропонував йому свою допомогу в цьому, достовірно знаючи, що виконати обіцяне не зможе.

В свою чергу ОСОБА_12 , будучи переконаним у правдивості слів ОСОБА_8 та у його чесних намірах, наприкінці червня 2023 року, точних дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, через свою матір ОСОБА_14 для виготовлення та отримання довідки для відстрочки від мобілізації передав грошові кошти у сумі 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень ОСОБА_8 , наміру повертати які останній не мав.

У такий спосіб ОСОБА_8 зловживаючи довірою ОСОБА_12 , шахрайським способом повторно заволодів його грошовими коштами в сумі 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Надалі ОСОБА_8 , продовжуючи свої протиправні дії охоплені єдиним корисливим умислом, спрямованим на заволодіння майном ОСОБА_12 шахрайським способом, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зловживаючи довірою ОСОБА_12 , використовуючи довірливі стосунки, які склалися між ними внаслідок особистого знайомства та позитивних рекомендацій, 01.07.2023 в невстановлені в ході досудового розслідування час та місці, в ході телефонної розмови повідомив ОСОБА_12 , що для виготовлення та отримання довідки для відстрочки від мобілізації необхідно ще грошових коштів у сумі 1 800 (одна тисяча вісімсот) гривень, наміру повертати які ОСОБА_8 не мав.

В свою чергу ОСОБА_12 , будучи переконаним у правдивості слів ОСОБА_8 та у його чесних намірах, 26.07.2023 о 20:26 год. перерахував грошові кошти в сумі 1 800 (одна тисяча вісімсот) гривень зі своєї платіжної картки № НОМЕР_3 , яку емітовано в АТ КБ «ПриватБанк» на платіжну карту № НОМЕР_4 , яку емітовано в АТ КБ «ПриватБанк», номер якої йому надав ОСОБА_8 .

У такий спосіб ОСОБА_8 зловживаючи довірою ОСОБА_12 , шахрайським способом повторно заволодів його грошовими коштами у сумі 1 800 (одна тисяча вісімсот) гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

В подальшому ОСОБА_8 , продовжуючи свої протиправні дії охоплені єдиним корисливим умислом, спрямованим на заволодіння майном ОСОБА_12 шахрайським способом, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зловживаючи довірою ОСОБА_12 , використовуючи довірливі стосунки, які склалися між ними внаслідок особистого знайомства та позитивних рекомендацій, 04.07.2023 в невстановлені в ході досудового розслідування час та місці, в ході телефонної розмови повідомив ОСОБА_12 , що для виготовлення та отримання довідки для відстрочки від мобілізації необхідно ще грошових коштів у сумі 10 000 (десять тисяч) гривень, наміру повертати які ОСОБА_8 не мав.

В свою чергу ОСОБА_12 , будучи переконаним у правдивості слів ОСОБА_8 та у його чесних намірах, 05.07.2023 о 07:30 год. перебуваючи у магазині «Хуторянка», що розташоване за адресою: с. Хутір-Будилів Снятинської ТГ Коломийського району, за допомогою терміналу перерахував грошові кошти в сумі 4 800 (чотири тисячі вісімсот) гривень на платіжну карту № НОМЕР_4 , яку емітовано в АТ КБ «Приват банк», номер якої йому надав ОСОБА_8 , 05.07.2024 о 10:37 год. перерахував грошові кошти в сумі 100 (сто) гривень та 05.07.2024 12:34 год. перерахував грошові кошти в сумі 4 600 (чотири тисячі шістсот) гривень зі своєї платіжної картки № НОМЕР_3 , яку емітовано в АТ КБ « Приват банк» на платіжну карту № НОМЕР_4 , яку емітовано в АТ КБ «Приват банк», номер якої йому надав ОСОБА_8 .

У такий спосіб ОСОБА_8 зловживаючи довірою ОСОБА_12 , шахрайським способом повторно заволодів його грошовими коштами в сумі 9 500 (дев`ять тисяч п`ятсот) гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Крім цього в період червня-липня 2023 року, точних дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 маючи на меті заволодіти грошовими коштами ОСОБА_12 шахрайським способом, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зловживаючи довірою ОСОБА_12 , використовуючи довірливі стосунки, які склалися між ними внаслідок особистого знайомства та позитивних рекомендацій, в невстановлені в ході досудового розслідування час та місці в ході телефонної розмови просив у ОСОБА_12 позичити в борг грошові кошти у сумі 2 800 (дві тисячі вісімсот), 2 000 (дві тисячі) гривень та 1 800 (одна тисяча вісімсот), наміру повертати які не мав.

В свою чергу ОСОБА_12 , будучи переконаним у правдивості слів ОСОБА_8 та у його чесних намірах, у зазначений період особисто передав йому грошові кошти в сумі 2 800 (дві тисячі вісімсот) гривень, 2 000 (дві тисячі) гривень та ще 1800 (одна тисяча вісімсот).

У такий спосіб ОСОБА_8 зловживаючи довірою останнього, шахрайським способом повторно заволодів його грошовими коштами в сумі 6 600 (шість тисяч шістсот) гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Також всередині липня 2023 року, року, точних дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 перебуваючи у господарстві ОСОБА_12 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , побачив у нього ноутбук марки «Acer», яким вирішив повторно заволодіти шахрайським способом, зловживаючи його довірою.

З цією метою ОСОБА_8 у невстановлений в ході досудового розслідування час, перебуваючи в с. Княже Снятинської ТГ Коломийського району Івано-Франківської області в господарстві ОСОБА_12 , реалізовуючи свій єдиний злочинний умисел на заволодіння його майном шахрайським способом, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зловживаючи довірою ОСОБА_12 , використовуючи довірливі стосунки, які склалися між ними внаслідок особистого знайомства та позитивних рекомендацій, для перегляду кінофільму попросив у ОСОБА_12 на ніч ноутбук марки «Acer», переконавши його, що наступного дня даний ноутбук поверне.

В свою чергу ОСОБА_12 , будучи переконаним у правдивості слів ОСОБА_8 та у його чесних намірах, особисто передав ноутбук ОСОБА_8 , маючи намір забрати його на наступний день.

Наступного дня ОСОБА_12 виявив, що ОСОБА_8 покинув його господарство разом із ноутбуком марки «Acer», наміру повертати який в дійсності не мав.

У такий спосіб ОСОБА_8 зловживаючи довірою ОСОБА_12 , шахрайським способом повторно заволодів його ноутбуком марки «Асеr» вартістю 10 550 (десять тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

У результаті описаних дій ОСОБА_8 , зловживаючи довірою ОСОБА_12 , шахрайським способом повторно заволодів його майном на загальну суму 32 950 (тридцять дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят) гривень.

В загальному ОСОБА_8 шахрайським способом повторно заволодів чужим майном на суму 100 685 (сто тисяч шістсот вісімдесят п`ять) гривень.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України.

Крім цього, ОСОБА_8 08.02.2023 приблизно о 10:41 год., будучи раніше неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення порушень Правил дорожнього руху України, не маючи права на керування транспортними засобами, повторно протягом року керував автомобілем марки «Мерседес Бенз 110» реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 рухаючись по вулиці Чернівецька в с. Магала Чернівецького району Чернівецької області та був зупинений працівниками СРПП відділення поліції №6 (м. Новоселиця) Чернівецького районного управління Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області за порушення Правил дорожнього руху України.

За вказане порушення Правил дорожнього руху України відносно ОСОБА_8 складено адміністративні матеріали, за результатами розгляду яких, постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 03.03.2023 у справі №720/384/23, яка набрала законної сили 10.03.2023, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Не зважаючи на це ОСОБА_8 , знаючи про позбавлення його права керувати транспортними засобами, будучи належним чином ознайомленим з постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 03.03.2023 у справі №720/384/23, яка набрала законної сили 10.03.2023, маючи реальну можливість виконати вказану постанову Новоселицького районного суду Чернівецької області, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою невиконання постанови Новоселицького районного суду Чернівецької області від 10.03.2023, керував транспортним засобом марки «BMW 525» реєстраційний номер НОМЕР_6 рухаючись по вулиці Штефан Води у с. Бояни Чернівецького району Чернівецької області, де 31.01.2024 о 20:53 год. був зупинений працівниками СРПП відділення поліції №6 (м. Новоселиця) Чернівецького районного управління ГУНП в Чернівецькій області за порушення Правил дорожнього руху України.

Постановою від 31.01.2024 серією та номером БАД 137026, яку винесено поліцейськими СРПП відділення поліції №6 (м. Новоселиця) Чернівецького районного управління ГУНП в Чернівецькій області, ОСОБА_8 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

Крім цього ОСОБА_8 , знаючи про позбавлення його права керувати транспортними засобами, будучи належним чином ознайомленим з постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 03.03.2023 у справі №720/384/23, яка набрала законної сили 10.03.2023, маючи реальну можливість виконати вказану постанову Новоселицького районного суду Чернівецької області, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою невиконання постанови Новоселицького районного суду Чернівецької області від 10.03.2023, керував транспортним засобом марки «Skoda Fabia» реєстраційний номер НОМЕР_7 рухаючись автодорогою державного значення М-19 сполученням «Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече» в с. Тарашани Чернівецького району Чернівецької області, де 29.06.2024 о 09:52 год. був зупинений працівниками Управління патрульної поліції в Чернівецькій області за порушення Правил дорожнього руху України.

За вказане порушення Правил дорожнього руху України відносно ОСОБА_8 складено адміністративні матеріали, за результатами розгляду яких, постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 25.10.2024 у справі №715/2361/23, яка набрала законної сили 25.11.2024, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на п`ять років.

Однак, не зважаючи на притягнення до адміністративної відповідальності, за керування транспортним засобом особою, яку позбавлено права керувати транспортними засобами, ОСОБА_8 , всупереч вимогам ч. 1 ст. 1291 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», будучи належним чином ознайомленим з постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 03.03.2023 у справі №720/384/23, яка набрала законної сили 10.03.2023 та постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 25.10.2024 у справі №715/2361/23, яка набрала законної сили 25.11.2024, знаючи про заборону керувати транспортними засобами, маючи реальну можливість виконати рішення судів, що набрали законної сили, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 28.01.2025 о 12:50 год. керував транспортним засобом марки «BMW 520D» реєстраційний номер НОМЕР_8 та був зупинений поліцейськими під час проїзду блокпоста №27 зі сторони с. Оршівці Вижницького району Чернівецької області у сторону м. Снятин Коломийського району Івано-Франківської області

Не виконуючи рішення суду, яке набрало законної сили ОСОБА_8 порушив один із принципів судочинства - обов`язковість судових рішень.

Своїми умисними діями, які виразились умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, ОСОБА_8 вчинив злочин , передбачений ч. 1 ст. 382 КК України.

Захисник ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить змінити вирок суду першої інстанції та призначити покарання ОСОБА_8 із застосуванням ст. 75 КК України.

Зазначає, що ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_8 , суд дійшов висновку, що він вчинив кримінальні правопорушення, які належать до категорії нетяжких злочинів; обставиною, що пом?якшує покарання, суд визнав щире каяття у вчиненому, а обставиною, що обтяжує покарання - рецидив злочинів.

При цьому встановлено, що ОСОБА_15 раніше притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

На думку сторони захисту, суд не обґрунтував своє рішення в тій частині, чому саме при призначенні міри покарання не застосував ст. 75 КК України.

Стверджує, що у суді на підставі досліджених доказів у їх сукупності та взаємозв`язку достовірно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_15 визнав свою вину як під час досудового слідства, так і під час судового розгляду, активно сприяв органу досудового розслідування у встановленні істини у справі, щиро розкаявся у вчиненому, у повному обсязі добровільно відшкодував завдану шкоду потерпілому ОСОБА_11 та частково відшкодував шкоду потерпілому ОСОБА_12 .

Вважає, що призначене ОСОБА_16 судом покарання у вигляді двох років позбавлення волі не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі, так як за своїм видом та розміром є несправедливим через суворість.

Визнання ОСОБА_17 вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, часткове та повне відшкодування завданої шкоди, а також позитивна характеристика за місцем проживання у своїй сукупності свідчать про те, що призначена судом міра покарання є надмірно суворою.

Сторона захисту підсумовує, що є законні і необхідні підстави для змінення вироку щодо ОСОБА_8 в частині призначення йому покарання, застосування до нього вимог ст. 75 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ в судах відкрито, що гарантує стороні своєчасно дізнатись про судовий розгляд. Участь обвинуваченого не є обов`язковою згідно з ч. 4 ст. 401 КПК України, від нього заяв про відкладення розгляду до суду апеляційної інстанції не надходило.

Тому, оскільки згідно з ч. 4 ст. 405 КПК України це не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути вказане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 .

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити;

- прокурор вважає вирок суду в частині призначеного ОСОБА_18 покарання законним та обґрунтованим, а тому просив його залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора в кримінальному провадженні, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частинами 1 та 2 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За приписами ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону, а також враховував практику Європейського суду з прав людини.

За змістом оскарженого вироку, відповідно до ст. 65 КК України, суд першої інстанції, призначаючи покарання, враховував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, відповідно до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення за ст. 190 ч. 2 та ст. 382 ч.1 КК України, які вчинив обвинувачений ОСОБА_8 є нетяжкими злочинами.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд першої інстанції відніс щире каяття у вчиненому.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції відніс рецидив злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції враховував: обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття, дані, які характеризують особу винного ОСОБА_8 , який раніше притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, на утриманні неповнолітніх дітей немає, за місцем проживання характеризується позитивно.

Те, що обвинувачений ОСОБА_8 розкаявся у вчиненому, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, зробивши належні висновки, стало підставою для віднесення до обставин, які пом`якшують покарання - щирого каяття.

Так, щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Суд першої інстанції взяв до уваги всі відомості, що були відомі на час розгляду кримінального провадження відносно особи обвинуваченого ОСОБА_8 .

Суд першої інстанції прийшов до висновку про доцільність призначення ОСОБА_8 покарання в межах санкцій ст. 190 ч. 2, ст. 382 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим та визначити остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки та не сплаченої суми штрафу в розмірі 43000 (сорок три тисячі) гривень за попереднім вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19.04.2023 року, який відповідно до вимог ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

На переконання колегії суддів, вказані обставини свідчать про підвищений рівень суспільної небезпеки обвинуваченого,що унеможливлює звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, як про це наголошує захисник.

При прийнятті рішення колегією суддів також прийнято до уваги й обставини, що характеризують осу обвинуваченого, зокрема те, що вони раніше судимий, відшкодував завдану потерпілим шкоду, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризуються за місцем проживання.

Саме по собі визнання обвинуваченим вини, щире каяття, як позиція, що була зайнята під час судового розгляду, наявність позитивних характеристик, колегія суддів не може визнати такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів.

Також, на переконання колегії суддів, не впливає на правильність обраного судом першої інстанції виду та міри покарання й позиція потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та законного представника потерпілого ОСОБА_19 .

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що відсутність претензій матеріального характеру з боку потерпілих, часткове та повне відшкодування завданої шкоди, та не наполягання потерпілих на суворій міри покарання, враховано судом у сукупності з іншими обставинами справи та самі по собі не є підставою для зменшення покарання.

Як під час розгляду провадження в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не встановлено підстав для висновку про можливість призначення покарання ОСОБА_8 із застосуванням положень ст. 75 КК України, покарання не пов`язаного з позбавлення волі.

Факт повної сплати штрафу за попереднім вироком, а саме 8000 гривень у 2024 році та 43000 гривень у січні 2026 році не є підставою для зміни рішення суду в частині застосування ст. 71 КК України, так як такий факт відбувся після ухвалення вироку судом першої інстанції.

Покарання обвинуваченому призначене судом першої інстанції в межах, встановлених у санкціях зазначеної статті Особливої частини Кримінального кодексу України з урахуванням Загальної частини цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції вважає, що виходячи із конкретних обставин та тяжкості кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , обставин, що пом`якшують покарання, та обставин, які обтяжують покарання, думки прокурора, та потерпілих, інших обставин по кримінальному провадженню, призначене обвинуваченому покарання відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання згідно з ст. ст. 50, 65 КК України.

Саме таке покарання відповідає принципу індивідуалізації покарання та є справедливим.

Більш м`яке покарання, про призначення якого просить сторона захисту, не відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, не буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2025 року щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 382 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5