Справа № 149/627/26
Провадження №11-сс/801/218/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці у порядку ч. 4 ст. 107 КПК України апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 24.02.2026, якою повернуто скаргу адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , на бездіяльність уповноважених осіб на бездіяльність начальника Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.01.2026,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 24.02.2026, було повернуто скаргу адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , на бездіяльність уповноважених осіб на бездіяльність начальника Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.01.2026.

Своє рішення слідчий суддя мотивує тим, що скарга адвоката ОСОБА_5 подана після спливу строку, встановленого ч. 1 ст. 304 КПК України для оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей до ЄРДР. Як встановлено з матеріалів скарги, заява ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення надійшла до Хмільницького РВП 06.02.2026, а тому відповідно до вимог ст. 214 КПК України уповноважена особа мала внести відповідні відомості до ЄРДР протягом 24 годин. З урахуванням положень ст. 115 КПК України десятиденний строк на оскарження бездіяльності розпочався 08.02.2026 та сплинув 17.02.2026, тоді як скарга подана лише 20.02.2026. Посилання захисника на отримання відповіді на адвокатський запит 11.02.2026 не впливають на обчислення строку, оскільки закон не пов`язує початок перебігу строку оскарження з отриманням відповіді слідчого чи прокурора. При цьому заявник не порушував питання про поновлення пропущеного строку відповідно до ст. 117 КПК України, у зв`язку з чим на підставі п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга підлягає поверненню заявнику, що водночас не позбавляє його права повторного звернення до слідчого судді у порядку, передбаченому КПК України.

Не погодившись із даним рішенням суду першої інстанції адвокат ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу у якій просила скасувати ухвала Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 24.02.2026 та повернути до суду першої інстанції на новий розгляд.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що, на переконання апелянта, висновки слідчого судді про пропуск строку на звернення зі скаргою є помилковими та не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, у апеляційній скарзі зазначається, що 30.01.2026 ОСОБА_6 подав заяву про вчинення кримінального правопорушення до Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області, повідомивши, що він є батьком загиблого ОСОБА_7 , 1994 року народження. Як викладено у заяві, син заявника помер приблизно 23.10.2022, що підтверджується свідоцтвом про смерть, однак після його смерті, зокрема 15.01.2024, від імені ФОП ОСОБА_7 були укладені угоди, у тому числі з КПН «Хмільницька ЦПЛ», на суму 49 830 грн, які син заявника фактично не міг підписувати та за якими не міг отримувати чи використовувати грошові кошти. На переконання заявника, у зв`язку з цим має місце використання невстановленими особами підпису (можливо ЕЦП) та печатки ФОП ОСОБА_7 , що могло призвести до підроблення документів та заволодіння коштами комунальних закладів, які формуються за рахунок місцевого та державного бюджетів, а у разі, якщо покупці не знали про такі дії, відповідні особи, які підписували договори та акти і надалі розпоряджалися коштами, що надходили на рахунок ФОП ОСОБА_7 , могли незаконно ними заволодіти.

При цьому у апеляційній скарзі наголошується, що заявник як батько померлого є його спадкоємцем та має право на отримання у спадок належних сину грошових коштів, у зв`язку з чим особи, які фактично отримали та використали такі кошти, заволоділи майном, що входить до складу спадкової маси, чим заподіяли спадкоємцю збитки. Вказані особи, на думку заявника, мають бути встановлені шляхом проведення слідчих дій, зокрема отримання доступу до банківської таємниці, вилучення документів за місцем здійснення діяльності ФОП ОСОБА_7 та допиту представників комунальних закладів, які укладали відповідні договори у період з жовтня 2022 року.

Крім того, апелянт зазначає, що заявник звертався саме до Управління стратегічних розслідувань, а не безпосередньо до Хмільницького РВП, тому він не контролював подальший рух заяви та не був повідомлений про те, що лише 06.02.2026 вона була зареєстрована у Хмільницькому РВП ГУНП у Вінницькій області.

Як зазначено у апеляційній скарзі, адвокатський запит було направлено 10.02.2026, у якому зазначалося, що ще 05.02.2026 заяву про злочин було скеровано з УСР до Хмільницького РВП, однак станом на 10.02.2026 заявника не було поінформовано про результати її розгляду.

За твердженням апелянта, заявник не отримував інформації навіть про факт реєстрації заяви та дату такої реєстрації, а відтак лише з відповіді на адвокатський запит стало відомо, що звернення надійшло до Хмільницького РВП 06.02.2026 та було зареєстроване у ІКС ІПНП за № 1410.

З огляду на це апелянт вважає, що до моменту отримання відповіді на адвокатський запит заявник не мав інформації про юридичний факт, з яким закон пов`язує початок перебігу строку на звернення до суду. У зв`язку з наведеним, як зазначає апелянт, висновок суду першої інстанції про пропуск строку на звернення до слідчого судді є передчасним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим просить ухвалу слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 24.02.2026 скасувати.

Адвокат ОСОБА_5 , яка подала апеляційну скаргу в інтересах заявника ОСОБА_6 , а також уповноважена особа Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про отримання електронних повісток.

Водночас клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги чи повідомлень про поважність причин неявки до суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття учасників судового провадження, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає проведенню судового розгляду, якщо суд не визнає їхню участь обов`язковою.

З огляду на те, що участь зазначених осіб у розгляді апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді не є обов`язковою, а їх неприбуття, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, не перешкоджає апеляційному розгляду, колегія суддів дійшла висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у відсутності зазначених осіб.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши та перевіривши матеріали судової справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам ухвала слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 24.02.2026 відповідає у повній мірі.

Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, зобов`язані внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Колегія суддів звертає увагу, що бездіяльність слідчого чи прокурора у вигляді невнесення відомостей до ЄРДР виникає після спливу передбаченого законом 24-годинного строку з моменту отримання відповідної заяви про кримінальне правопорушення.

Як убачається з матеріалів провадження, звернення ОСОБА_6 надійшло до Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області 06.02.2026. Відтак, відповідно до вимог ст. 214 КПК України, уповноважена особа органу досудового розслідування була зобов`язана внести відомості до ЄРДР протягом 24 годин з моменту надходження заяви.

З урахуванням положень ч.ч. 5, 7 ст. 115 КПК України, відповідно до яких при обчисленні строків днями не береться до уваги день, від якого починається строк, а до процесуального строку включаються вихідні дні, перебіг строку на оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей до ЄРДР розпочинається з дня, наступного за тим, у який закінчився 24-годинний строк для внесення відповідних відомостей.

Таким чином, десятиденний строк на звернення до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб органу досудового розслідування розпочався 08.02.2026 та закінчився 17.02.2026.

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами провадження, скаргу на бездіяльність подано лише 20.02.2026, тобто після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що у поданій скарзі заявником не порушувалося питання про поновлення пропущеного строку на звернення до слідчого судді, а також не наведено будь-яких обставин, які б могли свідчити про наявність поважних причин його пропуску, що узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 117 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк на оскарження бездіяльності має обчислюватися з моменту отримання відповіді на адвокатський запит, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки положення ст. 304 КПК України не пов`язують початок перебігу строку на оскарження бездіяльності слідчого чи прокурора з моментом отримання відповіді на адвокатський запит чи будь-якого іншого повідомлення органу досудового розслідування.

Водночас колегія суддів звертає увагу, що доводи, наведені в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_5 , не підтверджені жодними доказами. Зокрема, апелянтом не надано жодних документальних підтверджень обставин, на які вона посилається як на підставу для висновку про дотримання строку на звернення до суду або наявність підстав для його поновлення.

Усі наведені у апеляційній скарзі аргументи, по суті, зводяться лише до власного тлумачення норм кримінального процесуального законодавства та суб`єктивного припущення про те, що перебіг строку на оскарження бездіяльності органу досудового розслідування має обчислюватися з моменту отримання відповіді на адвокатський запит. Разом з тим, як уже зазначалося вище, положення ст. 304 КПК України не пов`язують початок перебігу строку на оскарження бездіяльності слідчого чи прокурора з моментом отримання будь-якої відповіді від органу досудового розслідування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є декларативними, належним чином не обґрунтовані та не спростовують правильності висновків слідчого судді,

Колегія суддів також звертає увагу, що в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя прямо зазначив про правові наслідки повернення скарги.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє особу права повторного звернення до слідчого судді у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як убачається зі змісту ухвали слідчого судді, повертаючи скаргу адвоката ОСОБА_5 , суд першої інстанції окремо звернув увагу заявника на те, що таке процесуальне рішення не позбавляє її права повторно звернутися до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність органу досудового розслідування, однак за умови дотримання вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, у разі пропуску строку на звернення до суду заявник має право порушити питання про його поновлення, подавши відповідне клопотання та обґрунтувавши поважність причин пропуску такого строку відповідно до вимог ст. 117 КПК України.

Отже, колегія суддів зазначає, що оскаржуваною ухвалою не було обмежено право заявника на судовий захист, оскільки заявнику фактично роз`яснено можливість повторного звернення до слідчого судді зі скаргою із одночасним поданням клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, постановленою з додержанням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 24.02.2026, якою повернуто скаргу адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , на бездіяльність уповноважених осіб на бездіяльність начальника Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.01.2026 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4