Справа № 485/315/26
Провадження № 1-кс/485/70/26
УХВАЛА

іменем України

09 березня 2026 року м. Снігурівка

Слідчий суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), власника майна - підозрюваного ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому клопотання дізнавача СД Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Березнегуватського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016 від 20 лютого 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України,

встановив:

24 лютого 2026 року дізнавач СД Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна, а саме земельної ділянки площею 7,5143 га з кадастровим номером :05:000:0073, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СД ВП № 2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000016 від 20 лютого 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України.

В ході досудового розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_4 спільно з іншою не встановленою досудовим розслідуванням особою 04 листопада 2025 року, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, реалізуючи кримінально протиправний умисел на незаконне зайняття рибним промислом, діючи з корисних мотивів, з метою незаконного вилову риби без наявності законного дозволу на вилов водних біоресурсів, використовуючи надувний гумовий човен, розмістили в акваторії річки «Висунь», що протікає на околиці селища Березнегувате (паралельно вул. Жиляєва), Баштанського району, Миколаївської області, ліскові сітки в кількості 6 одиниць. Вчинивши вищевказані дії ОСОБА_4 домовився з іншою не встановленою досудовим розслідуванням особою наступного дня, а саме 05 листопада 2025 року вилучити заборонені знаряддя лову (ліскові сітки) з акваторії річки разом з водними живими біоресурсами (рибою), що потрапить в ці ліскові сітки протягом ночі. Зустрівшись 05 листопада 2025 року в обумовлений час, близько 08:00 години, продовжуючи реалізацію кримінально протиправного умислу ОСОБА_4 спільно з іншою не встановленою досудовим розслідуванням особою, попрямували до річки Висунь (географічні координати 47.3041037/32.8655137), де попередньо були розміщені ліскові сітки, взявши при цьому з собою надувний гумовий човен. Діставши з водойми ліскові сітки, в яких на той час вже перебувала риба, ОСОБА_4 залишився в ростучому на березі річки очереті. В цей час співучасник кримінального правопорушення, особу якого досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в надувному гумовому човні попрямував водоймою в напрямку берегу річки, який не захаращеного очеретом. Вказані дії ОСОБА_4 та іншої не встановленої досудовим розслідуванням особи були помічені мешканцем селища Березнегувате, який зацікавився їх діяльністю та попрямував до ОСОБА_4 . Помітивши, що їх спільні протиправні дії викрито, інша, не встановлена досудовим розслідуванням особа, забравши гумовий надувний човен залишив місце події, а ОСОБА_4 залишився на місці чекати на приїзд поліції та рибоохоронний патруль. В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_4 спільно з іншою не встановленою досудовим розслідуванням особою, здійснивши з використанням заборонених знарядь вилов водних живих біоресурсів, а саме риби виду «карась сріблястий» у кількості 91 екз., спричинили істотну шкоду за критерієм «добування великої кількості водних живих біоресурсів» завдавши вилученням водних живих біоресурсів збитки у розмірі 143 871 грн, що підтверджується висновком судової інженерно-екологічної експертизи від 19 січня 2026 року.

За вказаним фактом 20 лютого 2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 249 КК України.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_4 має у своїй власності земельну ділянку площею 7,5143 га з кадастровим номером :05:000:0073, яка відповідно до договору оренди перебуває у користуванні ФГ "Майстер". Як вбачається з умов договору її оренди, вартість вказаної земельної ділянки є близькою до розміру завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Дізнавач, посилаючись на п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, зазначає, що метою накладення арешту є забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав та просив його задовольнити, вказавши що Управлінням Державного агенства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Миколаївській області пред`явлено цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої злочином, на суму 143871,00 грн. Отже, з метою забезпечення цивільного позову, уникнення відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане у клопотанні майно.

Дізнавач звернувся з заявою у якій просив розглянути клопотання про арешт майна за його відсутності.

Власник майна - підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання та просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на відсутність підстав у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального правопорушення. Адвокат пояснила, що розмір збитків, визначених експертом, є завищеним, та підозрюваний готовий відшкодувати розумний розмір шкоди або самостійно зарибнити водойму. Також пояснила, що згідно пояснень підозрюваного кримінальне правопорушення він вчиняв один та у прокурора не було підстав для виділення матеріалів відносто підозрюваного в окреме провадження.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання дізнавача про арешт майна та додані до нього матеріали, дійшов таких висновків.

У провадженні СД відділення поліції № 2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження № 0000016 від 20 лютого 2026 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової Інженерно-екологічної експертизи № 20/26-28 від 19 січня 2026 року, розмір шкоди завданих внаслідок незаконного вилову водних біоресурсів, а саме: карась сріблястий 91 екз. в річці Висунь, розташованої поблизу с-ща Березнегувате Березнегуватської ОТГ Баштанського району Миколаївської області, становить 143871,00 грн.

20 лютого 2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України.

Управлінням Державного агенства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Миколаївській області пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_4 , ОСОБА_7 про відшкодування у солідарному порядку шкоди, завданої навколишньому середовищу внаслідок вчинення кримінального правопорушення на суму 143871,00 грн.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 464985748 сформованого 19 лютого 2026 року, у власності підозрюваного ОСОБА_4 перебуває земельна ділянка площею 7,5143 га з кадастровим номером :05:000:0073, за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Зазначена земельна ділянка перебуває, відповідно до договору оренди від 01 жовтня 2019 року, у користуванні ФГ «Мастер». Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становить 157692,61 грн (п. 5 договору оренди).

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Загальні вимоги щодо порядку застосування будь-яких заходів забезпечення визначені статтями 131 та 132 КПК України.

Стаття 170 КПК України встановлює, що арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, може бути об`єктом конфіскації майна як виду покарання, а також за рахунок нього може бути забезпечене відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України у випадку накладення арешту з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), арешт накладається на майно підозрюваного за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Водночас, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України. До таких ризиків відноситься можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Також положеннями ч. 8 ст. 170 КПК України передбачено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

До того ж, за змістом ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для третіх осіб.

Отже, з аналізу зазначених норм КПК України, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя має встановити наявність обґрунтованої підозри, співмірність вартості майна 157692,61 проти завданої шкоди в сумі 143871,00 грн та наявність ризику відчуження.

Так, відповідно до повідомлення про підозру від 20 лютого 2026 року вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у незаконному зайнятті рибним промислом, яким заподіяно істотну шкоду, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Підставами для підозри є: Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000016 від 20 лютого 2026 року, заява ОСОБА_8 від 05 листопада 2025 року, протокол огляду місця події від 05 листопада 2025 року, опис об"єктів лову (добування) вилучених у ОСОБА_4 згідно з протоколом від 05 листопада 2025 року № 000757, протоколи допитів свідків, висновок експерта за результатами проведення судової Інженерно-екологічної експертизи.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, значною мірою не перевищує розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно показань підозрюваного, єдиним джерелом існування останнього є пенсія за віком. ОСОБА_4 не працює.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Наявність у матеріалах провадження цивільного позову про стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_7 у солідарному порядку матеріальної шкоди на суму 143871,00 грн підтверджує існування потреби у такому заході забезпечення кримінального провадження як арешт майна з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Ураховуючи наявність обґрунтованої підозри, правову підставу для арешту майна, а також розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, з метою забезпечення цивільного позову, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку, що є всі правові підстави для накладання арешту на рухоме майно.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт слідчим суддею не встановлено.

У цьому контексті слідчий суддя зауважує, що арешт накладається без заборони користування відповідним майном, а тому не вбачає негативних наслідків від його застосування як для самого підозрюваного, так і для інших осіб. Водночас, заборона відчуження є обґрунтованою та виправданою з огляду на встановлений ризик передачі зазначеного майна на користь інших осіб, що унеможливить досягнення заявленої мети арешту.

Також слідчий суддя відзначає, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав. Хоча власник обмежується у реалізації правомочностей щодо таких прав, такий захід є тимчасовим.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що обмеження, яких зазнає підозрюваний, на даному етапі виправдовують такий ступінь втручання у його право власті.

Доводи захисника щодо завищення розміру завданих збитків є безпідставиним, оскільки при вирішенні питання про накладення арешту на майно суд не вирішує питання щодо обгрунтованості розміру шкоди. Також не є предметом дослідження правомірності дій прокурора щодо виділення матеріалів в окреме провадження під час вирішення питання про арешт майна.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170-173, 175, 395 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання дізнавача СД Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт шляхом позбавлення права відчуження земельної ділянки площею 7,5143 га з кадастровим номером :05:000:0073, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що підозрюваний, його захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання слідчому судді про скасування арешту майна повністю або частково. За клопотанням вказаних осіб арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Повний текст ухвали проголошено 10 березня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1