У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника власника майна ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області клопотання прокурора - заступника начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000323, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.07.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 366-2 КК України, про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора - заступника начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000323, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.07.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 366-2 КК України, про накладення арешту на житловий будинок загальною площею 358,8 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивоване тим, що наявні достатні підстави вважати, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 може бути призначене покарання у виді конфіскації майна, тому з метою упередження в подальшому будь-якого обтяження, перетворення шляхом укладення угод із розподілу (об`єднання), відчуження наведеного вище майна, яке належить ОСОБА_6 , в тому числі у спільній сумісній власності, на нього слід накласти арешт.

Прокурор подав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд клопотання здійснювати у його відсутності, подане клопотання підтримує та просить його задоволити.

Клопотання розглядалось в порядку ч. 2 ст. 172 КПК України, без повідомлення власника майна, щодо якого вирішується питання про арешт, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши матеріали поданого клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

За ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У ході розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000323, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.07.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 366-2 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19 липня 2025 року.

З клопотання також встановлено, що досудове розслідування здійснюється за фактом внесення завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на загальну суму 13 842 471,00 грн та вчинення дій, спрямованих на приховування та маскування їх незаконного походження, джерела набуття та фактичного володіння.

Так, відповідно до рішення І сесії Ужгородської міської ради VIII скликання від 08.12.2020 № l «Про інформацію Ужгородської міської територіальної виборчої комісії Ужгородського району Закарпатської області про результати голосування і підсумки виборів депутатів Ужгородської міської ради та Ужгородського міського голови», ОСОБА_6 обрано та зареєстровано депутатом Ужгородської міської ради.

Тобто, відповідно до підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_6 , будучи у період часу з 08.12.2020 по 31.12.2022 та на даний час депутатом Ужгородської міської ради, тобто депутатом місцевої ради, є суб`єктом декларування.

Так, ОСОБА_6 17.01.2024 о 16 годині 26 хвилині, перебуваючи в м. Ужгороді Закарпатської області, будучи обізнаним про обов`язок щорічно подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за звітний рік, маючи всі необхідні умови та технічну можливість, розпочав подачу декларації за 2022 рік, тобто пройшов автентифікацію в інформаційно-телекомунікаційній системі «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства, створивши таку декларацію з унікальним ідентифікатором документа cfddc9ea-9e35-4aae-b727-68cef7d6b3f6.

У подальшому, ОСОБА_6 , діючи умисно, всупереч вимог законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, будучи ознайомленим з Порядком заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, достовірно знаючи про встановлений ст. 45 Закону обов`язок та всупереч п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 46 Закону, при заповненні електронної форми щорічної декларації за 2022 рік у розділі 3 декларації «Об`єкти нерухомості» о 17 годині 13 хвилині 17.01.2024 вніс завідомо недостовірні відомості, а саме не зазначив відомостей про житловий будинок загальною площею 358,8 м2, реєстраційний номер 101, та земельну ділянку з кадастровим номером :20:001:0083, на якій він розташований, за адресою: АДРЕСА_1 , який є зареєстрованим та фактичним місцем проживання члена сім`ї суб`єкта декларування дочки ОСОБА_7 , та належить їй з 18.10.2016 на праві спільної сумісної власності, вартістю 96 158,00 гривень.

Окрім того, ОСОБА_6 о 17 годині 13 хвилині 17.01.2024 умисно вніс завідомо недостовірні відомості, а саме при заповненні декларації умисно не відобразив відомостей про житловий будинок загальною площею 78,5 м2, реєстраційний номер 000, за адресою: АДРЕСА_2 , який є зареєстрованим та фактичним місцем проживання членів сім`ї суб`єкта декларування - сина ОСОБА_8 та дочки ОСОБА_9 , і який від 10.03.2006 належить на праві власності ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вартістю 47 595,00 гривень.

Окрім того, ОСОБА_6 о 17 годині 15 хвилині 17.01.2024 умисно не зазначив відомості про свій дохід у розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки», зокрема, не вказав відомості про суму отриманої заробітної плати в розмірі 69 090,00 гривень, джерелом якої є спільне мале підприємство «ВОЯЖ» ().

Також, ОСОБА_6 о 17 годині 18 хвилині 17.01.2024 не зазначив відомості у розділі 12 декларації «Грошові активи», а саме відомості про кошти, позичені третім особам, у розмірі 315 000,00 дол. США, що станом на 31.12.2022, згідно з курсом валют, установленим НБУ у співвідношенні 1 долар - 36,5686 грн, становить 11 519 109,00 гривень.

Вказані кошти, станом на 16.09.2022, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , боргував ОСОБА_6 відповідно до розписок про передачу коштів від ОСОБА_6 ОСОБА_11 , які разом з іншими документами ОСОБА_6 , як потерпілим, особисто долучено до матеріалів кримінального провадження № 0000233, розпочатого 04.11.2022 відносно ОСОБА_11 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України за фактом заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_6 .

Окрім того, ОСОБА_6 о 17 годині 18 хвилині 17.01.2024 умисно вніс завідомо недостовірні відомості, а саме при заповненні декларації не відобразив відомості про залишок належних йому станом на 31.12.2022 коштів, розміщених на депозитному рахунку ( НОМЕР_1 ) в АТ «ОТП БАНК» у розмірі 1 307 999,00 грн, що підтверджується інформацією банку.

Разом з тим, ОСОБА_6 о 17 годині 18 хвилині 17.01.2024 не зазначив відомості про залишок належних йому як фізичній особі-підприємцю станом на 31.12.2022 коштів, розміщених в АТ АКБ «ЛЬВІВ» на рахунках - НОМЕР_2 у розмірі 10 000,00 грн, що підтверджується інформацією банку.

Окрім того, ОСОБА_6 о 17 годині 30 хвилині 17.01.2024 умисно не зазначив відомості у розділі 13 «Фінансові зобов?язання» декларації щодо фінансових зобов`язань перед ТОВ «Західні енергетичні системи» () щодо сплати частки у статутному (складеному) капіталі товариства у розмірі 792 470,00 гривень.

У подальшому ОСОБА_6 о 17 годині 32 хвилині 17.01.2024, підтвердивши повноту та достовірність відомостей, вказаних у щорічній декларації за 2022 рік, ознайомився з попередженням про настання відповідальності за подання недостовірних відомостей, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання підписав та подав електронну декларацію з унікальним ідентифікатором документа cfddc9ea-9e35-4aae-b727-68cef7d6b3f6, у якій містились завідомо недостовірні відомості, внесені до розділів 3, 11, 12 та 13 щорічної декларації за 2022 рік шляхом накладання на неї особистого кваліфікованого електронного підпису.

Таким чином, суб`єкт декларування ОСОБА_6 у щорічній декларації за 2022 рік зазначив недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на загальну суму 13 842 471,00 гривень, чим порушив вимоги п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції».

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» установлено, що з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2481 грн, тобто завідомо недостовірні відомості, внесені ОСОБА_6 до щорічної декларації за 2022 рік, відрізняються від достовірних на суму 5579 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого у 2022 році.

Крім того, з метою легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, ОСОБА_6 , діючи умисно, з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх кримінальну караність та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, достовірно знаючи, що грошові кошти у сумі 315 000 доларів США, що за офіційним курсом валют, установленим Національним банком України станом на 09.10.2023 (1 долар США 36,5827 грн), становить 11 523 551,00 гривень, є доходами, одержаними злочинним шляхом, законність походження яких ОСОБА_6 не підтверджено у встановленому законом порядку, вчинив дії, спрямовані на приховування та маскування їх незаконного походження, джерел набуття та фактичного володіння.

З цією метою ОСОБА_6 уклав із ОСОБА_11 цивільно-правовий правочин, оформивши зазначені грошові кошти як позику, відповідно до якої ОСОБА_11 , станом на 16.09.2022, має заборгованість перед ОСОБА_6 у розмірі 315 000 доларів США, що підтверджувалося розписками про передачу грошових коштів.

У подальшому зазначені розписки, разом з іншими документами, були особисто подані ОСОБА_6 як потерпілим та долучені до матеріалів кримінального провадження № 0000233, зареєстрованого 04.11.2022 відносно ОСОБА_11 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 шляхом шахрайства.

Надалі, з метою остаточного створення видимості законності походження грошових коштів, ОСОБА_6 надав у рамках вказаного кримінального провадження заяву, справжність його підпису на якій засвідчено нотаріусом 09.10.2023, у якій зазначив, що він, як потерпілий, не має жодних претензій та вимог фінансового, матеріального чи іншого характеру до ОСОБА_11 у зв`язку з поверненням йому грошових коштів у сумі 315 000 доларів США, що за офіційним курсом валют, установленим Національним банком України станом на 09.10.2023 (1 долар США 36,5827 грн), становить 11 523 551,00 гривень.

Отже, надання ОСОБА_6 позики ОСОБА_11 за рахунок коштів, які не відображені в щорічній декларації суб`єкта декларування та джерело походження яких не підтверджене легальними доходами, свідчить про використання активів з ознаками незаконного походження та вчинення фінансової операції з метою надання їм вигляду законних.

Надання ОСОБА_6 коштів ОСОБА_11 у формі позики є цивільно-правовим підґрунтям для легалізації коштів та подальшого їх повернення як легального боргу, тобто є способом надання вигляду законності активам з невстановленим походженням.

Таким чином, у період з 18.06.2020 по 09.10.2023 ОСОБА_6 вчинив сукупність активних умисних дій, спрямованих на легалізацію (відмивання) доходів, одержаних унаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, маскуючи у такий спосіб незаконність походження таких доходів шляхом укладення правочину, подання відповідних документів до органу досудового розслідування та подальшого використання зазначених коштів для власних потреб як фізичною особою, чим фактично надав їм вигляду законних у сумі 315 000 доларів США, що за офіційним курсом валют, установленим Національним банком України станом на 09.10.2023 (1 долар США 36,5827 грн), становить 11 523 551,00 гривень.

З урахуванням статусу особи, як суб`єкта декларування, обов`язку повного та достовірного відображення доходів і активів, дії ОСОБА_6 , який не зазначив вказані фінансові операції у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування кваліфікуються як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 366-2 КК України, та свідчать про усвідомлене використання грошових коштів, стосовно яких ОСОБА_6 вчинено дії, спрямовані на приховування їх джерела походження, та їх включення в легальний фінансовий обіг.

Як встановлено слідчим суддею, 29.01.2026 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366-2 та ч. 2 ст. 209 КК України.

Санкцією ч. 2 ст.209 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Таким чином, ОСОБА_6 має статус підозрюваного у даному кримінальному провадженні і, відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, щодо нього може вирішуватися питання про призначення покарання у виді конфіскації майна.

Арешт поданий з метою забезпечення конфіскації як виду покарання.

Відповідно до інформаційної довідки № 461848183 від 27.01.2026 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна - будинку АДРЕСА_1 право власності зареєстроване за ОСОБА_4 .

Разом з тим, з поданого клопотання вбачається наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 проживає у вказаному будинку, що придбаний він підозрюваним ОСОБА_6 за кошти, здобуті у нелегальний спосіб та з метою легалізації їх походження оформлений на колишню дружину підозрюваного - ОСОБА_4 , з якою ОСОБА_6 продовжує спільно проживати та вести спільне господарство.

Арешт поданий з метою забезпечення конфіскації як виду покарання.

На переконання слідчого судді, стороною обвинувачення доведено, що майно, яке на праві власності належить ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме будинку АДРЕСА_1 може бути предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з внесенням завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на загальну суму 13 842 471,00 грн та вчинення дій, спрямованих на приховування та маскування їх незаконного походження, джерела набуття та фактичного володіння.

Слідчий суддя враховує, що санкцією ч. 2 ст. 209 КК України, за якою ОСОБА_6 оголошено підозру, передбачено позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Об`єктивна сторона вказаного злочину, зокрема, полягає у набутті, володінні, використанні, розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансової операції, вчинення правочину з таким майном, або переміщення, зміна форми (перетворення) такого майна, або вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна або володіння ним, права на таке майно, джерела його походження, місцезнаходження, якщо ці діяння вчинені особою, яка знала або повинна була знати, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом,

За таких обставин, слідчий суддя, не вдаючись до оцінки доказів, що підлягають перевірці у ході досудового розслідування та дослідженню під час судового розгляду кримінального провадження по суті, вважає обґрунтованою позицію сторони обвинувачення, наведену у клопотанні, щодо існування розумної підозри, що ОСОБА_6 , намагаючись приховати від декларування придбане за кошти, джерело походження яких не підтверджене легальними доходами, фіктивно оформив право власності на будинок АДРЕСА_1 , на свою колишню дружину ОСОБА_4 , що, між іншим, також може свідчити про її сприяння підозрюваному ОСОБА_6 у приховуванні коштів, джерело яких не підтверджено легальними доходами.

Водночас, вирішуючи подане клопотання, слідчий суддя враховує практику ЄСПЛ щодо можливості втручання за рішенням суду в права особи на мирне володіння майном, гарантованого ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Так, у рішенні у справі «Узан та інші проти Туреччини» ЄСПЛ, оцінюючи виправданість втручання відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, зробив висновок про те, щоб бути сумісним із положеннями Конвенції, втручання повинно відповідати трьом умовам, а саме: (1) бути передбачене національним законом, який в державі вважається необхідним для регулювання використання майна, (2) повинне відповідати загальним інтересам суспільства, (3) має забезпечуватися справедливий баланс між правами власника та загальносуспільними інтересами (п. 195). Крім того, у п. 203 рішення ЄСПЛ, аналізуючи питання пропорційності втручання в право на мирне володіння майном, дійшов висновку, що стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції передбачає, що втручання в право мирного володіння майном можливе за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби. Тобто, обмежити особу в праві мирно володіти майном можна не просто, коли наявний значний суспільний інтерес на здійснення такого втручання в право людини, а виключно, якщо виконати завдання кримінального провадження в інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження, за наявних обставин неможливо.

Враховуючи потребу органу досудового розслідування у проведенні слідчих дій з вказаним вище майном, наявність обґрунтованої підозри вважати, що незастосування цього заходу забезпечення зумовить труднощі чи унеможливить виконання вироку в частині конфіскації майна, якщо таке покарання буде призначене, слідчий суддя вважає, що на даний момент досудового розслідування зберігаються ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна вище, а відтак є необхідність у накладенні на нього арешту.

На підставі наведеного, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на будинок АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, яке під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1