Справа № 522/7820/20
Провадження № 1-кс/947/702/26
УХВАЛА

17.02.2026 м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду заяву адвоката ОСОБА_3 , який представляє інтереси потерпілої сторони, про відвід судді Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_4 , в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0002867 від 18.11.2019 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.187 КК України.

за участю сторін кримінального провадження:

представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_3 ,

та судді Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Представник потерпілої сторони адвокат ОСОБА_3 14.01.2026 на підставі п.4 ч.1 ст.75 КПК України подав письмову заяву про відвід судді Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_4 , оскільки вважає, що суддя є упередженим у справі.

В обґрунтування відводу адвокат ОСОБА_3 в своїй заяві зазначив, що у провадженні Київського районного суду м.Одеси під головуванням судді ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження справа за обліком суду №522/7820/20 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.187 КК України.

Сторона потерпілих вважає за необхідне заявити про неможливість подальшої участі головуючого судді ОСОБА_4 у розгляді даного кримінального провадження на підставі п.4 ч.1 ст.75 КПК України, та заявляють відвід судді у зв`язку з наявністю обставин, що викликають обґрунтований сумнів у його неупередженості та об`єктивності.

Вказані сумніви ґрунтуються на наступних фактах:

1.Порушення рівності сторін, принципу неупередженості та безсторонності.

Так, на думку потерпілої сторони, головуючим суддею допущено систематичне порушення засад суддівської етики та фундаментального принципу неупередженості. Під час судового розгляду спостерігається очевидне вибіркове ставлення до учасників процесу, що проявляється у наступному: під час судових засідань суддя допускає поведінку, яка свідчить про особисту симпатію до обвинуваченого. Зокрема, у присутності прокурора суддя ОСОБА_4 неодноразово вступав у позапроцесуальне спілкування з обвинуваченим ОСОБА_5 , цікавлячись його самопочуттям у доброзичливому, лояльному тоні, що свідчить про особливу прихильність до обвинуваченого та порушує засади неупередженого судочинства. Доброзичливий тон спілкування з підсудним різко контрастує зі зневажливим, зверхнім ставленням до потерпілих осіб. Адвокат ОСОБА_3 підкреслює, що аналогічне негативне ставлення спостерігається і стосовно сторони обвинувачення. Така вибіркова доброзичливість судді до обвинуваченого є настільки очевидною, що навіть присутній у засіданні прокурор охарактеризував поведінку судді як недостойну та таку, що відкрито демонструє його зацікавленість у результаті справи.

Крім того, секретар судового засідання дуже люб`язно поводилася з обвинуваченим. Вона першою підходила до обвинуваченого ще до початку засідання, щоб пошепки повідомити йому про затримку судового засідання, що є прямим порушенням принципу рівності всіх учасників судового процесу.

До того ж, в коридорі перед початком одного із судових засідань, потерпілою стороною було зафіксовано факт особистої неформальної комунікації між суддею та обвинуваченим у приміщенні суду. Головуючий суддя, нехтуючи суддівською етикою та статусом неупередженого арбітра в коридорі суду демонстративно потиснув руку обвинуваченому, ніби старому доброму товаришу, а не особі, що стоїть перед законом. Це рукостискання - не просто жест, це символ того, що для суду в цій залі «свої» інтереси стоять вище за Закон.

Така упереджена поведінка головуючого судді не лише принижує гідність осіб, що постраждали від злочину, а й формує у присутніх обґрунтовані сумніви в об`єктивності суду, дискредитує авторитет правосуддя та прямо свідчить про те, що суддя втратив процесуальний нейтралітет та особисто зацікавлений у сприятливому для обвинуваченого результаті розгляду справи, що перетворює судовий процес на формальну процедуру з наперед визначеним рішенням.

Адвокат ОСОБА_3 також зазначає, що головуючий суддя системно ігнорує права потерпілих, гарантовані ст.56 КПК України. Клопотання, що заявляються представником потерпілих, розглядаються виключно формально, без надання їм належної правової оцінки. Такий підхід, на думку заявника, свідчить про явну упередженість суду, небажання встановлювати істину у справі та створення штучних перешкод для реалізації потерпілими їхніх процесуальних прав.

Окрім того, представником потерпілих неодноразово наголошувалося на необхідності дотримання розумних строків розгляду справи та недопущення її безпідставного затягування. Проте дані звернення ігнорувалися головуючим суддею. Суддя у різкій та зневажливій формі відхиляє будь-які зауваження щодо затягування справи, що прямо суперечить обов`язку судді підтримувати високі стандарти судового етикету та поважати гідність учасників судового процесу.

Вибіркова прихильність судді ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_5 на фоні зневаги до потерпілих є прямим свідченням його зацікавленості та упередженості, що робить подальший розгляд справи цим складом суду неможливим.

2.Умисне затягування розгляду справи (порушення розумних у строків).

Відповідно до ст.28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення мають бути виконані або прийняті у розумні строки.

Проте фактичні обставини даного провадження свідчать про зворотне: суддя призначає судові засідання з невиправдано великими інтервалами, які неможливо пояснити об`єктивною завантаженістю.

Зокрема, після закінчення низки судових засідань (перелік яких наведений у письмовій заяві про відвід), наступні судові засідання були призначені з великими інтервалами - від одного місяця до двох з половиною місяців.

Такі перерви між судовими засіданнями, на думку потерпілих і адвоката, який їх представляє, свідчать про штучне затягування судового процесу та призводять до втрати процесуального темпу, забування учасниками кримінального провадження деталей подій та порушують право потерпілих на справедливий розгляд справи упродовж розумного строку.

Об`єктивний аналіз завантаженості судді та графіку судових засідань свідчить про те, що суддя мав реальну процесуальну можливість призначати судові засідання по справі значно частіше. Проте він свідомо ігнорував розумні строки та умисно затягував розгляд справи.

Окремо слід наголосити на етичній стороні поведінки судді. Поведінка судді під час процесу виходила за межі професійної етики: на обґрунтовані клопотання потерпілої сторони щодо пришвидшення розгляду або призначення наступної дати у коротший термін, суддя реагував роздратовано. Будь-які спроби сторони потерпілих звернути увагу на затягування строків супроводжувалися грубістю, різкими зауваженнями та зверхнім тоном з боку головуючого.

3.Неналежна організація судового процесу.

Суддя не вживає належних заходів забезпечення кримінального провадження. Показовим є випадок із неявкою перекладача та прокурора у судове засідання, яке відбулось 19.08.2025 року. Замість застосування заходів реагування або завчасного вирішення питання про заміну перекладача для забезпечення безперервності процесу, суддя обмежився формальним відкладенням розгляду. Така пасивність головуючого свідчить про пасивність у ефективному розгляді справи упродовж розумного строку.

Окремої уваги заслуговує неналежна організація судового процесу головуючим суддею, що виражається у систематичному несвоєчасному початку судових засідань.

Аналіз журналів судових засідань свідчить про ігнорування суддею ОСОБА_4 встановленого графіку. Так, низка судових засідань (перелік яких наведений у письмовій заяві про відвід), були розпочаті із запізненням від 12 хвилин до 73 хвилин, а більшість в середньому на 30 хвилин.

Окремої уваги заслуговує факт, що мав місце 20.05.2024 року. Судове засідання було офіційно призначено на 10:00 год., проте, згідно з журналом судового засідання N2884152, воно розпочалося лише об 11:13 год. (затримка склала 1 годину 13 хвилин). Дана затримка не була зумовлена жодними об`єктивними чи процесуальними причинами: суддя не перебував у нарадчій кімнаті в іншій справі та не проводив жодного іншого судового засідання у цей проміжок часу. Всі учасники процесу прибули до суду вчасно, а секретар судового засідання перебував на робочому місці та був належним чином повідомлений про готовність сторін до розгляду.

Попри повну готовність учасників судового розгляду, суддя з`явився у залі засідань із запізненням на 1 год. 13 хв., чим продемонстрував відкриту неповагу до сторін процесу та їхнього часу. Більш того, на цілком обґрунтоване зауваження потерпілої сторони щодо тривалого очікування та недотримання графіку, суддя відреагував у несмішливій формі. Така поведінка є грубим порушенням правил суддівської етики та свідчить про упереджене ставлення до учасників кримінального провадження, зокрема до потерпілої сторони.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, тобто цією нормою встановлені обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні. Вказані обставини не є вичерпними, оскільки п.4 вказаної статті передбачає загальну обставину, а саме: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків.

Згідно положень п.4 ч.1 ст.75 КПК України, до обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні віднесено, у тому числі і ті, які виключають сумнів у його неупередженості.

Згідно з п.2.5. Другого принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Обґрунтованість вказаної позиції підтверджується судовою практикою, зокрема Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 23 січня 2023 року у справі №522/17829/16-к. Задовольняючи заяву про відвід, суд констатував, що системна завантаженість суддів, яка об`єктивно унеможливлює розгляд справи у розумні строки, є обставиною, що викликає сумнів у неупередженості та виключає участь судді у кримінальному провадженні.

Згідно з ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29.11.2023 у справі №128/31304/16-к, наявність тривалих дружніх стосунків судді з обвинуваченим/ потерпілим відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України може викликати сумнів у її неупередженості та одночасно є безумовною підставою для задоволення самовідводу.

У зв`язку з чим, адвокат ОСОБА_3 заявляє про відвід судді ОСОБА_4 .

Адвокат ОСОБА_3 , приймаючи участь в судовому засіданні, підтримав доводи заяви про відвід та додатково повідомив, що за всі 15 років своєї професійної діяльності він жодного разу не заявляв жодному судді відвід, але факт неетичної поведінки судді ОСОБА_4 змусив звернутися до суду з такою заявою.

Крім того, адвокат ОСОБА_3 повідомив, що потерпіла ОСОБА_6 , чиї інтереси він представляє, з власної ініціативи звернулася до Вищої Ради Правосуддя із дисциплінарною скаргою щодо дисциплінарного проступку судді ОСОБА_4 , в якій також виклала ті ж самі та інші факти.

Прокурор та інші учасники кримінального провадження були належним чином сповіщені про судове засідання. Вони в судове засідання не прибули, будь-яких клопотань чи пояснень з порушеного питання не подали, їх явку суд обов`язковою не визнавав, а тому судове засідання за відсутністю заперечень з боку представника потерпілого і судді ОСОБА_4 було продовжено без участі прокурора та інших учасників кримінального провадження.

Суддя Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_4 , приймаючи участь в судовому засіданні, з приводу заявленого відводу пояснив, що, дійсно, під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_5 були факти початку судових засідань із запізненням, що обумовлено його зайнятістю в інших судових засіданнях, насамперед, в якості слідчого судді, тривалість яких неможливо завчасно спрогнозувати. Разом з тим, він намагається не бути упередженим.

З приводу запізнення в судове засідання 20.05.2024 суддя ОСОБА_4 пояснив, що судове засідання було призначено не на 10:00 год., як вказує адвокат ОСОБА_3 , а на 10:30 год., надавши копію відповідної розписки. Тому, запізнення початку судового засідання відбулося не на 1 год. 13 хв., а на 43 хвилини. При цьому він, як слідчий суддя, розглядав термінове питання і перебував у нарадчій кімнаті, надавши копію журналу судового засідання.

Факт рукостискання з обвинуваченим ОСОБА_5 суддя ОСОБА_4 категорично заперечив, додавши, що підтверджень цього не було (відео, свідки тощо).

Далі суддя ОСОБА_4 пояснив, що він дійсно цікавився станом здоров`я обвинуваченого, оскільки попереднє судове засідання було відкладено через неявку обвинуваченого за станом здоров`я.

Суддя ОСОБА_4 також наголосив на тому, що багато судових засідань відкладалися за клопотанням сторін, у тому числі потерпілої сторони, без виходу у судове засідання, навівши перелік скасованих судових засідань.

Щодо інших доводів заяви про відвід суддя ОСОБА_4 пояснень не надав.

Вислухавши думку сторін, дослідивши наявні матеріали, суд дійшов висновку про те, що заява про відвід судді ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.26 КПК України).

Згідно Рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України» в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Пунктом 4 ч.1 ст.75 КПК України визначено обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, а саме: суддя не може брати участі в кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно п.п.49, 50 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України», відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність

будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v.Austria) від 24 лютого 1993 року, п.п.27, 28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п.42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п.38).

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

Вказані висновки Європейського суду з прав людини знайшли своє відображення у рішенні «Мироненко і Мартенко проти України» від 10 грудня 2009 року (п.66).

Суддя згідно ст.23 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснює правосуддя в порядку, встановленому процесуальним законом. Виходячи з низки процесуальних норм, суддя обмежений лише певними процесуальними вимогами, порядком і строками для розгляду тих чи інших клопотань, подань і є самостійним у прийнятті рішень щодо організації процесу відповідно до положень КПК України, враховуючи свій досвід, практичні навички, навантаження, розклад засідань, своєчасність передання йому в провадження нових матеріалів тощо.

Під час вирішення заяви про відвід суд також бере до уваги ч.ч.1, 6 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь якого незаконного впливу, тиску або втручання. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.

Разом з тим, з аналізу доводів адвоката ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 і виявлених в судовому засіданні обставин, адвокатом ОСОБА_3 об`єктивно та обґрунтовано доведені його побоювання щодо можливої упередженості судді та ознаки процесуального зловживання суддею, в провадженні якого перебуває конкретна справа за публічним обвинуваченням певної особи. У даному випадку у стороннього спостерігача безумовно виникають сумніви в неупередженості судді.

Важливою процесуальною гарантією реалізації права кожної людини на справедливий розгляд незалежним і безстороннім судом у кримінальному провадженні України є інститут відводів (самовідводів) професійних суддів.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді, що узгоджується із висновками, викладеними в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2018 року у справі №9901/22/17.

Правосуддя повинно не тільки чинитися - має бути також видно, що воно чиниться. Навіть видимість є важливою, оскільки йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні викликати у громадськості (рішення у справі «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року (заява № 10644/08, пункт 56).

Тому, за наявності законної підстави для відводу, передбаченої ст.75 КПК України, суддя ОСОБА_4 з точки зору дотримання принципів неупередженості та безсторонності підлягає відводу від розгляду кримінального провадження №0002867 від 18.11.2019 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.187 КК України.

Крім того, у даній конкретній справі відвід полягає задоволенню також з метою запобігання можливих скарг, незадоволення і процесуальних претензій сторін, зменшення процесуального, етичного і морального напруження під час судового розгляду, для того, що б у стороннього спостерігача не виникали сумніви в неупередженості судді.

При цьому слід зазначити, що під час розгляду даного відводу оцінка неналежної організації судового процесу та умисного затягування розгляду справи (порушення розумних у строків), про що, крім іншого, зазначає представник потерпілих, суддею того ж суду, того ж рівня не здійснюється, оскільки така оцінка виходить за межі повноважень судді, який розглядає заяву про відвід.

У даному випадку законність, обґрунтованість і мотивація дій чи бездіяльності судді відноситься до повноважень судів інших інстанцій та органів суддівського самоврядування.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.369-372, 81 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката ОСОБА_3 , який представляє інтереси потерпілої сторони, про відвід судді Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_4 , в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0002867 від 18.11.2019 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.187 КК України, - задовольнити.

Відвести суддю Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження №0002867 від 18.11.2019 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.187 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає, але доводи щодо прийнятого рішення можуть бути викладені сторонами в апеляційній скарзі на остаточне судове рішення у справі, яким буде закінчено провадження в суді першої інстанції.

Суддя ОСОБА_1