Справа № 755/1120/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" лютого 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003801 від 03 грудня 2025 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Львів, з середньою технічною освітою, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Залізничного районного суду міста Львова 16 травня 2011 року за ч. 4 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

УСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим 16.05.2011 Залізничним районним судом міста Львова за вчинення розбою, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та під час дії Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022, який в подальшому продовжений та діяв на день вчинення злочину, вчинив кримінальне правопорушення проти власності в умовах воєнного стану за наступних обставин.

Так, у ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, під час перебування у невстановленому досудовим розслідуванням місці та невстановлений час, проте, не пізніше 13 години 18 хвилин, 03.12.2025 року, виник злочинний протиправний умисел, спрямований на вчинення нападу, з метою заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, які знаходяться в приміщенні аптеки, за адресою: м. Київ, вулиця Миропільська, 39, що належить ТОВ «Геліантус», поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я працівника аптеки.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 підготувався до вчинення розбійного нападу, а саме, одягнув темний спортивний одяг з довгим рукавом, одягнув на голову капюшон, на обличчя маску, на руки будівельні рукавиці білого кольору, приготував для вчинення розбійного нападу стартовий (сигнальний) самозарядний пістолет моделі "RENAY PM" та направився в бік Аптеки «№9», розташованої в багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_2, де в той час на робочому місці знаходилася касир мережі аптек ТОВ «Геліантус» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний та протиправний умисел, направлений на вчинення розбійного нападу, з метою заволодіння чужим майном, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, діючи в умовах воєнного стану, тримаючи у правій кишені куртки заздалегідь заготовлений для вчинення розбійного нападу стартовий (сигнальний) самозарядний пістолет моделі "RENAY PM", підійшов до вхідних дверей вищевказаної аптеки та, відкривши двері, зайшов до приміщення Аптеки «№9».

У подальшому, ОСОБА_5 підійшов до напів-скляної каси, що відокремлює торгівельний зал від частини аптеки для персоналу, вийняв з лівої кишені своєї куртки тканинну сумку зеленого кольору та кинув касиру на прилавок вказаної аптеки.

В подальшому, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, вчинив рух, схожий на перезарядження засува, та погрожуючи стартовим (сигнальним) самозарядним пістолетом моделі "RENAY PM", який тримав в правій руці, шляхом його демонстрації в бік потерпілої та, погрожуючи насильством, яке є небезпечним для її життя чи здоров`я, висловив касиру вимогу передати йому всі наявні грошові кошти.

Потерпіла ОСОБА_6 , сприймаючи погрози нападника стартовим (сигнальним) самозарядним пістолетом моделі "RENAY PM", реальними, побоюючись за своє життя та здоров`я, взяла тканинну сумку, яку кинув їй ОСОБА_5 для складання грошових коштів, та направилась до службового приміщення, де зачинилась. У подальшому ОСОБА_5 намагався проникнути до службового приміщення Аптеки «№ 9», розташованої за адресою: АДРЕСА_2, однак, розуміючи, що предмет посягання викрасти не вдасться, у зв`язку з наявною перешкодою, з місця вчинення злочину зник.

Таким чином, дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 187 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину за ч.4 ст.187 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, повідомив що через те, що у вказаній аптеці здійснюється продаж наркотиків, він вирішив вчинити розбій. Зокрема, для вчинення розбійного нападу він взяв з собою стартовий пістолет та прийшов до аптеки, яка розташована в багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Там він підійшов до каси, вийняв з лівої кишені своєї куртки тканинну сумку зеленого кольору та кинув касиру на прилавок вказаної аптеки, при цьому він погрожував касиру пістолетом.

Після того, як касир сховалась у службовому приміщенні він залишив аптеку.

Обвинувачений ОСОБА_5 , не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини та запевнив суд що він зробив для себе належні висновки, просив врахувати, що був мобілізований та здійснював захист України, зараз планує укласти контракт для подальшого захисту України.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 тих, що стосуються вирішення питання щодо долі речових доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження. Потерпіла ОСОБА_6 подала суду клопотання про розгляд кримінального провадження за її відсутності. Цивільний позов не заявлений.

Судом встановлено, що вироком Залізничного районного суду міста Львова від 16 травня 2011 року ОСОБА_5 був засуджений за ч. 4 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі. Звільнився за відбуттям строку покарання 23 червня 2018 року.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому в умовах воєнного стану, особою, яка раніше вчинила розбій, та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 187 КК України.

Призначаючи обвинуваченому міру покарання, суд виходить з положень ст. 50 КК України згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами. Також, відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину за ч.4 ст. 187 КК України, який відносяться до категорії особливо тяжких, характер та ступінь суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за розбій, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра у місті Києві не перебуває, отримував медичну допомогу у лікаря-нарколога з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання наркотичних речовин, одружений.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке полягало не тільки у визнанні у суді обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі час, місце, спосіб учинення, крім того, обвинувачений добровільно розповів про обставини вчиненого, і саме вказана позиція обвинуваченого забезпечила виконання таких завдань кримінального провадження як швидке, повне та неупереджене розслідування і судовий розгляд.

Крім того, обвинувачений висловив щирий жаль з приводу учинених ним дій та осуд своєї поведінки, просив врахувати, що з 14.12.2023 був призваний за мобілізацією.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому обвинувальний акт не містить.

У постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 740/5424/15-к, від 05 лютого 2019 року у справі № 753/24474/15-к сформульовано правову позицію про те, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначено, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Зважаючи на фактичні конкретні обставини у даному кримінальному провадженні, повне визнання обвинуваченим своєї провини, щире каяття, конкретні обставини справи, суд дійшов висновку за можливе призначити обвинуваченому покарання у мінімальних межах санкції статті із конфіскацією майна, окрім житла.

До такого висновку суд дійшов також, приймаючи до уваги дані, які характеризують особу обвинуваченого, який одружений, з 14.12.2023 року здійснював захист держави за мобілізацією, з огляду на конкретні обставини справи, в тому числі, що вказаний злочин ОСОБА_5 вчинив за допомогою стартового пістолета, яким погрожував потерпілий, жодного насильства не вчиняв.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України, а також ст. 75 КК України до обвинуваченого суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.

Щодо конфіскації майна суд зазначає наступне. Згідно з частинами 1 і 2 ст. 59 КК покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. Конфіскація майна встановлюється, зокрема, за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

При цьому, питання призначення покарання пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями). Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження, вбачається, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року було знято арешт з майна обвинуваченого. Зокрема, обвинувачений має право на 1/3 квартири у місті Львів.

Відомостей про те, що ця квартира не є єдиним житлом обвинуваченого матеріали кримінального провадження не містять.

З урахуванням наведеного суд вважає, за необхідне призначити додаткове покарання обвинуваченому у виді конфіскації всього майна, крім житла.

Саме такий висновок було зроблено Верховним Судом 12 березня 2025 року у справі № 489/5087/20, провадження № 51-5085 км 24.

Запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_5 , у виді тримання під вартою - залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , обчислювати з моменту затримання, згідно ст. 208 КПК України, тобто з 04 грудня 2025 року.

Долю речових доказів вирішити відповідно ст. 100 КПК України.

Арешт на майно вилучене 04 грудня 2025 року під час обшуку в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , а саме: одяг: штани, шапка, шарф-труба - спец. пакет NPU-1301514, балаклава - спец. пакет WAR1952368, кросівки - спец. пакет NPU-1301513, мобільний телефон марки Redmi Note 13, IMEI: НОМЕР_1 та мобільний телефон Iphone, IMEI: НОМЕР_2 - спец. пакет EXP0274727, предмет, схожий на ніж - спец. пакет WAR1327017, мобільний телефон Pixel 6 Pro, IMEI: НОМЕР_3 - спец. пакет EXP0274726, газовий балончик - спец. пакет WAR1327018, предмет, схожий на пістолет марки RETAY PM с/н: НОМЕР_4 із магазином - спец. пакет WAR1327019, шість предметів, схожих на набої - спец. пакет CRI1269512, який був накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва від 16 грудня 2025 року (справа №:755/23810/25, провадження №: 1-кс/755/4645/25) - скасувати.

Цивільний позов не заявлений.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 3119 (три тисячі сто дев`ятнадцять) гривень, 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373-376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років із конфіскацією всього майна, крім житла.

Запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_5 , у виді тримання під вартою - залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , обчислювати з моменту затримання, згідно ст. 208 КПК України, тобто з 04 грудня 2025 року.

Речові докази:

- штани, шапку, шарф-трубу, рукавиці, сумку, балаклаву, кросівки, мобільний телефон марки Redmi Note 13, IMEI: НОМЕР_1 , мобільний телефон Iphone, IMEI: НОМЕР_2 , ніж, мобільний телефон Pixel 6 Pro, IMEI: НОМЕР_3 , газовий балончик, стартовий пістолет марки RETAY PM с/н: НОМЕР_4 із магазином, з патронами та гільзами (квитанції 025422, 025338) - конфіскувати;

- DVD-R диски - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 3119 (три тисячі сто дев`ятнадцять) гривень, 00 коп.

Арешт на майно вилучене 04 грудня 2025 року під час обшуку в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , а саме: одяг: штани, шапка, шарф-труба - спец. пакет NPU-1301514, балаклава - спец. пакет WAR1952368, кросівки - спец. пакет NPU-1301513, мобільний телефон марки Redmi Note 13, IMEI: НОМЕР_1 та мобільний телефон Iphone, IMEI: НОМЕР_2 - спец. пакет EXP0274727, предмет, схожий на ніж - спец. пакет WAR1327017, мобільний телефон Pixel 6 Pro, IMEI: НОМЕР_3 - спец. пакет EXP0274726, газовий балончик - спец. пакет WAR1327018, предмет, схожий на пістолет марки RETAY PM с/н: НОМЕР_4 із магазином - спец. пакет WAR1327019, шість предметів, схожих на набої - спец. пакет CRI1269512, шляхом позбавлення права розпорядження, користування та відчуження., який був накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва від 16 грудня 2025 року (справа №:755/23810/25, провадження №: 1-кс/755/4645/25) - скасувати.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1