Справа № 638/414/26
Провадження № 1-кс/638/1115/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року м. Харків

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого та просить визнати незаконними дії та бездіяльність слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , які полягають у неналежному розгляді мого клопотання від 05.01.2026, підміні належного процесуального рішення інформаційним листом та фактичному невиконанні ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 15.01.2026 у справі № 638/414/26; визнати, що лист слідчого ОСОБА_3 , нібито направлений за результатами розгляду мого клопотання від 05.01.2026, не є належним процесуальним рішенням, не є постановою слідчого та не підтверджує належного виконання ухвали слідчого судді від 15.01.2026; зобов`язати уповноваженого слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області повторно та належним чином розглянути моє клопотання від 05.01.2026 по суті у порядку ст. 220 КПК України з прийняттям законного та обґрунтованого процесуального рішення; у разі повної або часткової відмови у задоволенні мого клопотання зобов`язати слідчого винести вмотивовану постанову, яка відповідає вимогам ст. 110 КПК України, із зазначенням мотивів відмови щодо питань, поставлених у моєму клопотанні; зобов`язати слідчого належним чином повідомити мене про результат розгляду клопотання від 05.01.2026 та надати підтвердження такого повідомлення; витребувати від СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області матеріали, якими слідчий обґрунтовує належне виконання ухвали слідчого судді від 15.01.2026, зокрема докази реального розгляду мого клопотання від 05.01.2026, докази направлення мені відповіді / процесуального рішення, а також пояснення щодо причин невідображення у ЄРДР моєї заяви як первинного джерела повідомлення про кримінальне правопорушення та мого статусу потерпілого; зобов`язати слідчого не формально надати лист-відповідь, а реально розглянути по суті питання, порушені у моєму клопотанні від 05.01.2026, зокрема щодо правильного відображення у ЄРДР джерела внесення відомостей, моєї заяви про кримінальне правопорушення та мого процесуального статусу як заявника і потерпілого.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що у провадженні СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0001509 від 17.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України; що 05.01.2026 ним було подано клопотання у вказаному кримінальному провадженні щодо належного відображення відомостей у ЄРДР, правильного зазначення джерела внесення відомостей, мого процесуального статусу як заявника та потерпілого, а також інших питань, безпосередньо пов`язаних з моїми процесуальними правами у цьому кримінальному провадженні; що оскільки зазначене клопотання не було розглянуте належним чином, він звернувся зі скаргою до слідчого судді; що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 15.01.2026 у справі № 638/414/26 його скаргу було задоволено і зобов`язано слідчого розглянути по суті його клопотання від 05.01.2026 з прийняттям законного та обґрунтованого процесуального рішення, а також повідомити його про прийняте рішення у встановлений КПК України строк та спосіб; що натомість ухвала слідчого судді фактично належним чином не виконана.

Ухвалою слідчого судді від 01.05.2026 відкрито провадження ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого та призначено розгляд скарги в судовому засіданні на 04.05.2026 на 12 годину 15 хвилин.

Указана ухвала доставлена скаржникові на електронну адресу, указану в скарзі 01.05.2026 о 18 год. 35 хв.

У зв`язку з неявкою учасників розгляд скарги був відкладений на 06.05.2026 на 14 годину 45 хвилин.

Повістка про виклик до суду доставлена скаржникові на електронну адресу, указану в скарзі 04.05.2026 о 19 год. 44 хв.

У призначене для розгляду скарги судове засідання 06.05.2026 слідчий та скаржник не з`явились.

У поданій скарзі скаржник заявив клопотання про розгляд скарги без його участі у зв`язку з його перебуванням у Волинській області та неможливості особисто прибути до суду.

Розглянувши указане клопотання, слідчий суддя відмовляє в його задоволенні, ураховуючи, що ст. 306 КПК України, якою визначений порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування, передбачено здійснення розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу.

При цьому суд ураховує, що скаржник не був позбавлений можливості прийняти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, тим більше, що він має зареєстрований кабінет в підсистемі "Електронний суд", через який і подав скаргу.

Так, відповідно дор ч. 1 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі, зокрема неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин.

Розглянувши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що вона підлягає залишенню без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 22, 26 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених КПК України.

Як визначено ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Системний аналіз указаної норми свідчить про те, що відсутність в судовому засіданні з розгляду скарги особи, яка її подала, чи її захисника, представника перешкоджає розгляду скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Стаття 7 КПК України визначає загальні засади кримінального провадження, до яких, зокрема, належить принципи доступу до правосуддя, відповідно до якого кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом; змагальності сторін, за яким кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом; безпосередності дослідження показань, речей і документів, згідно з яким суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно; а також диспозитивності, за яким сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Водночас слідчий суддя вважає, що таке рішення (про залишення скарги без розгляду) не суперечить положенням ч. 2 ст. 307 КПК України, якою визначений вичерпний перелік ухвал слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, позаяк залишаючи скаргу без розгляду, слідчий суддя, не маючи для цього підстав, не переходив до розгляду її по суті.

Аналогічний підхід щодо залишення скарги без розгляду її по суті зазначений в Узагальненні про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ (лист від 12 січня 2017 року): «Такий підхід відповідає вимогам ч. 3 ст. 306 КПК, згідно із якою розгляд скарг на рішення, дії чи без діяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Цієї позиції дотримуються в своїй практиці й апеляційні суди. Отже, у контексті вирішення питання про дії суду в разі відсутності скаржника, який заявив клопотання про розгляд скарги без його участі, а також належним чином повідомленого скаржника, який не з`явився на такий розгляд, слід зважати на те, що слідчим суддям доцільно у таких випадках залишати скаргу без розгляду. У випадку залишення скарги без розгляду скаржник буде мати право повторно звернутися з такою в суд».

На переконання слідчого судді, у разі відсутності скаржника, який повідомлений про час та місце розгляду справи та який фактично відмовився від участі у розгляді його скарги, заявивши про це відповідне клопотання, задля припинення процесуальної невизначеності у вирішенні даної справи, найбільш сприятливим для скаржника буде прийняття рішення про залишення поданої ним скарги без розгляду. У такому випадку скаржник буде мати право повторно, у випадку такої необхідності, звернутися з означеною скаргою до слідчого судді.

У рішенні в справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти («Kreuz v. Poland» № 28249/95).

За таких обставин слідчий суддя вважає, що відмова скаржника від участі у судовому засіданні може свідчити про відсутність зацікавленості у ефективному та своєчасному розгляді його скарги або втрату інтересу до предмета оскарження, а також про неналежне ставлення до наданих йому процесуальних прав і покладених на нього обов`язків. Слідчий суддя позбавлений можливості з`ясувати думку скаржника, на момент розгляду скарги, щодо вимог викладених у ній, та щодо інших питань, які виникають при розгляді скарги, відповідно, й слідчий суддя також позбавлений можливості ухвалити будь-яке інше законне рішення за відсутності скаржника, що також прямо заборонено законом.

Тому, враховуючи викладені обставини, слідчий суддя дійшов переконання, що подана ОСОБА_2 скарга має бути залишена без розгляду.

Керуючись ст. 22, 26, 303-304, 306, 330 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про розгляд скарги без його участі.

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого залишити без розгляду.

Роз`яснити скаржникові, що залишення скарги без розгляду не позбавляє права повторно звернутися до суду з такою скаргою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1