Справа № 344/9675/26
Провадження № 1-кс/344/3923/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника адвоката ОСОБА_3 ,підозрюваного ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 про перевірку законності затримання в порядку ст. 206 КПК України, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із скаргою у порядку ст. 206 КПК України про перевірку законності затримання та звільнення особи, в якій просив визнати затримання у порядку статті 615 КПК України 19 травня 2026 року о 07:21 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 незаконним; зобов`язати уповноважених осіб ГУНП в Івано-Франківській області негайно звільнити незаконно затриманого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який утримується в Ізоляторі тимчасового тримання № 1 ГУНП в Івано-Франківській області.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 зазначив про підтримання ним скарги в частині визнання затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 615 КПК України незаконним; в частині вимоги скарги про негайне звільнення ОСОБА_4 повідомив про неактуальність даної вимоги станом на час розгляду скарги, оскільки щодо підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Скаргу мотивовано тим, що в наданому протоколі затримання ОСОБА_4 , окрім посилання на абз. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, не наведено жодного конкретного факту, доказу чи обставини, на підставі яких слідчий дійшов висновку про наявність ризику втечі ОСОБА_4 . Відсутні дані про те, що підозрюваний намагався перетнути кордон після початку досудового розслідування, переховувався від органів досудового розслідування, відчужував майно, мав закордонні паспорти чи інші об`єктивні ознаки, які б свідчили про його намір ухилитися від кримінальної відповідальності. Посилання на «обґрунтовані обставини» без їхньої конкретизації та документального підтвердження є формальним та не може виправдати застосування такого виняткового заходу, як затримання без ухвали слідчого судді.

Як зазначено у скарзі, відповідно до протоколу слідчим повідомлено о 07 год. 45 хв. центр надання безоплатної правових допомоги, однак захисника фактично не залучено до самого затримання, яке тривало короткий проміжок часу з 07 год. 21 хв. по 07 год. 45 хв., що унеможливлює прибуття адвоката, а факт затримання використаний як психологічний тиск на підозрюваного ОСОБА_4 , який перебував у важкому емоційно-психологічному стані.

Факт реальної присутності адвоката під час затримання органом досудового розслідування не підтверджено в протоколі, оскільки відсутні відомості про час закінчення затримання, час залучення до слідчої дії адвоката за призначенням у тому числі, що свідчить про фіктивність присутності адвоката та є порушенням права на захист ОСОБА_4 . Також, слід зазначити, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру о 07 год. 15 хв. 19 травня 2026 року, а затримання почалось о 07 год. 21 хв. цього ж дня, такий короткий проміжок часу, а саме 7 хв свідчить про формальний підхід в діях слідчого та відсутність реальних підстав для затримання ОСОБА_4 з підстав можливості переховуватись від органів досудового розслідування.

Заявник адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги в частині визнання затримання незаконним підтримав та просив її задовольнити.

Підозрюваним ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав вимоги свого захисника.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні вимоги скарги заперечили, просили у її задоволенні відмовити, посилаючись на законність затримання ОСОБА_4 та наявність процесуальних підстав, передбачених статтею 615 КПК України, для цього.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши заяву та додані до неї матеріали, слідчим суддею встановлено наступне.

Відповідно до ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Відповідно до ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через пі

дозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених Кодексом.

Положеннями ст. 206 КПК України врегульовано загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини та передбачено право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав відповідної особи.

Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

При цьому, ч. 5 ст. 206 КПК України визначає, що незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Беручи до уваги вище законодавчі положення та доводи поданої скарги, а також позиції сторін в судовому засіданні, слідчий суддя має вирішити такі питання:

1. Чи існували передбачені законом підстави для затримання ОСОБА_4 без ухвали слідчого судді?

2. Чи дотримано процесуальні права ОСОБА_4 під час затримання?

Існування передбачених законом підстав для затримання ОСОБА_4 без ухвали слідчого судді

Відповідно до ч.1 ст.12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено слідчим суддею, у межах вказаного кримінального провадження №0000035 ОСОБА_4 було затримано без ухвали слідчого судді на підставі пункту 6 (абзацу 10) ч. 1 ст. 615 КПК України, що підтверджується змістом протоколу затримання від 19.05.2026 року.

Так, порядок та підстави затримання уповноваженою службовою особою визначено статтею 208 КПК України.

Зокрема, згідно частин 1-5 статті 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:

1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;

2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;

3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України;

4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.

Особливості затримання окремої категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

Уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, виключно у випадку, якщо підозрюваний не виконав обов`язки, покладені на нього при обранні запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує.

Уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.

Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Особі, яка затримана у зв`язку з її розшуком компетентним органом іноземної держави для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, роз`яснюється її право надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також право на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на її видачу (екстрадицію).

Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, яка розшукується Міжнародним кримінальним судом або стосовно якої надійшло прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, також роз`яснює особі її право надати згоду на передачу до Міжнародного кримінального суду у спрощеному порядку.

Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. У разі якщо на момент затримання прізвище, ім`я, по батькові затриманої особи не відомі, у протоколі зазначається докладний опис такої особи та долучається її фотознімок. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору.

Разом з тим, статтею 615 КПК України визначено особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану.

Так, у разі введення воєнного стану та якщо, зокрема:

6) наявні випадки для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, визначені статтею 208 цього Кодексу, або виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, - уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати таку особу.

Строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати строк, визначений статтею 211 цього Кодексу

(пункт 6 частини 1 статті 615 КПК України).

Отже, пунктом 6 (абзац 10) частини 1 статті 615 КПК України визначено окремі підстави для затримання особи уповноваженою службовою особою без ухвали слідчого судді в умовах введеного в державі воєнного стану:

1) наявні випадки для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, визначені статтею 208 цього Кодексу;

2) виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

У даному випадку, як випливає зі змісту протоколу затримання від 19.05.2026 року, у межах кримінального провадження №0000035 ОСОБА_4 було затримано 19.05.2026 року о 07 год. 21 хв. у зв`язку з тим, що, як зазначено в пункті 14 протоколу затримання, виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Захисник підозрюваного (затриманого) посилається на відсутність підстав для висновку про імовірну втечу ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, як встановлено слідчим суддею з матеріалів кримінального провадження, які додано до скарги, ОСОБА_4 19.05.2026 року о 07 год. 15 хв. було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 5 ст. 190 КК України.

В судому засіданні прокурор пояснив, що, вручивши ОСОБА_4 повідомлення про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, у слідчого виникли обґрунтовані припущення про можливу втечу з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, у зв`язку з чим було прийнято рішення про затримання особи.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що у протоколі затримання від 19.05.2026 року слідчим відображено як фактичні, так і процесуальні підстави для затримання ОСОБА_4 .

За таких обставин, слідчий суддя доходить висновку, що обставини кримінального провадження та результати здійснених слідчих дій давали слідчому підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Дотримання процесуальних прав ОСОБА_4 під час затримання

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КПК України про затримання особи, взяття її під варту або обмеження в праві на вільне пересування в інший спосіб, а також про її місце перебування має бути негайно повідомлено її близьких родичів, членів сім`ї чи інших осіб за вибором цієї особи в порядку, передбаченому цим Кодексом. Затримана особа, особа, взята під варту або обмежена у праві на вільне пересування в інший спосіб, має право на зустріч із захисником (захисниками) у кримінальному провадженні.

Також ч. 4 ст. 208 КПК України встановлює обов`язок уповноваженої службової особи, що здійснила затримання особи, негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. У разі якщо на момент затримання прізвище, ім`я, по батькові затриманої особи не відомі, у протоколі зазначається докладний опис такої особи та долучається її фотознімок. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору.

З протоколу затримання від 19.05.2026 встановлено, що ОСОБА_4 повідомлено про підставу затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється (за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України у кримінальному провадженні №0000035), а також роз`яснено право отримувати медичну допомогу, давати пояснення, негайно повідомити близьких родичів, членів сім`ї чи інших осіб (за вибором) про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, та інші процесуальні права, передбачені КПК України,.

Також зазначено час та місце затримання Львівська обл., ПЗПГ «Великі мости», що за географічними координатами 50,297263;24,104819, час фактичного затримання 19 травня 2026 року о 07 годині 21 хв. Затримання відбулося у присутності захисника адвоката ОСОБА_8 , з попереднім повідомленням органу, уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Під час затримання ОСОБА_4 роз`яснено процесуальні права, передбачені ст. 42 КПК України та повідомлено зазначену ним близьку особу ОСОБА_9 про затримання. Відповідні відомості щодо роз`яснення прав містять підпис затриманого ОСОБА_4 , що підтверджує його усвідомлення та дотримання порядку затримання.

Крім того, слідчий суддя бере до уваги, що протокол затримання не містить будь-яких зауважень чи доповнень від ОСОБА_4 чи його захисника.

Копію протоколу було вручено підозрюваній особі, що не оспорюється учасниками.

Доводи заявника щодо не підтвердження органом досудового розслідування в протоколі затримання факту реальної присутності адвоката під час затримання спростовуються змістом самого протоколу, в якому зазначено, що даний протокол складено у присутності захисника за призначенням адвоката ОСОБА_8 , що також засвідчено підписом захисника ОСОБА_8 .

Зауважень ОСОБА_4 щодо проведення його затримання без фактичної присутності захисника (адвоката) протокол затримання не містить, як і зауважень ОСОБА_4 будь-якого іншого змісту.

Відтак, слідчим суддею не знайдено підтвердження тверджень захисника про недотримання процесуального порядку затримання ОСОБА_4 .

За таких обставин, наведені обставини та висновки свідчать про законність затримання ОСОБА_4 , а тому відсутні підстави для задоволення скарги адвоката ОСОБА_3 , поданої в порядку статті 206 КПК України.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Згідно статті 309 КПК України визначено вичерпний перелік рішень слідчого судді, що підлягають оскарженню в апеляційному порядку.

Разом з тим, вказаною нормою закону не передбачена можливість окремого апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, постановленої за результатами розгляду заяви в порядку ст. 206 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 12, 206, 309, 615 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 про перевірку законності затримання в порядку ст. 206 КПК України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 27.05.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1