Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1321/25
Провадження 1-кп/382/75/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року

Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженець м. Яготин Київської області, працюючого водієм СП ТОВ "НИВА ПЕРЕЯСЛАВЩИНИ", зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пільг не має, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Злочин вчинений при таких обставинах.

Так, 18 грудня 2024 року, 07:17 год, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною поблизу будинку № 27 по вул. Вокзальна в м. Яготин Бориспільського району Київської області, у напрямку вулиці Богдана Хмельницького від центру міста, не був уважним, не стежив за зміною дорожньої обстановки, чим порушив вимоги пункту 2.3 підпунктів б) та д) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»,. проявив необережність,- діючи з кримінальною протиправною недбалістю до забезпечення вимог безпеки дорожнього руху, в порушив вимоги пункту 12.3 Правил дорожнього руху «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об?єктивно спроможний виявити, він повнено жити заді для зменшення ж до зупинки транспортного засобу або безпечного для учасників руху об?їзду перешкоди» у зв?язку з чим при виникненні небезпеки для руху не зміг зупинити керований ним автомобіль, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка рухалась в попутному з автомобілем напрямку, по краю проїзної частини дороги. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесне ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми з пневмоцефалією, яка включає в себе садно та синець на голові, перелом скроневої кістки праворуч з переходом лінії перелому на основу черепа; епідуральну гематому правої скроневої частки головного мозку; субарахноїдальний крововилив, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. Грубе порушення водієм ОСОБА_8 вимог пункту: п. 2.3 б), д), п. 12.3 Правил дорожнього руху, які перебувають у прямому причинному зв?язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у заподіянні тяжкого тілесного ушкодження пішоходу ОСОБА_6 :

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин) передбачене ч.2 ст.286 КК України, тобто порушив правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілій.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочин), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав в повному обсязі, розкаявся та дав показання, що 18 грудня 2024 року, 07:17 год, керуючи технічно справним автомобілем «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною поблизу будинку № 27 по вул. Вокзальна в м. Яготин Бориспільського району Київської області, у напрямку вулиці Богдана Хмельницького від центру міста, було темнувато, та не був уважним, не стежив за зміною дорожньої обстановки здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка рухалась в попутному з автомобілем напрямку, по краю проїзної частини дороги.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила, що 18 грудня 2024 року, близько 07:17 год йшла на базар, було темнувато, рухалась по крою проїзної частини дороги, а потім нічого не пам`ятає, прийшла до тями в лікарні. Обвинувачений відшкодував їй завдану шкоду, претензій матеріального та морального характеру вона не має.

Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини у скоєнні злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, його вина у скоєнні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження, однак за клопотанням прокурора та за згодою учасників судового провадження, зокрема обвинуваченого, захисника, потерпілої, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що зазначені учасники кримінального провадження вірно розуміють зміст обставин справи, у них відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої, а також дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 ..

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України було роз`яснено судом в судовому засіданні учасникам кримінального провадження, які їм зрозумілі.

Відповідно, суд на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України вирішив обмежитися допитом обвинуваченого та потерпілого, а також дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Так, згідно копії паспорта, копії ідентифікаційного номера, посвідчення водія (а.с.62, 74-78), обвинувачений ОСОБА_8 на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України, має посвідчення водія.

Відповідно до вимоги про судимість (а. с.79), обвинувачений ОСОБА_8 не притягувався до кримінальної відповідальності.

По місцю проживання (а.с.81) обвинувачений характеризується позитивно, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває (а.с.84), обвинувачений працює водієм автотранспортних засобів на СП ТОВ "НИВА ПЕРЕЯСЛАВЩИНИ" (а.с.61).

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд вважає його вину доведеною, а дії його за ч.2 ст.286 КК України, кваліфікованими вірно, так як він порушив правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілій, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується позитивно, в нарколога та психіатра на обліку не перебуває, вину визнав, обставинами, що пом`якшують покарання є відшкодування шкоди, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставини, що обтяжують покарання не встановлено, враховуючи думку потерпілої яка зазначила про відшкодування завданої шкоди, та просить не позбавляти волі обвинуваченого, які і не позбавляти його права на керування транспортними засобами, вважає, що йому необхідно обрати міру покарання у вигляді позбавлення волі без застосуванням додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки особа має роботу безпосередньо пов`язану з керуванням транспортним засобом, має на утриманні неповнолітню дитину, та враховуючи думку потерпілої, яка просила не застосовувати додаткову міру покарання відносно обвинуваченого та до нього необхідно застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком.

Цивільного позову не заявлено.

Питання щодо речових доказів вирішується, відповідно до ст. 100 КПК України.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави 13530, 30 гривень процесуальних витрат за проведення інженеро -транспортних експертиз.

Клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не надходило до суду.

Керуючись ст. ст. 369 -371, 373-376, 349 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілій та призначити йому покарання за цією статтею,

- 4 (чотири) роки позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не надходило до суду.

Цивільний позов відсутній.

Арешт що був накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 25.03.2025 року, скасувати.

Речові докази: автомобіль «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 дозволити використовувати власнику.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави 13530, 30 гривень процесуальних витрат за проведення інженеро - транспортних експертиз.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Яготинський районний суд Київської області, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі п. 6 ст. 366 КПК України вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право на підставі п. 6 ст. 366 КПК України отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не буде скасовано, він набирає чинності після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1