печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 року м. Київ

Печерський районний суд міста Києва в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора першого відділу другого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000319 від 06.02.2024,

УСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин клопотання

До слідчого судді надійшло клопотання сторони кримінального провадження про накладення арешту на автомобіль та мобільний телефон ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), які були вилучені 27.12.2025 під час обшуку домоволодіння, що розташоване на земельних длянках із кадастровими номерами: :49:001:0115 та :49:001:0116 (адреса: АДРЕСА_2).

Метою накладення арешту є збереження речових доказів та забезпечення можливої спеціальної конфіскації майна.

Явка сторін кримінального провадження

Прокурор подав заяву про розгляд клопотання без його участі. Вимоги клопотання підтримав у повному обсязі.

Власник майна на розгляд клопотання не з`явився, про день, місце і час розгляду клопотання повідомлявся належно, будь-яких заяв та клопотань до суду не надав.

Відповідно до вимог ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 172 КПК України передбачено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З урахуванням положень ст. 26, ч. 1 ст. 172 КПК України слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді та вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність осіб, які не з`явились.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Правове обґрунтування

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. ст. 96-2 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна;

призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Обставини, встановлені слідчим суддею, та мотиви слідчого судді

В обґрунтування клопотання вказано, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000319 від 06.02.2024 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 та ч. 3 ст. 209 КК України, а також за фактом вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 396, ч. 4 ст. 358 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановлений час та місці, проте не пізніше 2017 року, виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами невизначеного кола громадян шляхом викрадення їх персональних даних.

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, у період з 2017 року по лютий 2024 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, брав участь діяльності, що полягала у створенні, розповсюдженні та управлінні шкідливим програмним забезпеченням «IcedID», з використанням якого здійснювалось несанкціоноване втручання в роботу комп`ютерних мереж фінансових установ, викрадення персональних даних та протиправне заволодіння грошовими коштами інших осіб.

За вказані дії, що супроводжувалися легалізацією незаконно здобутого капіталу, Федеральною прокуратурою США та ФБР відносно ОСОБА_5 розпочато кримінальне переслідування у справі № CRM-182-77857.

Усвідомлюючи незаконний характер походження грошових коштів, отриманих від функціонування шкідливого програмного забезпечення «IcedID», та будучи обізнаним про оголошення його у міжнародний розшук компетентними органами США, у ОСОБА_5 виник умисел на приховування здобутих злочинним шляхом активів на території України шляхом зміни форми майна через систематичне вчинення правочинів.

Так, реалізовуючи свій умисел, з метою надання коштам правомірного вигляду, маскування та уникнення їх ідентифікації правоохоронними органами,

ОСОБА_5 у період з грудня 2019 року по цей час, шляхом зміни форми майна через систематичне вчинення правочинів з придбання дороговартісної нерухомості та транспортних засобів, набув об`єкти рухомого та нерухомого майна, право власності на які зареєстровано на близьких родичів та знайомих останнього.

З метою маскування фактичного володіння та розпорядження вказаними активами, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, забезпечив придбання та реєстрацію майна, в тому числі на ім`я колишньої дружини ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , зареєстровано право власності на автомобіль «Porsche Panamera», VIN: НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 вартістю 4 993 750 грн.

Встановлено, що ОСОБА_5 , особисто керував процесом придбання майна у 2019-2025 роках, здійснював фінансування та визначав коло осіб, на яких оформлено право власності на вказане майно.

Загальна вартість майна, яке стало об`єктом легалізації (відмивання) у вищевказаний період, згідно з попередніми розрахунками та наявними даними про вартість лише частини активів, становить 62 158 826 грн, що у понад 18000 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи обізнаним про те, що він перебуває у міжнародному розшуку за ініціативою компетентних органів США (ордер на арешт Окружного суду США, Східного округу Північної Кароліни, Червоне оповіщення Інтерполу), та переслідуючи мету уникнення кримінальної відповідальності, розробив злочинний план, спрямований на фіктивне припинення свого юридичного існування та легалізацію свого подальшого перебування в Україні та за кордоном шляхом підроблення офіційних документів на ім`я іншої реально існуючої особи для посвідчення власної особи.

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з працівником правоохоронного органу та іншими невстановленими особами, організував схему інсценування власної смерті.

Так, у період березня-квітня 2024 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), шляхом фальсифікації матеріалів впізнання трупа невстановленої особи, було створено штучні підстави для внесення змін до актового запису про смерть. На підставі цих неправдивих відомостей 05.04.2024 Київським відділом державної реєстрації смерті видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_5 , що формально призвело до припинення розшуку останнього.

Продовжуючи свою злочинну діяльність та усвідомлюючи потребу у виготовленні документів, що посвідчують особу, для вільного пересування та проживання під іншими анкетними даними, ОСОБА_5 вчинив дії, спрямовані на організацію підроблення офіційних документів на ім`я реально існуючої особи - ОСОБА_7 , з метою їх подальшого використання.

Так, 22.10.2024 о 07 год. 00 хв., перебуваючи за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення обшуку старшим слідчим СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 на підставі ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 23.09.2024 у кримінальному провадженні 0000319 від 06.02.2024, на вимогу працівників правоохоронного органу пред`явити документи, що посвідчують особу, ОСОБА_5 надав (пред`явив) останнім завідомо підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 та паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_7 , видавши їх за справжні документи, що посвідчують його особу.

28.12.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 та ч. 3 ст. 209 КК України, а саме:

- у набутті, володінні, використанні, розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійсненні фінансових операцій, вчиненні правочинів з таким майном, а також вчиненні дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна, володіння ним та права на таке майно, за обставин, коли ОСОБА_5 достовірно знав, що таке майно повністю одержано злочинним шляхом, що вчинено за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах;

- у організації підроблення офіційних документів, які видаються установою, що має право видавати такі документи, і які надають права або звільняють від обов`язків, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа;

- у використанні завідомо підробленого документа.

27.12.2025 слідчим Державного бюро розслідувань невідкладно в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України проведено обшук домоволодіння, що розташоване на земельних длянках із кадастровими номерами: :49:001:0115 та :49:001:0116 (адреса: АДРЕСА_2, власник - ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_7 ) та перебуває у користуванні ОСОБА_5 з метою відшукання та вилучення речей і документів, які містять інформацію щодо неправомірної діяльності останнього.

За результатами вищевказаного обшуку виявлено та вилучено предмети та речі, серед яких - автомобіль Porsche Panamera д.н.з. НОМЕР_3 (VIN: НОМЕР_2 ), що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та перебуває у користуванні ОСОБА_5 , 2 ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; мобільний телефон Apple 17 Pro Max IMEL 1: НОМЕР_8 ; IMEI 2: НОМЕР_9 із сім.картою «Київстар» у чохлі.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.12.2025 у справі № 757/66065/25-к задоволено клопотання слідчого, надано дозвіл на проведення обшуку домоволодіння, що розташоване на земельних ділянках із кадастровими номерами: :49:001:0115 та :49:001:0116 (адреса: АДРЕСА_2, власником яких є ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_7 ), яким користувався ОСОБА_5 у зв`язку з невідкладним випадком, пов`язаним з врятуванням майна, а також з метою фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання речових доказів, в тому числі автомобіля Porsche Panamera д.н.з. НОМЕР_3 (VIN: НОМЕР_2 ), що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та перебуває у користуванні ОСОБА_5 .

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Норма-дефініція речових доказів (стаття 98 КПК) щодо критеріїв (умов) визнання матеріальних об`єктів речовими доказами (були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин) з одного боку дійсно, сформульована в категоричній формі, і вказані умови мають бути дотримані для визнання тих чи інших речей речовими доказами. У той же час, слід зважати на стадію кримінального провадження. Так, на стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування - це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє дійти висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому, вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина 5 статті 234, 260 та інші статті КПК), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК та інші).

З огляду на вимоги ч. 3 статті 170 КПК арешт майна на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК (тобто з метою забезпечення збереження речових доказів) передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними під час здійснення досудового розслідування доказами.

Постановою слідчого від 28.12.2025 вилучені речі визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку.

Частиною 5 ст. 236 КПК України визначено, що обшук на підставі відповідного судового рішення, повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети такого обшуку.

При обшуку слідчий має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч. 7 ст. 236 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста (абз. 4 ч. 2 ст. 168 КПК України).

Щодо вилученого мобільного телефону, то дозвіл на його відшукання був наданий ухвалою слідчого судді про обшук.

Як вбачається з протоколу обшуку від 27.12.2025, пароль від вказаного мобільного телефону наданий не був та спеціаліст до проведення слідчої дії, обшуку, для зняття копій з пристроїв залучений не був, що унеможливлює виконання слідчими вимог, передбачених абз. 4 ч. 2 ст. 168 КПК України.

На даній стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування та дослідження доказів - це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

Слідчий суддя звертає увагу, що за ст. 209 КК України злочином визнається набуття, володіння, використання, розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансової операції, вчинення правочину з таким майном, або переміщення, зміна форми (перетворення) такого майна, або вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна або володіння ним, права на таке майно, джерела його походження, місцезнаходження, якщо ці діяння вчинені особою, яка знала або повинна була знати, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом.

З наданого стороною обвинувачення клопотання та долучених документів вбачається, що у ОСОБА_4 об`єктивно відсутня можливість придбати автомобіль, що є предметом клопотання. З цих же підстав вбачається, що орган досудового розслідування розцінює це майно саме як можливі докази легалізації, тобто, в тому числі орган досудового розслідування намагається довести ст. 209 КК України, тому втрата цих доказів вочевидь ускладнить досудове розслідування.

Наведене у сукупності свідчить про наявність у майна ознак речових доказів, передбачених ст. 98 КПК України.

Також слідчий суддя вважає, що за неможливості копіювання інформації з техніки та пристроїв на місці проведення слідчої дії, їх вилучення для подальшого дослідження інформації, що міститься на них, виправдовують на даному етапі потреби досудового розслідування та таке втручання у права та інтереси власника майна, як арешт майна з метою збереження речових доказів, що забезпечить дієвість розслідування у кримінальному провадженні.

Згідно з практикою ЄСПЛ, який, проаналізувавши питання пропорційності втручання в право на мирне володіння майном, дійшов висновку, що ст.1 Протоколу №1 до Конвенції передбачає втручання в право мирного володіння майном за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби (п.203 рішення ЄСПЛ від 05.03.2019 у справі «Узан та інші проти Туреччини»/Uzan and others v. Turkey, заяви №19620/05, 41487/05, 17613/08, 19316/08).

Тобто, обмежити особу в праві мирно володіти майном можна не просто, коли існує необхідність здійснення такого втручання в її право з метою виконання завдань кримінального провадження, а виключно, якщо виконати завдання кримінального провадження в інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження, за наявних обставин неможливо.

З огляду на викладене вище слідчий суддя дійшов висновку, що на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням наданих стороною обвинувачення доказів, з метою збереження речових доказів та забезпечення можливої спеціальної конфіскації майна необхідно накласти арешт на майно, належне ОСОБА_4 .

При цьому, слід зауважити, що власник майна не позбавлений у подальшому права на звернення до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна у порядку, передбаченому ст. 174 КПК.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти в рамках кримінального провадження за № 0000319 від 06.02.2024 арешт на майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), яке було вилучено 27.12.2025 під час обшуку домоволодіння, що розташоване на земельних ділянках із кадастровими номерами: :49:001:0115 та :49:001:0116 (адреса: АДРЕСА_2), а саме:

-автомобіль Porsche Panamera д.н.з. НОМЕР_3 (VIN: НОМЕР_2 ), 2 ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (із забороною користування, відчуження та розпорядження майном);

-мобільний телефон Apple 17 Pro Max IMEL 1: НОМЕР_8 ; IMEI 2: НОМЕР_9 із сім.картою «Київстар» у чохлі.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором у кримінальному провадженні № 0000319 від 06.02.2024

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1