Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-кп/4805/92/26
Категорія ст.331 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі клопотання прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу та звернення застави в дохід держави в межах судового провадження №296/11605/19 відносно

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Житомирського апеляційного суду перебуває судове провадження №296/11605/19 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_10 та прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 28.06.2023 року.

Зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України та призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Вирішено запобіжний захід у виді застави до проведення вироку до виконання не скасовувати.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 04 серпня 2023 року відкрито апеляційне провадження за поданими апеляційними скаргами та згідно положень ч.4 ст.401 КПК України визнано обов`язковою участь обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки в апеляційній скарзі сторона обвинувачення порушує питання про погіршення становища останнього.

Водночас, враховуючи неодноразову неявку обвинуваченого у судові засідання апеляційного суду, прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 подано клопотання про звернення застави в дохід держави та застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 без визначення розміру застави.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судових засідань, неодноразово не з`являвся до суду, чим, на думку сторони обвинувачення, порушив покладений на нього процесуальний обов`язок, передбачений п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України, щодо обов`язку прибувати за викликом суду. Зокрема, як зазначає прокурор, ОСОБА_8 не прибув у судове засідання, призначене на 01 травня 2025 року, посилаючись на перебування на стаціонарному лікуванні, а також не з`явився у судові засідання, призначені на 24 червня 2025 року та 03 липня 2025 року, у зв`язку з амбулаторним лікуванням. Крім того, обвинувачений не прибув у судове засідання 24 лютого 2026 року, надавши довідку про захворювання на грип. На думку прокурора, неодноразова неявка обвинуваченого до суду з підстав захворювання за відсутності належного підтвердження об`єктивної неможливості прибуття за викликом суду, у розумінні п.п. 5, 8 ч. 1 ст. 138 КПК України, є безпідставною та свідчить про зловживання процесуальними правами.

Також сторона обвинувачення вказує, що така поведінка обвинуваченого свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику переховування від суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, і з огляду на тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім.

На вказане клопотання сторони обвинувачення захисником подано заперечення, в якому останній просить залишити клопотання прокурора про звернення в дохід держави застави та застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без задоволення. В обґрунтування заперечень вказує про те, що матеріалами кримінального провадження підтверджено те, що обвинувачений ОСОБА_8 у призначений день та час не з`явився до суду апеляційної інстанції виключно з поважних причин, повідомивши завчасно про причини неприбуття та надавши відповідні підтверджуючі докази поважності своєї відсутності,

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора на підтримку клопотання про зміну запобіжного заходу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечили щодо задоволення поданого клопотання, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів вважає, що таке клопотання слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін має право змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

При цьому колегія суддів враховує, що зміна запобіжного заходу охоплюється терміном «застосування запобіжного заходу». Такий висновок узгоджується з усталеною практикою Касаційного кримінального суду Верховного Суду постанови від 18 грудня 2018 року у справі №628/969/18 та від 28 березня 2019 року у справ №286/1695/18. У зв`язку з чим питання про зміну запобіжного заходу вирішується в порядку, передбаченому для його застосування, з врахуванням вимог ст. 200 КПК України.

Ухвалюючи рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен з`ясувати доцільність такого, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, передбаченим статтями 177 і 178 КПК України.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України підставою для застосування чи зміни запобіжного заходу є наявність обґрунтованих ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може, зокрема, переховуватись від суду або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Разом із тим, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При цьому, прокурор має право звернутися із клопотанням про зміну запобіжного заходу, у якому обов`язково зазначаються обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження на стадії досудового розслідування кримінального провадження, слідчим суддею Корольовського районного суду від 15.08.2019 року стосовно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави у межах 100 (сто) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 200700 (двісті тисяч сімсот гривень) грн.

У разі внесення застави на ОСОБА_8 покладено обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися із населеного пункту без дозволу; повідомляти про зміну місця проживання та/або роботи; здати паспорт для виїзду за кордон; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими особами у кримінальному провадженні.

Строк дії зазначених обов`язків визначено два місяці з моменту внесення застави.

Згідно з квитанцією від 16.08.2019 року заставодавцем ОСОБА_11 за обвинуваченого ОСОБА_8 внесено заставу у розмірі 200 700 грн, у зв`язку з чим його було звільнено з-під варти, а отже він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Разом з тим, на момент апеляційного розгляду термін дії вказаних вище обов`язків у встановленому законом порядку продовжений не був, а відтак вони втратили свою чинність.

Відповідно до ч.ч.8, 10 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Окрім цього, згідно п.3 ч.4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений дійсно неодноразово не з`являвся у судові засідання, про що зазначає сторона обвинувачення. Водночас, на підтвердження причин неприбуття обвинуваченим в судовому засіданні суду апеляційної інстанції надані медичні документи, які свідчать про перебування на лікуванні, як стаціонарному, так і амбулаторному.

Зокрема, обвинувачений не з`явився у судове засідання 01.05.2025 року у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в ортопедично-травматологічному відділенні; у судові засідання, призначені на 24.06.2025 та 03.07.2025 року у зв`язку з перебуванням з 11.06.2025 року на амбулаторному лікуванні в КП «Лікарня № 2 ім. В.П. Павлусенка» Житомирської міської ради з діагнозом: післятравматичний обмежений асептичний некроз правого та лівого плечових суглобів; а також у судові засідання, призначені на 24.02.2026 та 03.03.2026 року у зв`язку зі зверненням до КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Житомирської міської ради, надавши довідку № 0018650 від 23.02.2026 року, та перебуванням на амбулаторному лікуванні по 04.03.2026 року включно з діагнозом: грип А.

На переконання колегії суддів, прокурором не надано переконливих доказів того, що обвинувачений умисно ухилявся від явки до суду, а надані ним медичні документи є недостовірними або такими, що не підтверджують факту захворювання.

Крім того, з матеріалів провадження не вбачається, що обвинувачений порушував інші покладені на нього процесуальні обов`язки або вчиняв дії, спрямовані на перешкоджання кримінальному провадженню.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у тій мірі, яка б обґрунтовувала необхідність застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурором належним чином не доведена.

Водночас, враховуючи факт неодноразової неявки обвинуваченого у судові засідання, навіть за наявності медичних довідок, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає за необхідне в порядку ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 визначені обов`язки.

Щодо вимоги прокурора про звернення застави в дохід держави, колегія суддів зазначає, що відповідно до положень ст.182 КПК України таке звернення можливе у разі невиконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Однак матеріали провадження не містять достатніх даних про істотне та безпідставне порушення обвинуваченим умов застосованого запобіжного заходу, що унеможливлює застосування такого заходу процесуального примусу як звернення застави в дохід держави.

З огляду на викладене, клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 та звернення застави в дохід держави задовольнити частково.

В порядку ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- повідомляти суд про зміну місця проживання та роботи;

- прибувати за викликом суду.

Строк дії обов`язків до 17 червня 2026 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :