Справа № 944/2484/26
Провадження №1-кп/944/1260/26
УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

12.05.2026 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові клопотання прокурора Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Яворівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001611 від 12.03.2026, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Прокурор Яворівського районного відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. В обґрунтування клопотання прокурор покликається на те, що солдат ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 у порушення вимог ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, не отримавши дозволу відповідного командира, 09.12.2025 самовільно залишив тривалістю понад три доби військову частину НОМЕР_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_2 до 15.12.2025, чим вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Крім цього, солдат ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, під час проходження військової служби за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 у порушення вимог ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, не отримавши дозволу відповідного командира, 15.02.2026 самовільно залишив тривалістю понад три доби військову частину НОМЕР_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_2 до 06.03.2026, чим вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 18.03.2026 стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме: до 14.05.2026 включно.

Водночас, строк дії Личаківського районного суду м.Львова від 18.03.2026 закінчується 14.05.2026, а кримінальне провадження по суті не розглянуто, ризики, наведені в ухвалі слідчого судді про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час, не відпали, не змінилися, не зменшилися та продовжують існувати через що виникла необхідність в продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 строком на 60 днів.

Необхідність продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які можуть настати, якщо обвинувачений буде залишатися на волі.

У зв`язку з обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; впливу на свідків кримінального провадження, та вчинення інших кримінальних правопорушень, потребується застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, в обґрунтування продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватись від суду, що підтверджується тим, що останній обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, та, у разі визнання його винуватим, йому загрожує покарання у вигляді реального позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, без альтернативи призначення іншого виду покарання, що може стимулювати обвинуваченого до втечі. При цьому, соціальні зв`язки ОСОБА_4 не перешкоджатимуть йому переховуватись від суду.

- незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а саме на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій.

Так, розуміючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, наслідки та ризик втечі для нього, як військовослужбовець, зважаючи на характер кримінального правопорушення, яке було пов`язане з порушенням встановленого порядку несення служби може здійснити вплив на свідків, які являються діючими військовослужбовцями військової частини, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали та будуть надавати в суді.

Зокрема, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

- вчиняти інші кримінальні правопорушення або продовжити вчиняти кримінальне правпорушення. Враховуючи протиправну поведінку ОСОБА_4 та його нехтування вимогами Законів України та Статуту Збройних Сил України, останній може схиляти до аналогічної протиправної поведінки також інших військовослужбовців.

Також, із врахуванням того, що ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 з метою ухилитися від військової служби, в подальшому до військової частини не з`явився, перебував поза межами військової частини до моменту його затримання 17.03.2026, обов`язків військової служби не виконував, до органів військового управління не звертався, жодних дій стосовно повернення на військову службу не вчиняв, тому існує ризик вчинення інших кримінальних правопорушень.

Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують можливість тримання обвинуваченого під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Дії, що інкримінуються обвинуваченому, мають виняткову суспільну небезпечність в період триваючої збройної агресії російської федерації, особливо, в умовах воєнного стану та бойовій обстановці, оскільки спрямовані на підрив основоположних засад функціонування Збройних Сил України та забезпечення відсічі збройної агресії.

Наведені вище обставини в їх сукупності виключають можливість обрання обвинуваченому менш суворого запобіжного заходу.

Беручи до уваги вищенаведені обставини, тяжкість кримінальних правопорушень, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_4 , вчинення злочинів під час дії воєнного стану, матеріальне становище, наявні достатні підстави вважати, що лише застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до останнього може забезпечити належну його поведінку.

Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Обвинувачений в судовому засіданні надав згоду на розгляд клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відсутності його захисника, проти клопотання не заперечив.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, суд встановив наступне.

На даний час здійснюється судовий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407 КК України.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 18.03.2026 стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 14.05.2026 включно без визначення застави.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч. 2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Положеннями ст.199 КПК України передбачено, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, ураховуються обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд погоджується із доводами сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, а тому існують ризики того, що він може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності з одночасним ухиленням від військової служби, може вчинити інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків по кримінальному провадженню. Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 не має стійких соціальних зв`язків, не працює та не бажає продовжувати проходити військову службу, раніше неодноразово судимий.

Відповідно до ч.8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті ( тримання під вартою).

Згідно з ч.4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Таким чином з метою виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів без визначення застави, так як підстави застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193, 194, 197, 315 КПК України, суд,

ухвалив:

Клопотання прокурора Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 задовольнити .

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 10 липня 2026 року включно з утриманням в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» .

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до ДУ «Львівська установа виконання покарань №19» - для виконання.

Ухвала суду щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою - протягом п`яти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 13.05.2026.

Суддя ОСОБА_1