Справа № 681/36/26
Провадження № 1-кп/681/31/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000113 від 06.03.2023 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полонне Хмельницької області, українця, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2, 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:

До Полонського районного суду Хмельницької області 15.01.2026 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000113 від 06.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.ч. 1, 2, 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 313 КК України, ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_9 за ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України.

11.03.2026 прокурор подав до суду клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів у складі організованої групи, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, створив та очолив організовану групу, до складу якої залучив ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Метою групи було вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів (канабісу) та психотропних речовин (амфетаміну) на території м. Полонне Шепетівського району та інших регіонів.

ОСОБА_5 , як організатор, розробив план злочинної діяльності, запровадив суворі заходи конспірації, розподілив ролі, організував канал постачання заборонених речовин з м. Києва, контролював фінансові потоки через банківські рахунки та координував збут через месенджери «Telegram» і «Viber».

Злочинна діяльність групи тривала значний проміжок часу, а саме: з серпня 2023 року по березень 2025 року. За цей період ОСОБА_5 та члени його організованої групи систематично здійснювали збут амфетаміну та канабісу у великих та особливо великих розмірах шляхом розміщення «закладок» у м. Полонне та районі. Зокрема, зафіксовано численні факти збуту залегендованим особам « ОСОБА_14 » та « ОСОБА_15 » (епізоди від 18.04.2023, 02.05.2023, 16.05.2023, 02.08.2023, 14.09.2023, 09.10.2023, 12.10.2023, 16.02.2024, 23.12.2024, 06.01.2025, 19.02.2025, 03.03.2025). Оплата за «товар» здійснювалася на підконтрольні ОСОБА_5 банківські карти.

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у незаконному зберіганні прекурсорів в особливо великих розмірах. Так, 26.05.2025 під час обшуку за місцем його проживання у АДРЕСА_2 вилучено прекурсор - фенілнітропропен масою понад 20 грамів, який обвинувачений зберігав з метою подальшого використання для виготовлення психотропних речовин.

Також встановлено факти незаконного поводження зі зброєю. ОСОБА_5 без передбаченого законом дозволу придбав та зберігав за місцем свого проживання у м. Києві вогнепальну зброю та боєприпаси, а саме: перероблений пістолет «EKOL Botan» калібру 9 мм, набої до нього, а також бойову ручну осколкову гранату «М67», які були вилучені працівниками поліції під час обшуку 26.05.2025.

Під час затримання та проведення санкціонованих обшуків у ОСОБА_5 вилучено вже розфасовані та підготовлені до збуту особливо великі партії заборонених речовин, зокрема наркотичний засіб канабіс масою понад 270 г та психотропну речовину амфетамін масою понад 13 г.

Термін дії запобіжного заходу закінчується 15.03.2026.

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

10.03.2026 захисник подав клопотання в інтересах обвинуваченого про зміну запобіжного заходу.

Клопотання обґрунтовано тим, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи під найсуворішим запобіжним заходом, дію якого продовжено до 15.03.2026, сумлінно виконує покладені на нього процесуальні обов`язки та не перешкоджає розгляду справи. Захисник зазначає, що ризики, які стали підставою для тримання під вартою, наразі зменшилися, оскільки досудове розслідування завершене, а обвинувачений займає послідовну зізнавальну позицію та співпрацює із судом. Крім того, клопотання мотивоване наявністю у ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків, зокрема він має вищу освіту, позитивно характеризується за місцем проживання та здійснює догляд за матір`ю та бабусею, які мають інвалідність. Також сторона захисту посилається на практику ЄСПЛ, стверджуючи, що сама лише тяжкість інкримінованих злочинів не може бути єдиною підставою для тривалого обмеження волі, а інші учасники організованої групи вже перебувають на альтернативних запобіжних заходах. З огляду на це, адвокат вважає за можливе змінити тримання під вартою на домашній арешт або визначити розмір застави, яка може бути внесена родичами чи друзями обвинуваченого.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав це клопотання та просив його задовольнити.

Заслухавши думку учасників процесу, суд доходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та відмову у задоволенні клопотання захисника.

Вирішуючи питання про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу, суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, вчинених у складі організованої групи, за які законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Оцінюючи сукупність обставин, суд дійшов до переконання про наявність обґрунтованого ризику переховування обвинуваченого від суду. Тяжкість ймовірного покарання, у разі визнання особи винуватою (позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна), є суттєвим стримуючим фактором, однак створює реальний психологічний мотив для втечі з метою уникнення кримінальної відповідальності. Усвідомлення невідворотності тривалого позбавлення волі може спонукати обвинуваченого залишити місце проживання та переховуватися від правосуддя.

Окрім того, суд враховує високий рівень ризику незаконного впливу на свідків, потерпілих та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні. Оскільки судовий розгляд справи по суті ще не розпочався і свідки безпосередньо судом не допитані, існує загроза, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може вчиняти тиск на вказаних осіб з метою зміни ними своїх показань на його користь. Суд погоджується з доводами прокурора, що оскільки обвинувачений особисто знайомий з іншими учасниками процесу, а їхні показання є ключовими для ухвалення кінцевого рішення, він має прямий мотив впливати на них. Враховуючи, що кримінальні правопорушення вчинялися у складі організованої групи, де ОСОБА_5 виконував роль організатора та керівника, він має авторитет та реальні важелі впливу на співучасників, що значно підвищує ймовірність узгодження позицій чи фальсифікації доказів.

Окремо суд звертає увагу на ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Обставини та характер інкримінованих діянь свідчать про високий рівень підготовки та конспіративності дій ОСОБА_5 під час вчинення злочинів (використання псевдонімів, схованок, зашифрованих месенджерів). Це підтверджує схильність та здатність останнього приховувати та маскувати свої протиправні дії всіма доступними засобами, що дає суду підстави вважати, що, перебуваючи на волі, він може використовувати ці навички для перешкоджання встановленню істини.

Також судом встановлено наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення. Обвинувальний акт містить відомості про систематичний характер протиправної діяльності ОСОБА_5 , яка тривала протягом значного проміжку часу (з 2023 по 2025 роки) та налічує численні епізоди. Специфіка інкримінованих злочинів (безконтактний збут через мережу Інтернет та месенджери «Telegram», використання електронних гаманців) свідчить про те, що для продовження злочинної діяльності обвинуваченому не обов`язково залишати житло, достатньо мати доступ до засобів зв`язку. Враховуючи відсутність у нього легального джерела доходів, існує висока ймовірність продовження злочинної діяльності заради збагачення. Це дає підстави вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе ефективно обмежити можливості обвинуваченого відновити протиправну діяльність.

При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Ілійков проти Болгарії», де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У цьому випадку суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту громадян від розповсюдження наркотичних засобів та забезпеченні належного процесу правосуддя, превалює над правом особи на свободу, враховуючи презумпцію невинуватості.

Аналізуючи можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд вважає, що ні особисте зобов`язання, ні особиста порука, ні домашній арешт не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевказаним ризикам. Жоден із цих заходів не забезпечує повної ізоляції особи від суспільства та не унеможливлює використання засобів зв`язку для координації дій з іншими співучасниками або продовження злочинної діяльності.

Вирішуючи питання щодо розміру застави, суд керується положеннями п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України. Законодавець чітко визначив право суду не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Оскільки ОСОБА_5 обвинувачується саме у вчиненні таких злочинів, при чому у складі організованої групи, суд, враховуючи підвищену суспільну небезпеку діянь та особу обвинуваченого, вважає за необхідне не визначати розмір застави при продовженні строку тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» до 08 травня 2026 року включно.

У задоволенні клопотання захиснка обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Розмір застави ОСОБА_5 не визначати.

Ухвала діє по 08 травня 2026 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити на виконання до ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор».

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу про продовження строку тримання під вартою зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України та не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Повний текст ухвали складено 11.03.2026.

Суддя ОСОБА_16