Справа № 487/1986/26
Провадження № 1-кс/487/1475/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2026 Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Мелітополі ОСОБА_5 , про дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000008 від 18.01.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16.03.2026 слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Мелітополі ОСОБА_5 , звернувся до суду з клопотанням, погодженим заступником начальника відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_6 , в якому просив надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000008 від 18.01.2022 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Херсон) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України.

10.09.2025 було складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, яке було опубліковано в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, із повістками про виклик останнього до прокурора, для вручення йому письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 Кримінального кодексу України, допиту як підозрюваного, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій.

Крім того, вказане повідомлення про підозру та повістки про виклик розміщені на веб-сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування».

На виклики органу досудового розслідування підозрюваний жодного разу не з`явився без повідомлення причин неявки. Крім того, встановлено, що на теперішній час ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території України.

Посилаючись на те, що підозрюваний ОСОБА_7 переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а тому єдиним можливим способом притягнути підозрюваного до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, є здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_7 .

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зокрема посилався на відсутність у матеріалах клопотання належних доказів на підтвердження отримання ОСОБА_7 повісток, та повідомлення про підозру.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч 2 ст. 1 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Згідно зі ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень глави «Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень».

Частиною 2 статті 297-1 КПК України визначено, що спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, в тому числі у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтею 408 КК України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук. Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до ст. 297-2 КПК України з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування до слідчого судді має право звернутися прокурор або слідчий за погодженням з прокурором. У клопотанні зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на обставини; 4) відомості про те, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або відомості про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук; 5) виклад обставин про те, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності; 6) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 297-4 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо прокурор, слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри особи щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення. За наслідками розгляду клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає мотиви задоволення або відмови у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування (ч.ч. 2,3 ст. 297-4 КПК України).

Частиною 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який перебуває на тимчасово окупованій території України, та оголошення його у розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, з особливостями, встановленими цим Законом. Вимога про оголошення у міждержавний або міжнародний розшук не поширюється на випадки, якщо вирішується питання про застосування стосовно цих осіб спеціального кримінального провадження.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Пунктами 2, 3 Перехідних положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Передбачений цим Законом правовий режим діє до повного відновлення конституційного ладу України на тимчасово окупованій території.

Враховуючи дію спеціального закону щодо підстав для надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування, зокрема оголошення підозрюваного у міждержавний та/або міжнародний розшук, необхідно дійти висновку, що положення ч.2 ст.297-1 КПК України щодо здійснення спеціального досудового розслідування за загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави, не підлягають застосуванню, а застосуванню у цьому випадку підлягає ч.3 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відповідно до якої вимога про оголошення у міждержавний або міжнародний розшук не поширюється на випадки, якщо вирішується питання про застосування стосовно цих осіб спеціального кримінального провадження.

Із матеріалів клопотання встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у м. Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000008 від 18.01.2022 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Відповідно до клопотання, органом досудового розслідування встановлені наступні обставини:

Статтями 1-2 Конституції України, прийнятої Верховною Радою України 28.06.1996, визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно з ч. 1 ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до ст. ст. 132134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади РФ та службових осіб Збройних Сил (далі ЗС) РФ, досудове розслідування та судовий розгляд стосовно яких проводиться в межах інших кримінальних проваджень, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території РФ службові особи Генерального штабу ЗС РФ, на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб ЗС РФ, досудове розслідування та судовий розгляд стосовно яких проводиться в межах інших кримінальних проваджень, розробили злочинний план, яким передбачалося для досягнення військово-політичних цілей РФ, що на думку співучасників були прямо пов`язані із необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії південно-східних регіонів України, АР Крим і м. Севастополя, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних засобів, застосування засобів прихованого характеру, які полягали у використанні протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України, формуванні під інформаційним впливом внутрішньої опозиції, організованої та контрольованої як службовими особами, так і негласними співробітниками ЗС РФ та інших правоохоронних і розвідувальних органів, під безпосереднім керівництвом яких організовувалися незаконні сепаратистські референдуми, спрямовані на порушення територіальної цілісності України.

У приміщенні Верховної Ради АР Крим 06.03.2014 у порушення ч. 3 ст. 2, ст. 72, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України та п. 2 ч. 3 ст. 3, ст.ст. 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум» депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято незаконну постанову № 1702-6/14 «О проведении общекрымского референдума», в якій визначено дату такого волевиявлення - 16.03.2014, на яке виносилося питання про входження АР Крим до складу Російської Федерації на правах суб`єкта федерації.

Відповідно до зазначеної постанови 16.03.2014 на території Автономної Республіки Крим проведено незаконний референдум, результатом якого стала тимчасова окупація території АР Крим і міста Севастополя, а також їх входження до складу Російської Федерації на правах суб`єкта федерації.

Результати «референдуму» не визнані жодною країною світу, крім Російської Федерації. Відповідно до п. 5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 68/262 від 27.03.2014 «Територіальна цілісність України», проведений 16.03.2014 в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі референдум не маючи законної сили не може бути основою для будь-якої зміни статусу Автономної Республіки Крим або м. Севастополя.

Також, в пункті 1 вказаної Резолюції зазначено, що Генеральна Асамблея ООН підтверджує свою прихильність суверенітету, політичної незалежності, єдності і територіальної цілісності України в її міжнародно визнаних кордонах.

У подальшому, 17.03.2014 депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято постанову № 1745-6/14 «О независимости Крыма», згідно з якою на підставі, так званої, «Декларації про незалежність Республіки Крим», прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11.03.2014 та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 11.03.2014, створено нелегітимне державне утворення «Республика Крым».

Крім того, Верховною Радою АР Крим ухвалено постанову № 1748-6/14 від 17.03.2014 «О правоприемстве Республики Крым», пунктом 1 якої передбачено, що «с момента провозглашения Республики Крым как независимого суверенного государства высшим органом власти Республики Крым является Государственный Совет Республики Крым парламент Республики Крым в депутатском составе шестого созыва Верховной Рады Автономной Республики Крым на срок полномочий до сентября 2015 года».

Надалі, 18.03.2014 між Російською Федерацією та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крым» ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації.

Окрім того, 20.03.2014 Державною Думою Російської Федерації прийнято «Федеральний конституційний закон» від 21.03.2014 за № 6-ФКЗ «О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов Республики Крым и города федерального значения Севастополя».

Статтями 1-3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII визначено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій, внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України є тимчасово окупованою територією внаслідок збройної агресії Російської Федерації з 20 лютого 2014 року.

Під час вищезазначених подій на території автономії 03.02.2014 відбулися мітинги проросійських сил, під час яких, організатори та політичні діячі публічно закликали до насильницької зміни конституційного ладу і до захоплення державної влади в Криму. Того ж дня, лідер партії «Русский блок» ОСОБА_11 заявив про створення з числа добровольців «загонів самооборони».

Так, у період з кінця лютого 2014 року по початок березня 2014 року (більш точні дати в ході досудового розслідування не встановлені) РФ було передислоковано на територію півострова Крим особовий склад та військову техніку наступних військових підрозділів: військова частина (далі за текстом в/ч) № НОМЕР_1 , в/ч НОМЕР_2 , в/ч НОМЕР_3 , в/ч НОМЕР_4 , в/ч НОМЕР_5 , в/ч НОМЕР_6 , НОМЕР_7 окрема мотострілкова бригада, в/ч НОМЕР_8 , в/ч НОМЕР_9 , в/ч НОМЕР_10 , в/ч НОМЕР_11 , в/ч НОМЕР_12 , в/ч НОМЕР_13 , сили спеціальних операцій у складі 3, 16, 22 окремих бригад спеціального призначення та центру спеціального призначення «Сенеж», а також задіяно військовослужбовців та військову техніку НОМЕР_14 окремої гвардійської бригади морської піхоти, які дислокувалися на території півострова Крим на підставі Угоди між Україною та РФ «Про статус та умови перебування ЧФ РФ на території України» від 1999 року.

У період з кінця лютого 2014 року по початок березня 2014 року (більш точні дати в ході досудового розслідування не встановлені) зазначеними підрозділами Збройних сил (далі за текстом - ЗС) РФ було блоковано та захоплено будівлі Верховної ради АР Крим (м. Сімферополь, вул. К. Маркса, буд. 18), Ради міністрів АР Крим (м. Сімферополь, просп. Кірова, буд. 13), будівлі органів державної влади та місцевого самоврядування, приміщення та підрозділи МВС України, військові об`єкти ЗС України, ГУР МО України, ВМФ України, зокрема: не менш, ніж двадцять військових комісаріатів, чотири комендатури, три відділи військової служби правопорядку, три будинки офіцерів, Військово-медичний клінічний центр Кримського регіону, 67 радіотехнічний взвод, 501 радіотехнічний взвод, 160 окремий радіолокаційний взвод, 7окремий радіолокаційний взвод, 87 радіотехнічний взвод, 88 радіотехнічний взвод, 502 радіотехнічний взвод, 101 окремий радіолокаційний взвод, 164 окремий радіолокаційний взвод, 91 окремий радіолокаційний взвод, 36 окремий взвод охорони та обслуговування, 114 розрахунково-аналітична станція, 14 командний пункт, 260 пункт наведення авіації, 259 пункт наведення авіації, 348 пункт наведення авіації, рейдовий тральщик «Генічеськ», протидиверсійний катер «Феодосія», артилерійський катер «Херсон», рейдовий водолазний катер «Токмак», рейдовий водолазний катер «Ромни», ракетний катер «Прилуки», навчальні, пасажирські, технічні, рятувальні, ремонтні, протипожежні, санітарні катери, буксири плавучі склади та обслуговуючі судна у кількості не менш, ніж 25 одиниць, зенітний ракетний дивізіон 5004, зенітний ракетний дивізіон 1741, зенітний ракетний дивізіон 1743, редакцію та видавництво газети «Флот України», телерадіокомпанію Міністерства оборони України «Бриз», Центр контролю безпеки інформації ВМС України, Академію ВМС ім. П.С. Нахімова та низка військових частин, у тому числі військова частина НОМЕР_15 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною 3 статті 12 Закону України «Про оборону України» серед іншого визначено, що військові формування, утворені відповідно до законів України, та відповідні правоохоронні органи: забезпечують здійснення відповідних заходів щодо підготовки території України до оборони, беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, сприяють забезпеченню правового режиму воєнного стану, сприяють Збройним Силам України у виконанні ними завдань, здійснюють їх пріоритетне забезпечення та інші повноваження у сфері оборони України згідно із законодавством.

Разом з тим, відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» органи охорони державного кордону є правоохоронним органом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» основними функціями Державної прикордонної служби України серед іншого є охорона державного кордону України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах з метою недопущення незаконної зміни проходження його лінії, забезпечення дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» до складу Державної прикордонної служби України входить морська охорона, яка складається із загонів морської охорони.

Статтею 9 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» визначено, що морська охорона Державної прикордонної служби України здійснює: охорону державного кордону на морі, річках, озерах та інших водоймах; контроль за плаванням і перебуванням українських та іноземних невійськових суден і військових кораблів у прилеглій зоні, територіальному морі та внутрішніх водах України, заходженням іноземних невійськових суден і військових кораблів у внутрішні води і порти України та перебуванням у них; охорону суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні та контроль за реалізацією прав і виконанням зобов`язань у цих зонах інших держав, українських та іноземних юридичних і фізичних осіб, міжнародних організацій.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» військовослужбовці, а також працівники Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових повноважень можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, під час виконання завдань з охорони державного кордону та суверенних прав України в її прилеглій зоні виключній (морській) економічній зоні в межах повноважень, визначених цим Законом, законами України "Про державний кордон України", "Про прилеглу зону України", "Про виключну (морську) економічну зону України", мають право в порядку і випадках, передбачених Законом України "Про Національну поліцію", військовими статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами, застосовувати фізичну силу, використовувати службових собак, а також зберігати, носити спеціальні засоби і зброю, використовувати і застосовувати їх самостійно або у складі підрозділів.

Водночас на початку березня 2014 року під час захоплення адміністративних будівель та військових частин, які були розташовані на території АР Крим, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 Відділ прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » керівником вказаного загону було прийняте рішення про посилення території загону морської охорони особовим складом та підвищення контрдиверсійних заходів на території військової частини з метою унеможливлення її захоплення.

Під час зазначених подій ОСОБА_7 , будучи призначеним наказом молодшим інспектором прикордонної служби 3 категорії відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення державної зради, з метою заподіяння шкоди територіальній цілісності України та становлення і зміцнення окупації, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України захищати, незалежність та територіальну цілісність України, будучи громадянином України, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань, життєвого та професійного досвіду для розуміння факту здійснення підривної діяльності проти України, бажаючи допомогти в проведенні цієї підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в утворення та функціонування в АР Крим системи незаконних військових органів Російської Федерації, вчинив дії щодо надання допомоги у здійсненні підривної діяльності проти України.

Зокрема, ОСОБА_7 , діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, у на початку березня 2014 року, точний час досудовим розслідуванням на даний час не встановлено, перебуваючи на території відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_1 , діючи в інтересах Російської Федерації, у супереч Плану реагування Державної прикордонної служби України на надзвичайні ситуації техногенного та природного характеру, затвердженого Наказом голови Державної прикордонної служби України №996 від 16.12.2011, під час блокування відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_2 надав допомогу представникам іноземної держави шляхом передачі російським військовим інформації щодо маршрутів під`їзних шляхів до постів технічного спостереження, список і чисельність особового складу, кількість озброєння.

Таким чином, органом досудового розслідування, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України - діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, а саме: надання іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.

10.09.2025 у вказаному кримінальному провадженні складено письмове повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами: матеріалами ДВКР СБ України від 24.12.2021 щодо вчинення кримінального правопорушення та виконання доручення слідчого, зокрема протоколом огляду, якими встановлено факт передачі ОСОБА_7 представникам ФСБ РФ інформації про маршрути та під`їзні шляхи до постів, а також факт носіння ним військового форменого одягу зразка прикордонних сил РФ під час святкування річниці створення прикордонних сил РФ.

Відповідно до вимог ст. ст. 111, 112, 135 та 136 КПК України, в номері газети Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» № 22(8214) від 27.01.2026, на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, в розділі «Повістки про виклик» від 10.09.2025 опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 111 КК України та повістки про виклики для допиту в якості підозрюваного та для проведення інших слідчих та процесуальних дій.

На вказані виклики підозрюваний не з`явився, про причини неявки не повідомив, що свідчить про умисні дії ОСОБА_7 , спрямовані на ухилення від органу досудового розслідування та прокуратури з метою уникнення кримінальної відповідальності, за вчинення особливо тяжкого злочину, а також про переховування останнього на тимчасово окупованій території.

Оскільки місце знаходження підозрюваного невідомо та останній переховується від органу досудового розслідування, постановою прокурора ОСОБА_12 від 10.09.2025 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено в розшук.

Таким чином, зібраними у кримінальному проваджені доказами, якими обґрунтовується підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності підтверджується, що останній на даний час перебуває на тимчасово окупованій території України та ухиляється від явки на виклик слідчого, у зв`язку з чим оголошений у розшук.

З огляду на викладене, враховуючи те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, стороною обвинувачення надано достатньо доказів, які вказують на те, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України, переховується від органу досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, на виклики слідчого та прокурора не з`являється без поважних причин, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для здійснення спеціального досудового розслідування по кримінальному провадженню стосовно підозрюваного ОСОБА_7 за такого, клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Заперечення сторони захисту, слідчий суддя сприймає критично, оскільки вони не ґрунтуються на встановлених вище обставинах.

Керуючись ст.ст. 297-1, 297-3, 297-4, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000008 від 18.01.2022 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Скворцове, Сімферопольського району, Автономної Республіки Крим, громадянина України, який зареєстрований за адресою (останнє відоме місце): АДРЕСА_2 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Якщо підозрюваний ОСОБА_7 , відносно якого постановлено ухвалу про здійснення спеціального досудового розслідування, буде затриманий або добровільно з`явиться до органу досудового розслідування, подальше досудове розслідування щодо нього здійснюватиметься згідно із загальними правилами, передбаченими Кримінальним процесуальним кодексом України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1