Провадження № 1-кс/369/391/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

cудді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_6 у справі за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000485 від 03 червня 2021 року, складеного відносно ОСОБА_7 , обвинувачуваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.340 КК України,-

в с т а н о в и в:

в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000485 від 03 червня 2021 року, складеного відносно ОСОБА_7 , обвинувачуваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 340 КК України.

05.02.2026 року в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_5 було заявлено відвід судді ОСОБА_6 .

Обвинувачений вказує, що в судовому засіданні суддею безпідставно відмовлено у відводі прокурора. У межах кримінального провадження ОСОБА_5 було детально мотивовано, юридично структуровано та доказово обґрунтовано заявлено відвід прокурору Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , який ґрунтувався не на припущеннях чи суб`єктивних оцінках, а на сукупності конкретних фактів. Зокрема, було наведено обставини, які об`єктивно виключають можливість участі прокурора у цьому кримінальному провадженні. Як було зазначено прокурор ОСОБА_8 не володіє предметом кримінального провадження, не відмовився від обвинувачення (як має діяти в межах Закону), прокурор ОСОБА_8 довгий тривалий час (більше 10 років) займався репресіями колишнього заступника ОСОБА_5 - судді ОСОБА_9 , прокурор ОСОБА_8 неодноразово безпідставно ставив питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_10 . Більше того, вказує на повне ігнорування судом тверджень про можливу кримінально карану поведінку прокурора, його процесуальну зацікавленість та конфлікт інтересів. Вказує, що самовідвід судді від 19.07.2024 як юридично зафіксоване самовизнання наявності обставин викликають сумнів у неупередженості, та як процесуальний обов`язок, який не може бути нейтралізований формальною відмовою. Водночас ключовою, принципово важливою та такою, що не може бути знехтувана обставиною є те, що 19 липня 2024 року суддя ОСОБА_6 заявила самовідвід. Однак в задоволенні цього самовідводу було відмовлено, чим фактично змушено суддю розглядати справу. Це вже свідчить про упередженість судді. Вказує, що ухвалою Київського апеляційного суду від 17.06.2024 року апеляційні скарги прокурора та представника потерпілої задоволено; апеляційні скарги ОСОБА_5 та захисника задоволено частково; ухвалу суду першої інстанції від 22.03.2023 скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції. Після скасування ухвали та призначення нового розгляду ключовою гарантією справедливого суду є не лише «формальне» існування суду, а те, щоб справу розглядав суд, встановлений законом у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також відповідних норм КПК України. Це означає, що склад суду має бути визначений у спосіб, прямо передбачений законом, насамперед шляхом автоматизованого розподілу з дотриманням правил його проведення. Після скасування вищевказаної ухвали справа мала потрапити до судді ОСОБА_11 на загальних підставах, оскільки жодної законної підстави для його виключення не існувало. Однак справу передано на автоматизований розподіл. Згідно звіту про автоматизований розподіл судових справ між суддями від 19.07.2024 року, справа №755/16241/21 передана на розгляд судді ОСОБА_6 . При чому суддю ОСОБА_11 виключено з автоматизованого розподілу, підстава зазначена у звіті - Слухав поєднану справу, яка виключає розгляд поточної. Саме цей запис (і саме така «підстава») є юридично визначальним, оскільки він змінює склад суддів, серед яких система обирає суддю-доповідача/головуючого, і фактично впливає на результат розподілу. Однак така підстава не передбачена КПК України як безумовна підстава для недопуску судді до розгляду, не віднесена до переліку підстав для відводу, визначених ст. 75-79 КПК України, не є обставиною, що автоматично створює конфлікт інтересів або упередженість. Після скасування ухвали апеляційним судом і призначення нового розгляду справа повертається до стадії судового розгляду в суді першої інстанції. Закон не встановлює заборони на повторну участь судді першої інстанції, якщо його попереднє рішення було скасовано. Отже, за відсутності процесуального рішення про відвід чи самовідвід, суддя ОСОБА_11 мав брати участь в автоматизованому розподілі, а його виключення штучно звузило коло суддів, що прямо вплинуло на результат розподілу. Зазначає, що вказані обставини викликають сумнів у неупередженості судді, що передбачено п.4 ч.1 ст. 75 КПК України, а тому просить задовольнити заяву про відвід судді.

В судовому засіданні обвинувачений та захисник підтримали заявлений відвід судді з мотивів, наведених вище.

Прокурор проти заявленого відводу заперечував, вважав його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо заявленого відводу, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Перелік підстав для відводу судді, передбачений ст.75 та ст.76 КПК України є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права.

Положеннями ст. 80 КПК України розкрито поняття заяви про відвід, частиною 5 вказаної статті передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Пунктом 85 Коментарів до Бангалорських принципів поведінки суддів визначено, що сторони керуються афоризмом про те, що «правосуддя не лише має бути здійсненим, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, у разі, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним чином поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє відсутні докази чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінуючої зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу здійснення правосуддя.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу.

Відповідно до п.12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради Європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» від 01.01.2001 року незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але із боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана. Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

Довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється в ефективному відправленні судочинства та виступає мірою реалізації завдань справедливого суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Мироненко та Мартенко проти України» вказав, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися для дотримання п.1 ст.6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечив суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими. Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

З системного аналізу вказаних положень вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Водночас для того, щоб ці обставини лягли в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

Вимога мотивувати відвід означає, що особа, яка його заявила, повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує необхідність усунення судді від участі у судовому провадженні. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Запровадження законодавцем інституту відводу, унормованого в положеннях статей 75-83 Кримінального процесуального кодексу України, має на меті, в першу чергу, уникнення будь яких ризиків можливості порушення основних засад (принципів) кримінального провадження, задекларованих у статті 7 Кримінального процесуального кодексу України, якими є: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; забезпечення права на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла чи іншого володіння особи; таємниця спілкування; невтручання у приватне життя; недоторканність права власності; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; свобода від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів та членів сім`ї; заборона двічі притягувати до кримінальної відповідальності за одне і те саме правопорушення; забезпечення права на захист; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; публічність; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами; розумність строків; мова, якою здійснюється кримінальне провадження, а також забезпечення гарантії дотримання декларованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод1950 року прав на судовий захист при зверненні особи до суду з метою їх реалізації.

У зв`язку з цим було визначено перелік випадків, за наявності яких може виникати можливість порушення наведених принципів та гарантій, які було унормовано, зокрема, у статтях 75, 76 Кримінального процесуального кодексу України.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Положеннями частини 1 статті 21 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

За приписами ст.35КПК України у суді функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система та/або її окремі підсистеми (модулі), що забезпечують, зокрема: 1) об`єктивний і неупереджений розподіл матеріалів кримінального провадження між суддями з додержанням принципів черговості та однакової кількості проваджень для кожного судді; 2) визначення присяжних для судового розгляду з числа осіб, які внесені до списку присяжних; 3) надання фізичним та юридичним особам інформації про стан розгляду матеріалів кримінального провадження у порядку, передбаченому цим Кодексом; 4) реєстрацію вхідної і вихідної кореспонденції та етапів її руху; 5) участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Державної судової адміністрації України та після консультацій з Радою суддів України.

Матеріали кримінального провадження, скарги, заяви, клопотання та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, яка здійснюється працівниками апарату відповідного суду в день надходження таких матеріалів. До Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в обов`язковому порядку вносяться: дата надходження матеріалів, скарги, клопотання, заяви або іншого процесуального документа, прізвище особи, стосовно якої подані документи, та їх суть, прізвище (найменування) особи (органу), від якої (якого) надійшли документи, ім`я та по батькові, прізвище працівника апарату суду, який здійснив реєстрацію, інформація про рух судових документів, дані про суддю, який здійснював судове провадження, та інші дані, передбачені Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Відповідно до ч. 3 цієї статті визначення судді (запасного судді, слідчого судді), а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретного провадження здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою та/або її окремою підсистемою (модулем) під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом випадковості та в хронологічному порядку з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження на кожного суддю, заборони брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання (крім перегляду за нововиявленими обставинами), перебування суддів у відпустці, відсутності у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відрядженням, а також інших передбачених законом випадків, через які суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ. Після визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або судді-доповідача для конкретного судового провадження не допускається внесення змін до реєстраційних даних щодо цього провадження, а також видалення цих даних з Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або її окремої підсистеми (модуля), крім випадків, установлених законом.

Згідно з ч. 12 цієї статті особливості розподілу кримінальних проваджень та інших передбачених законом процесуальних документів, що подаються до суду, встановлюються Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Правила здійснення автоматизованого розподілу судових справ між суддями визначені пунктами 2.3.4.-2.3.9 затвердженого рішенням Ради суддів України Положення про автоматизовану систему документообігу суду. В цьому пункті зазначено, що автоматизований розподіл судових справ здійснюється в автоматизованій системі за такими правилами: із загального списку суддів визначаються судді, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу; для суддів, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу, здійснюється розрахунок коефіцієнтів навантаження; із числа суддів, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу з урахуванням визначених автоматизованою системою коефіцієнтів навантаження здійснюється визначення судді для розгляду конкретної судової справи за принципом випадковості.

Визначення суддів, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу, здійснюється згідно з вимогами підпункту 2.3.3 пункту 2.3 цього Положення, Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, а також з урахуванням дотримання правил поєднання судових справ.

Коефіцієнт навантаження судді на момент автоматизованого розподілу судової справи розраховується за відповідною формулою. Обрання судді за випадковим числом здійснюється відповідно до коефіцієнту навантаження судді на момент автоматизованого розподілу судової справи. Здійснення автоматизованого розподілу судових справ без урахування правил, зазначених у підпункті 2.3.4 пункту 2.3 цього Положення, не допускається.

З вищезазначеного вбачається, що автоматизований розподіл судових справ здійснюється не працівником суду чи іншою посадовою особою, а відповідною автоматизованою системою документообігу суду, тобто автоматично. При цьому система документообігу суду враховує всі передбачені діючим законодавством необхідні дані для проведення такого розподілу справ. Втручання в роботу такої системи є протизаконним.

Згідно п. 2.3.1 Положення, розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

Відповідно до звіту про автоматизований розподіл судових справ між суддями 19.07.2024 09:00:37.176 І: Єдиний унікальний номер: 755/16241/21 І: Номер провадження: 1-кп/369/2001/24 був здійснений розподіл вказаної справи. Виключено ОСОБА_12 Відсутня спеціалізація; Зайнятість згідно табелю (заборона призначення перед "Відпустка 14 і більше днів"), виключено ОСОБА_13 Зайнятість згідно табелю(заборона призначення перед "Відпустка 14 і більше днів"), виключено ОСОБА_14 Відсутня спеціалізація, виключено ОСОБА_15 Відсутня спеціалізація; Зайнятість згідно табелю(заборона призначення перед "Відпустка 14 і більше днів"), виключено ОСОБА_16 Відсутня спеціалізація, виключено ОСОБА_17 Зайнятість згідно табелю (Відпустка 14 і більше днів, виключено ОСОБА_18 Відсутня спеціалізація; Зайнятість згідно табелю(Інше[Примітки:(Мобілізація)]), виключено ОСОБА_19 Відсутня спеціалізація; Неповноважність (закінчено або не розпочався період повноважень), виключено ОСОБА_20 Відсутня спеціалізація; Неповноважність (закінчено або не розпочався період повноважень), виключено ОСОБА_11 Слухав поєднану справу, яка виключає розгляд поточної (СУН 755/16241/21, № провадження 1- кп/369/1514/23 [1019,-26415723] ).Всього суддів: 2 ОСОБА_21 період з 01.01.2024 до 19.07.2024; Відпрацьовано: 139; Справ розподілено (приведена вага): 683,60; КН 4,92; Інтервал 0-26; КАП 1,00; ОСОБА_6 період з 01.01.2024 до 19.07.2024; Відпрацьовано: 116; Справ розподілено (приведена вага): 572,90; КН 4,94; Інтервал 27-51; КАП 1,00, Інформація щодо визначення судді за випадковим числом Обрано суддю за випадковим числом: 30, ОСОБА_6 період з 01.01.2024 до 19.07.2024; Відпрацьовано: 116; Справ розподілено (приведена вага): 572,90; КН 4,94; Інтервал 27-51; КАП 1, 00.

Відтак, відсутні будь-які підстави вважати, що автоматичний розподіл відповідної кримінальної справи відбувався з порушеннями Положення, зокрема щодо визначення із загального списку суддів тих, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу. Тобто автоматизований розподіл такої справи здійснено у відповідності до вимог процесуального закону.

Обґрунтовуючи заяву про відвід судді обвинувачений ОСОБА_5 та сторона захисту вказують на те, що суддя є упередженою, оскільки відмовила у задоволенні клопотання про відвід прокурору ОСОБА_8 , заявила собі самовідвід у цій справі, однак у задоволенні цього самовідводу було відмовлено.

Проте, на переконання суду, наведені обвинуваченим та стороною захисту аргументи не є підставою для відводу судді ОСОБА_6 в розумінні приписів ст. 75 Кримінального процесуального кодексу України.

Разом з тим, суд зазначає, що положення Кримінального процесуального кодексу України передбачають порядок перевірки законності процесуальних дій судді і прийнятих ним процесуальних рішень, а також порядок їх оскарження у передбачених законодавством випадках. До компетенції судді суду першої інстанції під час розгляду заяви про відвід судді не відноситься вирішення питання щодо законності процесуальних дій і процесуальних рішень іншого судді тієї ж судової інстанції.

З доводів заяви обвинуваченого не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість чи необ`єктивність судді ОСОБА_6 .

Даних, які б свідчили, що відповідне процесуальне рішення приймалось суддею ОСОБА_6 саме тому, що остання відчувала упереджене ставлення до тих чи інших учасників кримінального провадження, суду не надано. Так, всі доводи обвинуваченого фактично зводяться до його незгоди з процесуальним рішенням, яке прийняте суддею під час розгляду відповідного кримінального провадження.

Не заперечуючи безумовне право обвинуваченого на обстоювання його правової позиції, яке гарантовано ст. 22 КПК України, суд вважає, що незгода обвинуваченого із прийнятими суддею процесуальним рішенням не свідчить про упередженість судді, а відтак, не може бути підставою для відводу судді.

Твердження обвинуваченого та сторони захисту про упередженість судді об`єктивно не підтверджуються, а містять лише суб`єктивну, власну оцінку обвинуваченого та сторони захисту діям судді ОСОБА_6 .

Розглядаючи заяву про відвід, суд позбавлений можливості надавати оцінку законності рішень іншого судді під час здійснення останнім судочинства. Вказані питання, згідно чинного законодавства України належать до виключної компетенції суду апеляційної та касаційної інстанцій.

Призначення та проведення судових засідань, оцінка доказів, вирішення клопотань в ході судового розгляду є процесуальною діяльністю головуючого у справі та у разі порушення цієї діяльності може бути приводом для апеляційного оскарження рішення, яке буде ухвалено суддею в нарадчій кімнаті, а тому зазначені доводи заявника (обвинуваченого) не є підставами для відводу судді в розумінні ст.75 та ст.76 КПК України.

За таких обставин суд дійшов висновку, що обставини, зазначені заявником у заяві про відвід судді ОСОБА_6 , не доводять про існування обставин, що викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності судді. Інших підстав, які б викликали сумніви у неупередженості або об`єктивності судді при здійсненні правосуддя у даній справі, заявником не наведено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 75-76, 80-81 КПК України, суд

у х в а л и в:

в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_6 у справі за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000485 від 03 червня 2021 року, складеного відносно ОСОБА_7 , обвинувачуваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 340 КК України, - відмовити.

Повний текст ухвали складений 20 лютого 2026 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - ОСОБА_1