Справа № 293/297/26
Провадження № 1-кп/293/125/2026
УХВАЛА

24 березня 2026 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

законного представника потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ( в режимі відеокоференції)

обвинуваченого ОСОБА_6

законного представника обвинуваченого ОСОБА_7

розглянув у закритому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхів кримінальне провадження внесене до ЄРДР № 0001635 від 26.11.2025 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 153 КК України

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 153 КК України

В судовому засіданні захисник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_5 заявив про необхідність заміни захисника з тих підстав, що він не може здійснювати захист обвинуваченого та прибувати до суду за викликом, оскільки у нього відсутнє право на відстрочку від мобілізації, тому не може безперешкодно прибувати до суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні заявив клопотання про відмову від захисника ОСОБА_5 . Вказав, що не бажає, щоб адвокат ОСОБА_5 здійснював його захист, оскільки останній з ним не спілкується взагалі.

Прокурор в судовому засіданні заяву захисника вважав безпідставною та при вирішенні клопотання обвинуваченого покладався на розсуд суду.

Вислухавши заяву захисника про необхідність заміни захисника, клопотання обвинуваченого про відмову від захисника, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Щодо заяви захисника ОСОБА_5 суд зазначає таке.

Конституційні приписи, а саме ст. 59 Конституції України проголошує право кожного на правову допомогу та вільний вибір захисника своїх прав, а ст. 63 Конституції України закріплює право на захист підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного.

Статтею 20 КПК України, що розкриває зміст забезпечення права на захист як загальної засади кримінального провадження, закріплено право підозрюваного, обвинуваченого, виправданого, засудженого на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення; право збирати і подавати докази; брати особисту участь у кримінальному провадженні; користуватись правовою допомогою захисника; реалізовувати інші процесуальні права, передбачені КПК України.

Мотивуючи заяву про необхідність заміни захисника, адвокат ОСОБА_5 вказує, що він не може здійснювати захист обвинуваченого та прибувати до суду за викликом, оскільки у нього відсутнє право на відстрочку від мобілізації, тому не може безперешкодно прибувати до суду.

Проте суд такі доводи адвоката не приймає та вважає такі безпідставними зокрема, приймаючи до уваги наступне.

Відповідно до ст. 47 КПК України особливістю участі захисника у кримінальному провадженні є його обов`язок здійснювати всіма можливими засобами забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів свого клієнта.

Право на захист забезпечується, зокрема, нормами КПК України, які регламентують обов`язкову участь захисника у кримінальному провадженні (ст. 49, 52 КПК України).

Відповідно до ст. 49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо: відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника; підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно; слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а підозрюваний, обвинувачений не залучив його. Захисник може бути залучений слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом в інших випадках, передбачених законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги.

Згідно із п.1 ч.2 ст. 52 КК України визначено обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні, зокрема, щодо осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення у віці до 18 років, - з моменту встановлення факту неповноліття або виникнення будь-яких сумнівів у тому, що особа є повнолітньою.

Як убачається із матеріалів справи на момент вчинення кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_6 був особою неповнолітнього віку, а тому участь захисника у такому кримінальному провадженні була, як на час досудового слідства так і під час розгляду справи у суді обов`язковою.

На стадії досудового слідства у кримінальному провадженні за постановою слідчого від 28.11.2025 постановлено призначити захисника для здійснення захисту за призначенням підозрюваного ОСОБА_8 (а.с.11).

Відповідно до доручення Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги адвоката ОСОБА_5 для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_6 .. Доручення для здійснення захисту за призначенням діє до закриття кримінального провадження; закінчення останнього судового провадження з перегляду судових рішень; використання всіх національних засобів правового захисту.

Частина 4 ст. 47 КПК України містить вичерпний перелік випадків, коли захисник має право відмовитися від виконання своїх обов`язків.

Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 47 КПК України, захисник після його залучення має право відмовитися від виконання своїх обов`язків лише, зокрема, у випадках незгоди з підозрюваним, обвинуваченим щодо вибраного ним способу захисту, за винятком випадків обов`язкової участі захисника.

Зміст наведеної норми вказує на те, що у кримінальному провадженні, у якому участь захисника є обов`язковою захисник не має права відмовитись від виконання своїх обов`язків, навіть у випадку незгоди з обвинуваченим щодо вибраного ним способу захисту.

Отже, за встановлених обставин, зважаючи на імперативні вказівки кримінального процесуального законодавства щодо обов`язкової участі захисника у кримінальному провадженні, вбачається, що подана заява про заміну захисника є безпідставною та не ґрунтується на нормах КПК України, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволені такої.

Таку поведінку захисника суд розцінює як зловживання останнім своїми процесуальними правами та порушення інституту реалізації державної гарантії особи на захист за умов обов`язкової участі захисника у кримінальному провадженні, що є недопустимим.

Водночас, ураховуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про відмову від захисника, суд уважає таке клопотання прийнятним та таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке.

Підозрюваний, обвинувачений має право, в тому числі на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження, а також на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату (ст. 42 ч. 3 п. 3 КПК України).

Реалізація права на відмову від захисника та відповідна належна правова процедура визначена ст. 54 КПК України, частинами 1 та 3 якої зокрема передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його, проте відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому ст. 49цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.

Виконуючи вимоги норм КПК України, які регламентують порядок відмови від захисника, необхідно враховувати також правові позиції ЄСПЛ, сформульовані в рішенні від 16 грудня 2010 року в справі «Боротюк проти України», в пункті 80 якого зазначено, що: «ані буква, ані дух ст. 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися (у відкритий чи мовчазний спосіб) від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, спів мірними з важливістю такої відмови». Також у п. 65 рішення ЄСПЛ від 15 листопада 2012 року в справі «Єрохіна проти України» викладена ще одна важлива правова позиція щодо відмови від захисника: «перед тим, як вважати обвинуваченого таким, що відмовився від важливого права за ст. 6 Конвенції, з огляду на непрямі ознаки його поведінки слід переконатися, що він міг розумно передбачити наслідки своєї поведінки».

Зазначені вимоги законів щодо підстав та порядку відмови (заміни) особи (підозрюваного, обвинуваченого) від захисника не вказують на конкретну форму волевиявлення особи, необхідну для вирішення судом питання про відмову від захисника. Не містять зазначені положення законів і покладеного на особу, яка відмовляється від захисника, обов`язку обґрунтовувати чи доводити суду наявність обставин, які, на її думку, вказують на те, що захисник не здійснює належним чином захист та не виконує свої професійні обов`язки.

Отже, за загальним правилом, передбаченим п. 3 ч. 3 ст. 42, ч. 1 ст. 54 КПК України, особа (підозрюваний, обвинувачений) без встановлення будь-яких обмежень та умов, керуючись власним волевиявленням має право відмовитися від захисника або замінити його в будь-який момент кримінального провадження в усній або письмовій формі.

Заявляючи про небажання здійснення його захисту адвокатом ОСОБА_5 обвинувачений фактично відмовляється від цього захисника і в силу дії ч. 1 ст. 54 КПК України така відмова має бути прийнята судом.

Відтак, суд зважаючи, на особу обвинуваченого та те, що участь захисника у цьому кримінальному провадженні є обов`язковою, суд з метою не затягування розгляду справи, дотримання імперативних норм кримінального процесуального законодавства щодо обов`язкової участі захисника у кримінальному провадженні, дійшов висновку доручити відповідному органу на надання безоплатної правової допомоги призначити обвинуваченому ОСОБА_6 адвоката для здійснення захисту за призначенням.

Суд зауважує, що така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, за якою останній розглядає право вибору адвоката як не абсолютне, тобто як таке, що може зазнавати обмежень з метою належного відправлення справедливого правосуддя. Європейський суд з прав людини у низці рішень обґрунтовує застосування обмежень права вибору захисника, перш за все при наданні безоплатної правової допомоги. У цьому випадку основним критерієм є інтерес правосуддя.

Примірною є справа «Круассан проти Німеччини», Європейський суд відзначив, що уникнення пауз або перерв відповідає інтересам правосуддя і цілком може виправдати призначення адвоката всупереч побажанням обвинуваченого (див. рішення від 25 вересня 1992 року у справі «Круассан проти Німеччини» (Croissant v. Germany), п. 28, Series A № 237 B). У цьому ж рішенні Суд наголошує, що стаття 6 пункт 3 (с) Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає право будь-якого обвинуваченого на допомогу захисникам на свій вибір. Проте, і, незважаючи на значення довірчих відносин між адвокатом і клієнтом, не слід надавати цьому праву абсолютний характер. Воно неминуче піддається певним обмеженням в питанні безоплатної юридичної допомоги, коли судам належить право вирішувати, чи вимагають інтереси правосуддя надання обвинуваченому захисника, призначеного безкоштовно.

З урахуванням зазначеної позиції ЄСПЛ, призначаючи адвоката національний суд повинен, безумовно, враховувати побажання обвинуваченого. Однак інтереси обвинуваченого можливо обійти, якщо існують достатні підстави вважати, що інтереси правосуддя цього вимагають (див. рішення від 25 вересня 1992 року у справі «Круассан проти Німеччини» (Croissant v. Germany), п. 29, Series A № 237 B).

За таких обставин, з метою недопущення права обвинуваченого на захист та кваліфіковану правову допомогу, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення клопотання обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.47, 49,54 369-372,376,395, 532 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволені заяви захисника ОСОБА_5 про заміну захисника відмовити.

2. Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про відмову від захисника ОСОБА_5 задовольнити.

3. Судовий розгляд відкласти до 22 квітня 2026 року об 10:00 год.

4. Доручити Північному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити адвоката для захисту за призначенням обвинуваченого ОСОБА_6 та забезпечити його прибуття в судове засідання для участі у судовому розгляді кримінального провадження, яке відбудеться 22 квітня 2026 року об 10:00 год.у приміщенні Черняхівського районного суду Житомирської області за адресою: вул. Слобідська, 1 смт. Черняхів Житомирської області, зал судових засідань № 2.

5. Копію ухвали направити Північному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги ( ) для виконання в частині призначення захисника.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_9