Справа № 161/988/25 Провадження №11-кп/802/161/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

особи, стосовно якої передбачається

застосування примусових заходів

медичного характеру ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:

Прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Володимир-Волинський Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше неодноразово судимого, в зв`язку з вчиненням ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, оскільки останній за станом здоров`я потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2025 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , визнано доведеним, що ОСОБА_9 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та застосовано до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та відмовити в задоволенні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_9 та кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 у вчиненні ним суспільно-небезпечного діяння, що підлягає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України закрити у зв`язку з не доведенням, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння. Посилається на те, що усі докази досліджені судом та наявні в матеріалах кримінального провадження стосуються лише самого факту вчинення суспільно-небезпечного діяння, однак будь-яким чином не вказують на причетність до його вчинення саме ОСОБА_9 ..

Заслухавши доповідача, який доповів зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, виклав основні доводи апеляційної скарги, ОСОБА_9 та його захисника, які підтримували апеляційну скаргу та просили скасувати ухвалу, законного представника, яка покладалася на розсуд суду, прокурора, яка заперечувала апеляційну скаргу і просила рішення місцевого суду залишити без змін, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст.370 КПК України рішення про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що ухвала, яка оскаржується, відповідає цим вимогам закону.

Згідно положень ст.513 КПК України підставами застосування судом примусових заходів медичного характеру є: 1) наявність суспільно небезпечного діяння передбаченого КК України; 2) доведеність вчинення цього діяння конкретною особою; 3) встановлення того факту, що особа в момент вчинення суспільно небезпечного діяння була в стані неосудності, чи захворіла після цього на психічну хворобу, яка виключає застосування до неї кримінального покарання; 4) визнання цієї особи небезпечною для суспільства в силу її хворобливого стану, характеру вчинення нею діяння і взагалі її поведінки. Відсутність хоча б однієї з цих підстав не дає суду права застосувати вказані заходи.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_9 в стані неосудності суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за обставин викладених в ухвалі, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам та підтверджуються наданими стороною обвинувачення та дослідженими судом першої інстанції доказами, а саме:

- показанням потерпілої ОСОБА_11 ;

- показаннями свідка ОСОБА_12 ;

- протоколом огляду місця події від 10.09.2024 з фототаблицями, згідно якого у камері №17 Державної установи «Луцький слідчий ізолятор», що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Нестора Бурчака, буд. 3, Волинської області оглянуто труп чоловічої статі із наявними на тілі тілесними ушкодженнями;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.09.2024 за участі свідка ОСОБА_12 та понятих, згідно якого гр. ОСОБА_12 будучи у камері №17 Державної установи «Луцький слідчий ізолятор», що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Нестора Бурчака, буд. 3, Волинської області продемонстрував як ОСОБА_13 07.09.2024, тримаючи двома руками за верхнє ліжко, наніс близько 1 удару стопою ноги по лівому боку тіла потерпілого ОСОБА_14 , який розміщувався знизу лежачи на правому боці обличчям до стіни. Після того, приблизно о 16.00 год. того ж дня, ОСОБА_13 зв`язав руки потерпілого за спину, поставив його до стіни обличчям та наніс близько 5-6 ударів в область грудної клітки. В подальшому приблизно о 21.00 год. ОСОБА_13 знову ж наніс близько 8 ударів металевим прутом о область сідниць та спини;

- висновком судово-медичної експертизи №479 від 15.10.2024, згідно якого при проведенні судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_14 , виявлені тілесні ушкодження.

Вci виявлені тілесні ушкодження являються прижиттєвими i не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку зі смертю.

Причиною смерті ОСОБА_14 , являться захворювання гострий інфаркт міокарда, що підтверджується судово-гістологічним дослідженням, наявністю характерних для цього виду смерті патоморфологічних ознак виявлених при дослідженні трупа та відображених в судово-медичному діагнозі i дослідницькій частині висновку. Смерть настала за 6-12 годин до початку дослідження трупа у морзі.

- висновком судово-психіатричного експерта №4 від 03.01.2025, згідно якого ОСОБА_9 , в період вчинення інкримінованих йому протиправних дій страждав на хронічне психічне захворювання у формі безперервної параноїдної шизофренії з психопатоподібним дефектом, що позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії і керуватись ними. Разом з цим, ОСОБА_9 на даний час страждає на безперервну параноїдну шизофренію з психопатоподібним дефектом, що позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії і керуватись ними.

Судом обґрунтовано покладені в основу рішення досліджені в порядку ст.94 КПК України докази, які об`єктивно узгоджуються між собою, доповнюють один одного і не мають суперечностей, прямо підтверджують існування обставин, що підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, та які у своїй сукупності вказують на вчинення ОСОБА_9 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005р. «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до частин 3-5 статті 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

Відповідно до вимог ч.1 ст.94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, або ж, не застосовувати їх та передати психічно хворого на піклування родичам.

Визнавши доведеним, що ОСОБА_9 вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

Місцевим судом було встановлено, що такі обставини підтверджуються висновком судово-психіатричного експерта № 4 від 03.01.2025, згідно якого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період вчинення інкримінованих йому протиправних дій страждав на хронічне психічне захворювання у формі безперервної параноїдної шизофренії з психопатоподібним дефектом, що позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії і керуватись ними. Разом з цим, ОСОБА_9 на даний час страждає на безперервну параноїдну шизофренію з психопатоподібним дефектом, що позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії і керуватись ними. Відповідно до вказаного висновку судово-психіатричного експерта ОСОБА_9 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціалізованого закладу з надання психіатричної допомоги.

Крім того, експерт ОСОБА_15 в суді першої інстанції показав, що ОСОБА_9 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

На даний час не встановлено обставин, які б вказували, що ОСОБА_9 видужав або в наслідок змін у стані його здоров`я відпала потреба у застосуванні примусових заходів медичного характеру.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив одержані у передбаченому КПК України порядку докази та правомірно застосував щодо ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді судом клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 , які б слугували безумовною підставою для зміни чи скасування ухвали суду, з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: