СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/824/26
ун. № 759/2436/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва клопотання адвоката ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000395 від 22.05.2025 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30.01.2026 року представником власника майна ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_3 до Святошинського районного суду м. Києва було подано клопотання про скасування арешту майна, що належить ОСОБА_5 , яким просить скасувати арешт майна автомобіля «INFINITI-Q70» р/н НОМЕР_1 та повернути власнику ОСОБА_5 автомобіль «INFINITI-Q70» р/н НОМЕР_1 .

Дане клопотання мотивовано тим, що в провадженні слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000395 від 22.05.2025 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

07.01.2026 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000395 від 22.05.2025 на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва було проведено обшук автомобіля «INFINITI-Q70» р/н НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Після проведення обшуку транспортний засіб - «INFINITI-Q70» р/н НОМЕР_1 був вилучений разом із ключем від нього та поміщений на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів за адресою м. Дніпро вул. Курсантська, 22.

Зазначив, що слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва в рамках кримінального провадження №0000395 від 22.05.2025 було винесено ухвалу про арешт майна, а саме автомобіля «INFINITI-Q70» р/н НОМЕР_1 .

Крім того, вказав, що автомобіль «INFINITI-Q70» р/н НОМЕР_1 не був знаряддям злочину, не зберіг на собі жодних слідів, не був об`єктом кримінального правопорушення, а отже не може мати поняття речового доказу.

Вважає, що арешт накладено безпідставно, що порушує права ОСОБА_5 на володіння своїм майном.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 заперечував проти скасування арешту майна.

Дослідивши долучені до клопотання матеріали, вислухавши думку сторін, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000395 від 22.05.2025 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

07.01.2026 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000395 від 22.05.2025 на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 19.12.2025 року у справі № 759/30789/25 було проведено обшук автомобіля «INFINITI-Q70» р/н НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_5 , в ході якого було вилучено даний транспортний засіб із ключем від нього та поміщений на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів за адресою м. Дніпро вул. Курсантська, 22.

07.01.2026 року постановою слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 автомобіля «INFINITI-Q70» р/н НОМЕР_1 було визнано речовими доказами.

12.01.2026 року ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_7 у справі № 759/553/26 було накладено арешт на автомобіль марки «INFINITI-Q70» р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 .

Зі змісту ухвали вбачається, що слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання про арешт майна потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а сукупність отриманих судом даних, була достатньою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що при ухваленні рішення слідчим суддею належним чином враховані як фактичні обставини кримінального провадження, так і вимоги КПК, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що вищезазначений автомобіль відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК, та наклав арешт на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Главою 2 КПК України, встановлені засади, тобто основоположні принципи кримінального провадження, до яких, серед інших, віднесені верховенство права (ст. 8 КПК), законність (ст. 9 КПК).

Так, кримінальним процесуальним законом наголошено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 131 КПК України, арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК України, застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів клопотання та долучених до нього документів, вони не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 12.01.2026, якою накладено арешт на вказаний автомобіль, що дає слідчому судді підстави дійти висновку, що необхідність арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала.

Водночас, доводи слідчого, наведені під час розгляду клопотання про скасування арешту, є переконливими, підтверджують, що піддане арешту майно є предметом дослідження у межах досудового розслідування, має доказове значення у кримінальному провадженні, а тому скасування арешту на цій стадії розслідування може призвести до втрати речового доказу або ускладнити відшкодування заподіяної шкоди.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши клопотання в межах питань, які були винесені на його розгляд, перевіривши надані докази, з урахуванням вищенаведеного, дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна.

Керуючись ст. 22, 174, 309, 372, 392 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000395 від 22.05.2025 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1