Номер провадження: 11-кп/813/1459/26
Справа № 504/704/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Доброславського районного суду Одеської області від 27.11.2025 року у кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за №0000003 від 08.01.2025, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Птиче Доманівського району Миколаївської області, громадянина України, українця за національністю, з середньою освітою, не одруженого, офіційно працюючого на посаді слюсара у ТОВ «Дискарго», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 26.06.2024 за ст. 126-1 КК України до 2 років пробаційного нагляду,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено йому покарання у виді у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного за даним вироком покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 26.06.2024 у виді 1 року 2 місяців пробаційного нагляду, що відповідно до положень п. 5 ч. 3 ст. 72 КК України становить 1 рік 2 місяці обмеження волі та за сукупністю вироків, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки 1 місяць.

Початок відбуття покарання рахувати з дня фактичного затримання.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він та ОСОБА_9 співмешкали з березня 2023 року та вели спільний побут протягом цього часу, тобто являлися особами, які перебували у близьких відносинах.

Так, ОСОБА_8 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, за що 26.06.2024 засуджений Комінтернівським районним судом Одеської області до 2 років пробаційного нагляду, на шлях виправлення не став та повторно вчинив аналогічний злочин проти потерпілої за наступних обставин.

З вересня 2024 року по 07.01.2025 ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою місця проживання колишньої співмешканки ОСОБА_9 : АДРЕСА_3 , систематично вчиняв психологічне насильство стосовно своєї співмешканки.

Зокрема, 23.09.2024 о 23:00 год. ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , повторно вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_9 , а саме погрожував їй фізичною розправою, що могло завдати шкоди психічному та фізичному здоров`ю потерпілої, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 173-2 КУпАП. Крім того, 25.09.2024 о 05:30 год. ОСОБА_8 , заходячись за адресою: АДРЕСА_3 , повторно вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_9 , а саме погрожував їй фізичною розправою, висловлювався нецензурною лайкою, що могло завдати шкоди психічному та фізичному здоров`ю потерпілої.

За вказаним фактом, постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.10.2024 у справі №504/4183/24 ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

У подальшому, 02.10.2024 приблизно о 19:05 год. ОСОБА_8 повторно, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_10 , в ході якого погрожував їй фізичною розправою.

За вказаними фактами постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 22.10.2024 у справі №504/4298/24 ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

У продовження своїх умисних протиправних дій, спрямованих на систематичне вчинення домашнього насильства, 20.10.2024 ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_9 , в ході якого виражався на її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

За вказаним фактом постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.11.2024 у справи №504/4543/24 ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

У продовження свого злочинного умислу, спрямованого на систематичне вчинення домашнього насильства відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_9 , 07.01.2025 близько 17:00 год. ОСОБА_8 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо останньої, перебуваючи за місцем колишнього спільного проживання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, знову вчинив сварку з колишньою співмешканкою ОСОБА_9 . У ході сварки здійснював психологічне насильство, що виразилося в образах останньої грубою нецензурною лайкою та погрозами фізичної розправи, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя ОСОБА_9 .

Таким чином, 23.09.2024, 25.09.2024, 02.10.2024, 20.10.2024 та 07.01.2025 ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем колишнього спільного проживання за адресою: АДРЕСА_3 , на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, вчиняв психологічне насильство відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_9 .

Систематичні протиправні дії ОСОБА_8 призвели до психологічних страждань його колишньої співмешканки ОСОБА_9 , погіршення якості її життя, що виявилось у змінах в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості і виникли внаслідок вчиненого відносно неї систематичного домашнього насильства, яке мало місце в період з 23.09.2024 по 07.01.2025.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу.

Доводи обґрунтовує тим, що суд без належного обґрунтування механічно прирівняв покарання у виді пробаційного нагляду до обмеження волі в максимальному співвідношенні.

Суд першої інстанції не врахував стан здоров`я обвинуваченого, який є інвалідом по слуху та з дитинства маю вади слуху. Також суд не врахував, що він сім років безперервно працює на посаді слюсаря з механоскладальних робіт, що підтверджується відповідною довідкою з місця роботи.

Зазначає. що саме потерпіла вчиняла насильство відносно нього.

Просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання, замінивши покарання у виді обмеження волі на пробаційний нагляд відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України, за яким одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду, що узгоджується із санкцією ст. 126-1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 та потерпіла ОСОБА_9 будучи належним чином повідомленими про дату та час судового засідання не з`явились, клопотань про розгляд апеляційної скарги за їх участі не надсилали до суду апеляційної інстанції.

За таких обставин апеляційний суд заслухавши думку прокурора та захисника, які не заперечували проти розгляду апеляційної скарги за відсутності обвинуваченого та потерпілої, у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України вважав за можливе провести судовий розгляд за відсутності потерпілої та обвинуваченого.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення захисника, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, надавши відповідну правову оцінку заявленим в апеляційній скарзі доводам і наявним в матеріалах провадження доказам, апеляційний суд доходить наступних висновків.

На думку апеляційного суду, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України за вказаних в оскаржуваному вироку обставин підтверджується дослідженими у суді першої інстанції доказами, які у своїй сукупності є достатніми, допустимими, узгодженими між собою, зібрані у встановленому порядку і досліджені судом першої інстанції з дотриманням принципів повноти, всебічності та об`єктивності судового розгляду, яким надана належна правова оцінка.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження під час судового розгляду судом першої інстанції допитаний обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та зазначив, що з потерпілою ОСОБА_9 перебував у стосунках та проживали разом з 2023 року. Сварки між ними виникали на ґрунті ревнощів та через непорозуміння щодо виховання її сина ОСОБА_11 від попереднього шлюбу. Потерпіла повідомила йому, що вагітна, але від іншого чоловіка. Він жодного разу її не бив, навів порядок у будинку, робив все можливе, ніс витрати на продукти. Він був закодований, а ОСОБА_12 вживала алкогольні напої, через що він також почав випивати та між ними стали виникати сварки Наразі він проживає окремо. Вважає, що саме ОСОБА_9 була ініціатором конфліктів та провокувала його на них, 07.01.2025 саме вона напала на нього з дрючком та виставила за двері. На її виклики приїжджала поліція та відносно нього складалися протоколи про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України в повному обсязі підтверджується належними та допустимими доказами, а саме:

- показами допитаної в судовому засіданні в суді першої інстанції потерпілої ОСОБА_9 яка показала, що познайомилася із ОСОБА_8 в лютому березні 2023 року та почали проживати разом як чоловік та дружина. На фоні спільного вживання алкогольних напоїв між ними почали виникати конфлікти, в тому числі через його ревнощі. В червні 2024 року його було засуджено за вчинення домашнього насильства, але він все одно продовжував до неї приходили, влаштовувати розбірки, штовхати, говорити, що прийшов до себе додому, не звертаючи увагу на те, що вона його виганяла. Повідомила суду, що вона викликала поліцію та відносно ОСОБА_8 складалися протоколи про адміністративні правопорушення. Щодо подій січня 2025 року пояснила, що ОСОБА_8 прийшов до неї додому та ображав її сина, вона просила його залишити їх помешкання, але той продовжував погрожувати та кидав окурки від цигарок в дитину, після чого вона взяла палку та почала бити ОСОБА_8 по ногах, виштовхала за двері та викликала поліцію. З того часу ОСОБА_8 не приходить до неї додому, не погрожує та не спілкується з нею. Потерпіла просила суд суворо не карати обвинуваченого, вважала, що виправлення останнього можливе без ізоляції його від суспільства;

- свідок ОСОБА_13 районному суду вказав на те, що товаришує із ОСОБА_9 , ОСОБА_8 знає як колишнього співмешканця останньої. Їй відомо, що між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 постійно неодноразово виникали сварки, в присутності свідків сусідів та сторонніх осіб. У вересні 2024 року була свідком того, що ОСОБА_8 прийшов додому п`яний, вдарив ОСОБА_12 рукою в живіт, після чого остання сказала йому піти. Поліцію неодноразово викликали, щоб заспокоїти ОСОБА_8 . Вона також викликала поліцію, коли були із сином ОСОБА_12 вдома самі та ОСОБА_8 прийшов п`яний, влаштовував сварку. Вона не бачила, щоб ОСОБА_12 застосовувала фізичну силу в бік ОСОБА_8

- рапортом, зареєстрованим в ЄО за №106 від 07.01.2025;

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 07.01.2025;

- копіями постанов Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.10.2024 №504/4183/24, якою ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 7 діб; від 22.10.2024 №504/4298/24, якою ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу; від 08.11.2024 №504/4543/24, якою ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу;

- висновком експерта №65 за результатами проведення судово-психологічної експертизи, складеним 28.01.2025 експертом Одеської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства хорони здоров`я України», відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_9 рівень інтелектуального розвитку відповідає середній нормі для її вікової групи. З особистих особливостей слід зазначити прагнення слідувати нормам, прийнятим в суспільстві, високий ступінь ідентифікації з традиційною культурною та соціальною роллю жінки в суспільстві, низьку здатність до витіснення і підвищену увагу до негативних сигналів, підвищену тривожність, застрягаємість, фіксованість та негативних переживаннях. ОСОБА_9 має зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості і виникли внаслідок вчиненого відносно неї систематичного домашнього насильства, яке мало місце в період з серпня 2024 року по теперішній час. У неї погіршився стан життя. Ситуація, що досліджується за справою, є психотравмуючою для потерпілої ОСОБА_9 . Потерпілій ОСОБА_9 завдані психологічні страждання;

- копією вироку Комінтернівського районного суду Одеської області від 26.06.2024, відповідно до якого ОСОБА_8 засуджено за ст. 126-1 КК України до 2 років пробаційного нагляду, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України. Вирок набрав законної сили 30.07.2024.

Оцінюючи вищезазначені докази, всупереч доводів апеляційної скарги сторони захисту, апеляційний суд приходить висновку про те, що всі досліджені у суді першої інстанції докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом.

Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного та дали можливість суду першої інстанції прийти до однозначного висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Твердження обвинуваченого, що саме потерпіла вчиняла домашнє насильство відносно нього є голослівним та нічим не підтверджено, а навпаки спростовується показами потерпілої, свідка та іншими доказами по справі.

За наведених обставин, всупереч доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив зібрані органами досудового розслідування докази, дав їм належну правову оцінку, на підставі чого прийшов до обґрунтованих висновків по суті обвинувачення, з якими погоджується й апеляційний суд, у зв`язку з чим вважає доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про його невинуватість у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення безпідставними та недоведеними.

Щодо доводів обвинуваченого про суворість призначеного покарання, апеляційний суд вважає, що призначене покарання за своїм видом і розміром є законним, достатнім, співрозмірним, справедливим та призначене у відповідності до вимог ст. 50 та 65 КК України.

Судом першої інстанції, зокрема, враховане те, що ОСОБА_8 раніше судимий за аналогічне кримінальне правопорушення, скоїв умисне кримінальне правопорушення (злочин), яке відноситься до категорії нетяжких відповідно до ст. 12 КК України, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має вади слуху (статус інваліда відсутній), посередньо характеризується за місцем проживання, на час розгляду справи офіційно працевлаштувався, за місцем роботи характеризується позитивно, приніс вибачення потерпілій під час розгляду справи, матеріальні претензії з боку потерпілої до обвинуваченого - відсутні.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до положень ст. 66 КК України не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до положень ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Крім того, відповідно до досудової доповіді на обвинуваченого ОСОБА_8 , підготовленої Одеським РВ № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 27.01.2025 поставлений на облік до органу пробації за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 26.06.2024. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, у тому числі окремих осіб.

За результатом розгляду справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, що призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі в межах санкції ст. 126-1 КК України, є достатнім покаранням для виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 за вчинене ним кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений на шлях виправлення не став, будучи засудженим за аналогічний злочин висновків для себе не зробив та продовжив протиправну насильницьку поведінку по відношенню до потерпілої. Передбачених законом обмежень в застосуванні до обвинуваченого покарання у виді обмеження волі, за результатом розгляду матеріалів справи не встановлено.

Посилання обвинуваченого про те, що місцевим судом не враховано стан його здоров`я є безпідставним, оскільки при призначенні покарання судом взято до уваги, що обвинувачений ОСОБА_8 має вади слуху (статус інваліда відсутній).

Доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують законності та обґрунтованості вироку, оскільки суд першої інстанції, зазначаючи про офіційне працевлаштування обвинуваченого на час розгляду провадження, навів актуальні дані щодо його особи, які були встановлені під час судового розгляду. При цьому посилання обвинуваченого на те, що він офіційно працює протягом останніх семи років, не суперечить висновкам суду та не свідчить про неправильне встановлення фактичних обставин чи істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а фактично лише доповнює відомості про його особу.

Колегія суддів повністю погоджується з висновком районного суду та вважає, що призначена міра примусу до обвинуваченого узгоджується з вимогами закону, є необхідною та достатньою для його виправлення, справедливою та такою, що не суперечить положенням закону України про кримінальну відповідальність і відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

З огляду на вищевикладене колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону під час розгляду справи та постановлення вироку суду, а тому вважає, що постановлений по справі вирок відносно ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи наведене апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції ухвалено з дотримання принципу повноти, об`єктивності та всебічності розгляду справи, висновки суду ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, а призначене обвинуваченому покарання відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та даним про його особу.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, у відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 419, 424, 532, 615 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Доброславського районного суду Одеської області від 27.11.2025 року у кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за №0000003 від 08.01.2025, яким ОСОБА_8 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4