КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/2089/2026 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ГАК "ЮПІТЕР" на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 15 січня 2026 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0001565 від 21.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.270 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 15 січня 2026 року задоволено клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 про арешт майна.

Накладено арешт, з забороною розпорядження та користування, на майно, яке вилучено 08.01.2026 під час проведення обшуку у приміщенні адміністративної будівлі ГАК «Юпітер» за адресою: м. Київ, проспект Науки, 119-Б, а саме: технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ГАК «Юпітер» (з диском), статут ГАК «Юпітер», висновки перевірки технічного стану та випробування діючого електроустаткування, технічний звіт з вимірювань мереж електроустаткування, інформаційне повідомлення ОСОБА_8 щодо ситуації з гаражем НОМЕР_2.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах ГАК "ЮПІТЕР" подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою повністю відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що клопотання сторони обвинувачення не містить будь-яких обґрунтувань щодо необхідності арешту майна, а також будь-яких пояснень, чому вказані документи є речовими доказами та яким із критеріїв, визначених ч.1 ст.98 КПК України, відповідає це майно.

Апелянт наголошує на тому, що орган досудового розслідування не звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна протягом 48 годин, а тому, в силу ч.5 ст.171 КПК України, це майно підлягало негайному поверненню його законному володільцю і не підлягало арешту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна ГАК "ЮПІТЕР" - ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, слідчим відділом Голосіївського УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001565 від 21.05.20024 за ознаками кримінального правопорушення. передбаченого ч.1 ст. 270 К України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.05.2024, близько 17 год., під час виконання робіт ОСОБА_10 , які полягали у різанні болгаркою матеріалу вентиляційного каналу малярної камери, що мали місце у приміщенні гаража № НОМЕР_1 (бокс №6), який знаходяться на території ГАК «Юпітер», що розташований за адресою: м. Київ, просп. Науки, №119-Б, виникла пожежа у приміщенні вказаного гаражу, яка поширилася на приміщення гаражів № НОМЕР_2 (бокс НОМЕР_5), НОМЕР_3 (бокс НОМЕР_6) та НОМЕР_4, в результаті чого було пошкоджено та знищено майно та заподіяно майнову шкоду.

08.01.2026 року на підставі ухвали слідчого судді 08.12.2025 в ході проведення обшуку в приміщенні адміністративної будівлі ГАК «Юпітер» за адресою: м. Київ, проспект Науки, 119-Б працівниками поліції було виявлено та вилучено: технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ГАК «Юпітер» (з диском), статут ГАК «Юпітер», висновки перевірки технічного стану та випробування діючого електроустаткування, технічний звіт з вимірювань мереж електроустаткування, інформаційне повідомлення ОСОБА_8 щодо ситуації з гаражем НОМЕР_2.

Постановою слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у місті Києві від 08.01.2026 вилучена під час обшуку документація визнана речовими доказами.

09.01.2026 засобами поштового зв`язку прокурор Голосіївської окружної прокуратури ОСОБА_7 подав до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0001565 від 21.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.270 КК України.

15.01.2026 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва накладено арешт, з забороною розпорядження та користування, на майно, яке вилучено 08.01.2026 під час проведення обшуку у приміщенні адміністративної будівлі ГАК «Юпітер» за адресою: м. Київ, проспект Науки, 119-Б, а саме: технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ГАК «Юпітер» (з диском), статут ГАК «Юпітер», висновки перевірки технічного стану та випробування діючого електроустаткування, технічний звіт з вимірювань мереж електроустаткування, інформаційне повідомлення ОСОБА_8 щодо ситуації з гаражем НОМЕР_2.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками слідчого судді, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, прокурором доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, що не призведе до порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

З огляду на вищевказані обставини, колегія суддів доходить висновку про наявність даних, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.270 КК України, а тому, погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності підстав для задоволення клопотання прокурора в частині та накладення арешту на майно, яке вилучено 08.01.2026 під час проведення обшуку у приміщенні адміністративної будівлі ГАК «Юпітер» за адресою: м. Київ, проспект Науки, 119-Б, а саме: висновки перевірки технічного стану та випробування діючого електроустаткування, технічний звіт з вимірювань мереж електроустаткування, інформаційне повідомлення ОСОБА_8 щодо ситуації з гаражем НОМЕР_2, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах власника майна чи інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

При цьому, колегія суддів зауважує, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований відповідно до вимог ст. 174 КПК України, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

Разом з тим, як встановлено під час апеляційного розгляду, прокурор до клопотання про арешт майна не надав достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження того, що майно, яке вилучено 08.01.2026 під час проведення обшуку у приміщенні адміністративної будівлі ГАК «Юпітер» за адресою: м. Київ, проспект Науки, 119-Б, а саме: технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ГАК «Юпітер» (з диском), статут ГАК «Юпітер», відповідає критеріям, зазначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, є предметом та доказом розслідуваного кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що хоча прокурором додано до клопотання постанову про визнання вказаного майна речовими доказами, однак таке визнання їх речовими доказами у кримінальному провадженні носить лише формальний характер.

На переконання колегії суддів, вказане майно, на яке прокурор просить накласти арешт, не може відповідати критеріям речових доказів в ході досудового розслідування щодо здійснення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.270 КК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, яке саме доказове значення може мати вказане майно у даному кримінальному провадженні і яким чином його ймовірне знищення, пошкоження зможе запобігти встановленню об`єктивної істини щодо обставин, які встановлюються.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що будь-які дані, що вищезазначене майно було об`єктом вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або набуто його власником кримінально протиправним шляхом в матеріалах провадження відсутні.

Таким чином, позаяк правових підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, для арешту вказаного майна органом досудового розслідування не доведено, колегія суддів доходить висновку про відмову в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна в цій частині.

Доводи апеляційної скарги представника власника майна про відсутність підстав для накладення арешту на майно, яке вилучено 08.01.2026 під час проведення обшуку у приміщенні адміністративної будівлі ГАК «Юпітер» за адресою: м. Київ, проспект Науки, 119-Б, є безпідставними, оскільки встановлені слідчим суддею фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що тимчасово вилучене майно, а саме: висновки перевірки технічного стану та випробування діючого електроустаткування, технічний звіт з вимірювань мереж електроустаткування, інформаційне повідомлення ОСОБА_8 щодо ситуації з гаражем НОМЕР_2, може містити відомості, які можуть бути використані як докази факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, а отже відповідає ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речових доказів з метою збереження.

Вищевикладене свідчить про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, а тому, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала слідчого судді - скасуванню, з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, з забороною розпорядження та користування, яке вилучено 08.01.2026 під час проведення обшуку у приміщенні адміністративної будівлі ГАК «Юпітер» за адресою: м. Київ, проспект Науки, 119-Б, а саме: висновки перевірки технічного стану та випробування діючого електроустаткування, технічний звіт з вимірювань мереж електроустаткування, інформаційне повідомлення ОСОБА_8 щодо ситуації з гаражем НОМЕР_2, з метою забезпечення його збереження як речового доказу у кримінальному провадженні.

В частині вимог клопотання прокурора про арешт майна, яке вилучено 08.01.2026 під час проведення обшуку у приміщенні адміністративної будівлі ГАК «Юпітер» за адресою: м. Київ, проспект Науки, 119-Б, а саме: технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ГАК «Юпітер» (з диском), статуту ГАК «Юпітер» слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ГАК "ЮПІТЕР" задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 15 січня 2026 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 про арешт майна - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, з забороною розпорядження та користування, яке вилучено 08.01.2026 під час проведення обшуку у приміщенні адміністративної будівлі ГАК «Юпітер» за адресою: м. Київ, проспект Науки, 119-Б, а саме: висновки перевірки технічного стану та випробування діючого електроустаткування, технічний звіт з вимірювань мереж електроустаткування, інформаційне повідомлення ОСОБА_8 щодо ситуації з гаражем НОМЕР_2.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_2

Судді:

ОСОБА_3____________ ОСОБА_4 ____________