Справа № 162/1142/25
Провадження № 1-кп/162/50/2026
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції), розглянувши клопотання захисника ОСОБА_7 про визнання доказів очевидно недопустимими у кримінальному провадженні № 0000077 за частиною першою статті 249 Кримінального кодексу України відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ,

встановив:

Під час підготовчого провадження у справі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 12 січня 2026 року заявив клопотання про визнання очевидно недопустимими та такими, що не можуть бути досліджені у ході судового розгляду, доказів: відеозапису, долученого до кримінального провадження за заявою ОСОБА_9 від 06 червня 2025 року, та похідного від цього запису протоколу огляду предметів від 06 червня 2025 року; відеозапису слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_10 від 13 листопада 2025 року; відеозапису слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11 від 13 листопада 2025 року; відеозапису слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 від 13 листопада 2025 року; відеозаписів з нагрудних бодікамер поліцейських ГРПП ВПД № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області щодо реагування по факту незаконного вилову водних біоресурсів 19 травня 2025 року та похідного від цих записів протоколу огляду речей від 27 травня 2025 року; відеозапису проведення обшуку 10 липня 2025 року у будинку по АДРЕСА_1 ; відеозапису проведення обшуку 10 липня 2025 року у будинку по АДРЕСА_2 .

Клопотання умотивовано тим, що вказані докази не були відкриті обвинуваченим у порядку статей 290, 301 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК). З протоколів надання копій матеріалів дізнання особі, яка вчинила кримінальний проступок, зафіксовано вручення обвинуваченим копій матеріалів на 215 аркушах без вказівки на вручення їм носіїв інформації. З врахуванням об`єму доказів шляхом звичайного арифметичного обрахунку встановлено, що обвинуваченим не вручалися сім носіїв інформації та ще чотири наразі невідомі документи. За таких обставин цілком очевидним є факт приховування стороною обвинувачення по суті ключових джерел фактичних даних у цьому кримінальному провадженні. За таких обставин порушено право обвинувачених на захист, що є підставою для визнання джерел фактичних даних очевидно недопустимими.

Захисник ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні клопотання підтримали ОСОБА_6 при цьому додав, що йому було вручено копії матеріалів не у місті Камінь-Каширському, а в селищі Любешів, та без будь-яких носіїв інформації.

Захисник ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримали.

Прокурор проти клопотання заперечив та пояснив, що обвинуваченому ОСОБА_6 копії матеріалів дізнання дійсно вручалися у селищі Любешів. Матеріали містили електронні носії інформації, що є невід`ємними додатками до протоколів. Різниця в аркушах матеріалів виникла через повідомлення обвинуваченим підозр, які вручались в оригіналі, пам`ятки про права та обов`язки та протоколи роз`яснення права на захист.

Вирішуючи це клопотання, суд виснував таке.

Відповідно до статті 84 КПК доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з частиною першою статті 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Частинами першою, другою статті 87 КПК встановлено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит.

Відповідно до статті 89 КПК суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 301 КПК прокурор зобов`язаний не пізніше трьох днів після отримання матеріалів дізнання разом з повідомленням про підозру, а в разі затримання особи в порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, протягом двадцяти чотирьох годин звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або про звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до частини п`ятої статті 301 КПК у разі прийняття прокурором рішення про звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор зобов`язаний у межах строків, визначених частиною другою цієї статті, забезпечити надання особі, яка вчинила кримінальний проступок, або її захиснику, потерпілому чи його представнику копій матеріалів дізнання шляхом їх вручення, а у разі неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, зокрема шляхом надсилання копій матеріалів дізнання за останнім відомим місцем проживання чи перебування таких осіб. У разі відмови вказаних осіб їх отримати чи зволікання з отриманням вказані особи вважаються такими, що отримали доступ до матеріалів дізнання. Про відмову від отримання копій матеріалів дізнання чи неотримання таких копій складається відповідний протокол, який підписується прокурором та особою, яка відмовилася отримувати, або прокурором, якщо особа не з`явилася для отримання копій матеріалів дізнання.

Повертаючись до обставин справи, суд звертає увагу на наявність розписок обвинувачених про отримання копій матеріалів дізнання. За наведеного констатувати порушення прокурором частини п`ятої статті 301 КПК через розбіжності у кількості аркушів і визнавати через це очевидно недопустимими та такими, що не можуть бути досліджені у ході судового розгляду, тих чи інших доказів, буде передчасним. Між тим, це питання необхідно вирішити після дослідження доказів у судовому засіданні під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Керуючись статтями 84, 86, 87, 89, 301 КПК,

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_7 від 12 січня 2026 року про визнання очевидно недопустимими та такими, що не можуть бути досліджені у ході судового розгляду, доказів, а саме:

- відеозапису, долученого до кримінального провадження за заявою ОСОБА_9 від 06 червня 2025 року, та похідного від цього запису протоколу огляду предметів від 06 червня 2025 року;

- відеозапису слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_10 від 13 листопада 2025 року;

- відеозапису слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11 від 13 листопада 2025 року;

- відеозапису слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 від 13 листопада 2025 року;

- відеозаписів з нагрудних бодікамер поліцейських ГРПП ВПД № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області щодо реагування по факту незаконного вилову водних біоресурсів 19 травня 2025 року та похідного від цих записів протоколу огляду речей від 27 травня 2025 року;

- відеозапису проведення обшуку 10 липня 2025 року у будинку по АДРЕСА_1 ;

- відеозапису проведення обшуку 10 липня 2025 року у будинку по АДРЕСА_2 .

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1