Справа № 521/3390/26
Номер провадження:1-кс/521/1232/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Хаджибейського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі клопотання слідчого відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Хаджибейської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_4 , про накладення арешту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000343 від 05.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором, про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000343 від 05.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 05.03.2026 до чергової частини ВП № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення оператора НОМЕР_1 , про те, що за адресою: АДРЕСА_1 працівниками поліції зупинено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив що має при собі закладки з наркотичними речовинами, які зберігав при собі з метою подальшого збуту.

Під час проведення огляду місця події 05.03.2056 в період часу з 13 год. 39 хв. по 13 год. 53 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено: 3 паперових згортки, в яких знаходиться 4 згортки з фольги, всередині яких кристалічна речовина білого кольору, які поміщено до сейф-пакету NPU 5729231.

В період часу з 16:27 по 16:42 в порядку ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого було вилучено телефон Redmi Note 8 Pro з сім картами операторів водафон НОМЕР_2 та ІНФОРМАЦІЯ_2 IMEI НОМЕР_3 , який поміщено в поміщено в сейф пакет PSP3168906.

Беручи до уваги, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вище вказаного факту, а також наявністю достатніх підстав вважати, що вищевказані вилучені предмети є предметами злочину, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно.

Підставою для накладення арешту на майно, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є збереження речових доказів.

Слідчий ОСОБА_3 направив до суду заяву, в якій просив здійснити розгляд клопотання за його відсутності, та відсутності прокурора у зв`язку із службовою зайнятістю, клопотання просив задовольнити. Повідомив, що власник майна ОСОБА_5 не заперечує проти накладення арешту на вилучене майно.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суть клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Підставою для накладення арешту на майно, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні ,якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу.

На підставі викладеного та враховуючи, що слідчий своєчасно звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, слідчий суддя, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого.

Виконання ухвали про арешт майна слід доручити слідчому та прокурору як стороні обвинувачення відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19 листопада 2012 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучено 05.03.2026 в період часу з 16:27 по 16:42 в ході проведення затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 а саме:

-телефон Redmi Note 8 Pro з сім картами операторів водафон НОМЕР_2 та ІНФОРМАЦІЯ_2 IMEI НОМЕР_3 , який поміщено в поміщено в сейф пакет PSP3168906.

Заборонити розпоряджатись та користуватись зазначеним майном до прийняття рішення у кримінальному провадженні.

Виконання ухвали про арешт майна слід доручити слідчому та прокурору як стороні обвинувачення відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19 листопада 2012 року.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1