Дата документу 13.03.2026
Справа № 334/1379/26
Провадження № 1-кс/334/815/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

підозрюваного - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене із прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000462 від 16 серпня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, який має вищу освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2026 року слідчий СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням погоджене із прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000462 від 16 серпня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в провадженні СВ Запорізького РУП ГУ НП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження під №0000462 від 16 серпня 2025 року за ч.2 ст.307 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_4 в порушення вимог ст.25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Постанови Кабінету Міністрів Україні №770 від 06 травня 2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини в великих розмірах, з метою подальшого збуту, діючи умисно, у невстановлений слідством час, у невстановленої особи, але не пізніше 11 березня 2026 року, незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої заборонено - метамфетамін, яку став незаконно зберігати за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , з метою подальшого збуту.

У подальшому, 11 березня 2026 року з 13:00 години по 15:14 годину в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_4 виявлено та вилучено зіп-пакет з кристалічною речовиною сіро - коричневого кольору.

Згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ від 12 березня 2026 року №СЕ-19/108-26/5023-НЗПРАП надана на дослідження кристалічна речовина коричневого кольору містить в складі психотропну речовину, обіг якої заборонено метамфетамін, маса якої складає 2,5436 грами, в перерахунку на основу.

Зазначену психотропну речовину, обіг якої заборонено - метамфетамін, ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав за вказаною адресою з метою подальшого збуту, до моменту вилучення співробітниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме, у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини, з метою збуту.

У вчиненні злочину за ч.2 ст.307 КК України, обґрунтовано підозрюється - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець міста Запоріжжя, маючий вищу освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, зареєстрований та мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

Протоколом санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_2 від 11 березня 2026 року;

Висновком експерта Запорізького НДЕКЦ від 12 березня 2026 року №СЕ-19/108-26/5023-НЗПРАП;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11 березня 2026 року;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 11 березня 2026 року;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 11 березня 2026 року;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 12 березня 2026 року;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 від 09 лютого 2026 року;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 від 09 лютого 2026 року.

13 березня 2026 року на підставі ст.276 КПК України - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 повідомлено про підозру за ч.2 ст.307 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, з метою збуту.

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб передбачений КПК України і вказують на причетність ОСОБА_4 до вчинення вказаного злочину.

Доводячи існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, сторона обвинувачення зауважує про те, що ризиком є дія, яка може вчинятись з високим ступенем ймовірності.

Пунктом 4 ч.2 ст.183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний може:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, тобто ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, який обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, оскільки злочин, який йому інкримінується є тяжким, та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, у зв`язку з чим ОСОБА_4 будучи обізнаним про міру покарання, яка йому загрожує за вказаний злочин, для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Окрім того, 29 жовтня 2025 року Дніпровським районним судом міста Запоріжжя обвинуваченого ОСОБА_4 у справі №334/2793/24 оголошено у розшук, оскільки місцезнаходження останнього було не відомо, на судові засідання не з`являвся та свідомо переховувався від суду для уникнення покарання.

Також, 19 січня 2026 року Вознесенівським районним судом міста Запоріжжя обвинуваченого ОСОБА_4 у справі №335/5507/20 оголошено у розшук, оскільки місцезнаходження останнього було не відомо, на судові засідання не з`являвся та свідомо переховувався від суду для уникнення покарання.

Разом з цим, ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон, або на тимчасово непідконтрольну територію України, оскільки підозрюваний ніде не працює, схильний до вживання наркотичних засобів, не має джерела постійного доходу, не одружений, соціальних зв`язків не має, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

З урахуванням зазначеної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 у сторони обвинувачення є вагомі підстави вважати, що ризик переховування останнім від органів досудового розслідування та/або суду є досить високим.

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення тобто ризик передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, який обґрунтовується тим, що на даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування та не встановлені всі особи, які причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Також, ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення обґрунтовується, тим, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на свободі матиме можливість вживати відповідних заходів щодо знищення, приховання або спотворення предметів та документів, які мають значення для встановлення обставин даного кримінального провадження та можуть бути використані органом досудового розслідування на підтвердження його протиправної діяльності у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, зокрема за допомогою електронних систем знищити листування з іншими особами, причетними до збуту особливо небезпечних психотропних речовин, приховати джерела отримання грошових коштів за збут особливо небезпечних психотропних речовин.

Ураховуючи вищевикладене, у випадку обрання стосовно ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, останній достовірно знаючи про місце перебування предметів або речей, за допомогою яких здійснювалася незаконна діяльність у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, може їх знищити, спотворити, приховати не надавши органам досудового розслідування можливості встановити місце їх перебування та вилучити у встановленому законом порядку.

З урахуванням зазначених обставин у сторони обвинувачення є вагомі підстави вважати, що вказаний ризик є досить високим та ймовірним.

3) незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, тобто ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, який обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 володіє повною інформацією стосовно понятих, присутніх під час проведення слідчих дій, в зв`язку з чим, перебуваючи на свободі, може шляхом погроз, вмовлянь незаконно вплинути на таких свідків з метою зміни їх показань;

4) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тобто ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Вказаний ризик виражається в тому, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальні правопорушення, у яких він підозрюється, в тому числі з метою прикриття, приховання слідів вже вчиненого ним злочину.

Так, ОСОБА_4 є особою, раніше не судимою, проте 30 червня 2020 року направлено до Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя обвинувальний акт за ч.1 ст.309, ч.2. ст.307 КК України; 05 квітня 2024 року направлено до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя обвинувальний акт за ч.1 ст.309, ч.ч.1, 2 ст.307 КК України, на шлях виправлення не став та вчинив кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів для власного існування, тому існує велика вірогідність, що ОСОБА_4 буде продовжувати вчиняти інші злочини, оскільки припинення його протиправної діяльності стало можливим лише за втручання правоохоронних органів. Крім того встановлено, що ОСОБА_4 офіційно є безробітним, не має достатнього законного джерела доходу, який здатен забезпечити рівень життя підозрюваного, в подальшому може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення з метою отримання коштів для існування та забезпечення життя, у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ст.178 КПК України, у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено наступне:

зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_4 до вчинення ним злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України;

підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, санкція якого передбачає покарання позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, тобто тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, у вчиненні якого він підозрюється, є достатньою та співрозмірною для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

вік та стан підозрюваного ОСОБА_4 дозволять йому перебувати в слідчому ізоляторі під час досудового розслідування, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 .

Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, зокрема підозрюваний ОСОБА_4 зможе впливати на свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні за допомогою засобів мобільного зв`язку, приховати джерела отримання особливо небезпечної психотропної речовини, а також продовжувати злочинну діяльність.

Не можливе і застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на особливу довіру, про обрання відносно підозрюваного саме такого запобіжного заходу. Крім того, застосування вказаного запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 не зменшить наявність вищевказаних ризиків та жодним чином не зможе перешкодити їх реалізації.

Зазначені обставини, на підставі яких зроблено висновок про необхідність застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою містяться в вищезазначених матеріалах кримінального провадження, а також інших доказах, зібраних у ході досудового розслідування.

Частиною 3 ст.183 КПК України передбачено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пунктом 2 ч.5 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, сторона обвинувачення вважає за необхідність визначити розмір застави стосовно підозрюваного ОСОБА_4 у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у зв`язку з тим, що менший розмір застави не змусить останнього виконувати у повному обсязі покладені на нього судом обов`язки, через усвідомлення невідворотності відбуття покарання у вигляді позбавлення волі, та може мати наслідком переховування останнього від органу досудового розслідування та суду, через незначний для нього розмір застави.

Ураховуючи наведене, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та для виконання завдань кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання. Просив обрати запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою. Вважає, що підозрюваний може намагатися ухилитися від слідства та суду, тому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є більш доцільним, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що провину свою визнає частково, заперечив, щодо задоволення клопотання. Просив обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала щодо задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , просила застосувати до її підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд;

при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя;

при ризику вчинення ним подальших правопорушень;

при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.

Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, не можна не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14 березня 1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, обраний відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Слідчий суддя вважає що є наявність існування ризиків передбачених ч.1 ст.177 КК України переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України з урахуванням встановлених ризиків, відсутні підстави вважати, що менш суворий запобіжний захід, окрім тримання під вартою зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Крім цього, слідчим суддею враховуються обставини, визначені у ч.1 ст.178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів цього, його вік, стан здоров`я, тяжкість покарання.

Вказане свідчить, що запобігання встановленим ризикам можливо лише шляхом застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою строком на 60 днів, в межах строку досудового слідства.

Слідчим суддею при визначенні суми альтернативного запобіжного заходу застави підозрюваному враховуються, обставини кримінального правопорушення, його майновий та сімейний стан, ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що застава - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266240 гривень, в повній мірі забезпечить належне виконання покладених на підозрюваного обов`язків та її належну поведінку.

Слідчий суддя вважає, що обрання саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 з урахуванням його тривалості, відповідає особі підозрюваного, характеру та тяжкості діяння, мотивів, та обставинам вчинення злочину, що інкримінується підозрюваному, забезпеченню прав потерпілих, а також покаранню, що може бути призначене підозрюваному в разі визнання його винуватим.

Враховуючи зазначене, вважаю, що слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено неможливість застосування до підозрюваного у даному кримінальному правопорушенні більш м`якого запобіжного заходу, існує необхідність у застуванні до нього запобіжного заходу тримання під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 176-179, 180, 182, 194, 196, 370, 372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 погоджене із прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000462 від 16 серпня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном шістдесят днів у слідчому ізоляторі УДПтСУ м. Запоріжжя.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 266240 гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу яку необхідно внести на депозитний рахунок: №UA5001205 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, отримувач платежу - ТУ ДСА України в Запорізькій області, . Призначення платежу: застава за підозрюваного ОСОБА_4 , провадження по справі №1-кс/334/815/26, ЄУН 334/1379/26. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця навчання.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали слідчого судді доручити співробітникам Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.

Строк тримання ОСОБА_4 під вартою рахувати з 13 березня 2026 року з 15 години 40 хвилин.

Термін дії ухвали закінчується 11 травня 2026 року о 15 годині 40 хвилин.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1