УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2025 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі колегії:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

Суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

представників потерпілих адвокатів ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

представника відповідача ОСОБА_19 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва за адресою м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 25, під час судового розгляду клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку покладених на обвинуваченого обов`язків відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011), ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 258 КК України (в редакції від 21.09.2006), ч. 4 ст. 41, ст. 340 КК України (в редакції від 05.04.2001), ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 27, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009), ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009), ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України (в редакції від 05.11.2009 р.),

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.10.2021 за №0000846,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.10.2021 за №0000846, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011), ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 258 КК України (в редакції від 21.09.2006), ч. 4 ст. 41, ст. 340 КК України (в редакції від 05.04.2001), ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 27, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009), ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009), ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України (в редакції від 05.11.2009 р.).

Під час судового розгляду від прокурора до суду надійшло клопотання про продовження строку покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язків в рамках запобіжного заходу особистого зобов`язання. Клопотання прокурора обґрунтовано тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011), ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 258 КК України (в редакції від 21.09.2006), ч. 4 ст. 41, ст. 340 КК України (в редакції від 05.04.2001), ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 27, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009), ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009), ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України (в редакції від 05.11.2009 р.), та продовжують існувати ризики, встановлені в попередніх ухвалах слідчих суддів Печерського районного суду міста Києва, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують на те, що обвинувачений може переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів у даному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Прокурор на підтвердження вказаних ризиків посилається на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів, які спричинили умисне вбивство двох і більше осіб, настання тяжких наслідків у вигляді замахів на умисні вбивства громадян та спричинення їм тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості і фізичного болю, за вчинення яких Законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі. Стосовно ОСОБА_6 Дарницьким районним судом міста Києва здійснюється розгляд обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41 ст. 340, ч. 1 ст. 171, ч. 1 ст. 367 КК України, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365, ч. 4 ст. 41 ст. 340, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 365 КК України, справа № 753/16876/16-к. Крім того, відповідно до листа ГУБКОЗ СБ України від 02.12.2020 № 14/12/5-4186 інші підозрювані ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , спільно з якими, як зазначає прокурор, ОСОБА_6 вчиняв злочини, у лютому 2014 року, вибули за межі України та до теперішнього часу на територію України не повертались. Ризик перешкоджанню кримінальному провадженню та переховування від суду вимірюється суворістю покарання, яке може загрожувати обвинуваченому у випадку встановлення його винуватості. Також, органом досудового розслідування було встановлено, що 18-20.02.2014 у центральній частині м. Києва посадовими особами Управління громадської безпеки ГУМВС України в м. Києві за усним наказом ОСОБА_25 знищувались службові документи, які в тому числі стосувались залучення та використання у цей період часу підрозділів органів внутрішніх справ та застосування співробітниками спеціальних засобів до мітингувальників. Висновком службового розслідування від 25.07.2014 за фактом відсутності службової документації, встановлена відсутність книг обліку тимчасової видачі особовому складу інвентарного майна та спецзасобів, обліку видачі довідок про переміщення особового складу полку в інші підрозділи або звільненні, книг обліку та закріплення озброєння за особовим складом оперативної роти, видачі та прийому озброєння та спеціальних засобів, видачі і приймання засобів зв`язку; журнали спорядження магазинів до автоматичної зброї; реєстрації інструктажів про заходи безпеки при поводженні з табельною зброєю; плани розрахунки комплексного використання сил та засобів, радіопозивних, та інших численних документів, у яких зафіксовані відомості про службову діяльність ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві у період зокрема з грудня 2013 року по березень 2014 року, що підтверджує існування ризику знищення з боку обвинуваченого речей та документів, що мають значення для даного кримінального провадження. Зазначається, що на території Російської Федерації створені умови для можливості переховування обвинуваченого, як колишнього правоохоронця від суду, оскільки на території РФ діє благодійний фонд «Юго-Восток», який надає фінансову та безоплатну правову допомогу колишнім працівникам МВС України, причетним до вчинення незаконних дій у листопаді 2013 року - лютому 2014 року, у тому числі тим, які переховуються від органів досудового розслідування та оголошені у розшук, а також здійснюють координацію їх діяльності. У зв`язку із чим, прокурор просить продовжити на 2 місяці строк покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язків у межах запобіжного заходу особистого зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора, однак звернули увагу суду на те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва обвинуваченому ОСОБА_6 не було визначено обов`язку не відлучатись із Сумської області.

Потерпілі та присутні в судовому засіданні представник потерпілого підтримали клопотання прокурора.

Дослідивши клопотання прокурора про продовження строку покладних на обвинуваченого обов`язків та додані до нього матеріали, заслухавши думки учасників кримінального провадження, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, на виконання ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку покладених на обвинуваченого обов`язків, колегією суддів було встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011), ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 258 КК України (в редакції від 21.09.2006), ч. 4 ст. 41, ст. 340 КК України (в редакції від 05.04.2001), ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 27, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009), ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009), ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України (в редакції від 05.11.2009 р.).

Суд звертає увагу на те, що поняття «обґрунтована підозра» наведено в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Враховуючи, що суд на даному етапі розгляду кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, таким чином, з огляду на наведені у клопотанні прокурора доводи, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 вищевказаних кримінальних правопорушень.

Також, в ході судового розгляду клопотання знайшли своє підтвердження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином).

А саме: на підставі ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 12.08.2024 відносно обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Під час розгляду клопотання прокурора колегією суддів встановлено, що продовжують існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховування від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зазначені висновки суду ґрунтуються на тому, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за вчинення яких обвинуваченому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може бути йому призначено судом у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, обвинувачений може вживати заходів, спрямованих на переховування від суду та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Згідно із положеннями рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року за № 14-рп/2003 при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу разом з іншими обставинами враховується тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа.

Судом також встановлено, що продовжують існувати ризики, що обвинувачений може здійснювати протиправний вплив на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни останніми своїх показів, наданих на досудовому розслідуванні, оскільки обвинуваченому відкриті матеріали досудового розслідування у порядку ст. 290 КПК України із зазначеними анкетними даними потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні.

При ухваленні рішення за клопотанням прокурора, колегією суддів врахована особа обвинуваченого ОСОБА_6 , який має постійне зареєстроване місце проживання у м. Суми, проходить військову службу у складі ТРО на території Сумської області, не судимий, в провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41 ст. 340, ч. 1 ст. 171, ч. 1 ст. 367 КК України, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365, ч. 4 ст. 41 ст. 340, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 365 КК України, справа № 753/16876/16-к.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Таким чином, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-179, 194 - 196, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку покладених на обвинуваченого обов`язків, - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, на 2 місяці, тобто до 17 лютого 2026 року включно, а саме:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про виїзд за межі Сумської області;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими, експертами в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити строк дії обов`язків до 17 лютого 2026 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Оголосити перерву в судовому розгляді на 27.01.2026 до 15 год. 00 хв.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3