Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/118/26
Номер рядка звіту 279
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2026 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника, адвоката ОСОБА_5 розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження №0000167, внесене до ЄРДР 01.07.2025 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гонорівка Піщансього району Вінницької області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, інспектора прикордонної служби 1 категорії групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 у званні «старший сержант»

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 , ч. 1 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Виноградівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 332 , ч. 1 ст. 368 КК України

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що 01.09.2025 ухвалою Закарпатського апеляційного суду ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, із визначенням розміру застави у розмірі 242 240 грн.

16.09.2025 ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, терміном до 22.10.2025 включно.

10.12.2025 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, терміном до 22.01.2026 включно.

Ухвалою Виноградівського районного суду від 19.01.2026 року ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, терміном до 19.03.2026 включно.

До вказаного часу судове провадження не може бути завершене, ризики, які служили підставою для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання підвартою,не відпали, обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також незаконно впливати на потерпілих та інших учасників у цьому кримінальному провадженні щодо зміни їхніх показів на судовому розгляді, підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який не вбачається.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання прокурора. Пояснив, що спочатку до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який він жодного разу не порушив, а тому просить застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , просив застосувати до його підзахисного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Одночасно пояснив, що обвинувачений ОСОБА_4 має проблеми із здоров`ям і перебувати у місцях позбавлення волі йому небезпечно.

Заслухавши думку учасників судового процесу, вирішуючи питання щодо продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд констатує наступне.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою закінчується 19.03.2026 року. До вказаного часу судове провадження не може бути завершене.

На даний час ризики, які служили підставою для обрання та продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, своєї актуальності не втратили.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кількох кримінальних правопорушеннях, в тому числі правопорушення, яке відносяться до категорії тяжкого злочину. Суд враховує тяжкість покарання, зокрема у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, що загрожує в разі визнання обвинуваченого винним в інкримінованих йому кримінальнихправопорушеннях.

Обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших учасників у цьому кримінальному провадженні, що зможе призвести до зміни їх показань або відмови від давання показань, може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Будь-яких підстав, які б унеможливлювали застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено та сторонами не наведено.

Крім того, суд вважає, що не втратив актуальності ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду. Даний ризик залишається актуальним, виходячи з тяжкості злочину, який інкримінується обвинуваченому, та суворості покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним, а тому, на думку суду є велика вірогідність того, що під важкістю відповідальності, обвинувачений може переховуватися від суду.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого з тримання під вартою на більш м`який, оскільки ризики, які слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу, на даний час повністю своєї актуальності не втратили.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними у кримінальному процесуальному законі конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим з плином часу інтереси слідства не втратили актуальності.

Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, суд також вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимстаттею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятоюстатті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлені наслідками для конкретних осіб, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому, враховуючи наведене і зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованим висновок про необхідність продовження до обвинуваченого виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення вищевказаних ризиків.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року № 14-рп/2003, тяжкість злочину не є єдиною підставою для обрання виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою, а враховується разом з іншими обставинами по справі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відтак, виключно у сукупності з усіма наведеними вище обставинами, для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання спробам останнього переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні,вчинити інше кримінальне правопорушення,за відсутності доказів щодо неможливості тримання обвинуваченого під вартою, в тому числі за станом здоров`я, із врахуванням вимог щодо наявності наведених вище ризиків в їх сукупності, передбачених ст. 177 КПК України, а також того, що судовий розгляд не може бути закінченим до спливу строку дії попередньої ухвали суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд робить висновок про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

До того ж такий строк перебування обвинуваченого під вартою не можна визнати таким, що є свавільним або таким, що порушує принцип справедливої співрозмірності. Продовжуючи тримання під вартою обвинуваченому, суд застосовує таке обмеження його права на свободу, виходячи з потреб цього судового розгляду, як суворий винятокіз загальногоправила презумпціїна користь свободи та гарантій недопущення свавільного затримання і тримання під вартою, які з огляду на практику Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України») для суду залишається домінантним керівним принципом і в цьому випадку, враховуючи мету застосування запобіжного заходу - допровадження обвинуваченого до компетентного судового органу, як того вимагають справжні інтереси суспільства щодо повного, неупередженого та як можливо швидкого у продовж розумного строку проведення цього судового розгляду.

У провадженні Виноградівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 332 , ч. 1 ст. 368 КК України

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що 01.09.2025 ухвалою Закарпатського апеляційного суду ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, із визначенням розміру застави у розмірі 242 240 грн.

16.09.2025 ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, терміном до 22.10.2025 включно.

10.12.2025 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, терміном до 22.01.2026 включно.

Ухвалою Виноградівського районного суду від 19.01.2026 року ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, терміном до 19.03.2026 включно.

До вказаного часу судове провадження не може бути завершене, ризики, які служили підставою для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання підвартою,не відпали, обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також незаконно впливати на потерпілих та інших учасників у цьому кримінальному провадженні щодо зміни їхніх показів на судовому розгляді, підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який не вбачається.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання прокурора. Пояснив, що спочатку до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який він жодного разу не порушив, а тому просить застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , просив застосувати до його підзахисного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Одночасно пояснив, що обвинувачений ОСОБА_4 має проблеми із здоров`ям і перебувати у місцях позбавлення волі йому небезпечно.

Заслухавши думку учасників судового процесу, вирішуючи питання щодо продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд констатує наступне.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою закінчується 19.03.2026 року. До вказаного часу судове провадження не може бути завершене.

На даний час ризики, які служили підставою для обрання та продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, своєї актуальності не втратили.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кількох кримінальних правопорушеннях, в тому числі правопорушення, яке відносяться до категорії тяжкого злочину. Суд враховує тяжкість покарання, зокрема у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, що загрожує в разі визнання обвинуваченого винним в інкримінованих йому кримінальнихправопорушеннях.

Обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших учасників у цьому кримінальному провадженні, що зможе призвести до зміни їх показань або відмови від давання показань, може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Будь-яких підстав, які б унеможливлювали застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено та сторонами не наведено.

Крім того, суд вважає, що не втратив актуальності ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду. Даний ризик залишається актуальним, виходячи з тяжкості злочину, який інкримінується обвинуваченому, та суворості покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним, а тому, на думку суду є велика вірогідність того, що під важкістю відповідальності, обвинувачений може переховуватися від суду.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого з тримання під вартою на більш м`який, оскільки ризики, які слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу, на даний час повністю своєї актуальності не втратили.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними у кримінальному процесуальному законі конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим з плином часу інтереси слідства не втратили актуальності.

Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, суд також вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимстаттею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятоюстатті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлені наслідками для конкретних осіб, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому, враховуючи наведене і зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованим висновок про необхідність продовження до обвинуваченого виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення вищевказаних ризиків.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року № 14-рп/2003, тяжкість злочину не є єдиною підставою для обрання виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою, а враховується разом з іншими обставинами по справі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відтак, виключно у сукупності з усіма наведеними вище обставинами, для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання спробам останнього переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні,вчинити інше кримінальне правопорушення,за відсутності доказів щодо неможливості тримання обвинуваченого під вартою, в тому числі за станом здоров`я, із врахуванням вимог щодо наявності наведених вище ризиків в їх сукупності, передбачених ст. 177 КПК України, а також того, що судовий розгляд не може бути закінченим до спливу строку дії попередньої ухвали суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд робить висновок про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

До того ж такий строк перебування обвинуваченого під вартою не можна визнати таким, що є свавільним або таким, що порушує принцип справедливої співрозмірності. Продовжуючи тримання під вартою обвинуваченому, суд застосовує таке обмеження його права на свободу, виходячи з потреб цього судового розгляду, як суворий винятокіз загальногоправила презумпціїна користь свободи та гарантій недопущення свавільного затримання і тримання під вартою, які з огляду на практику Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України») для суду залишається домінантним керівним принципом і в цьому випадку, враховуючи мету застосування запобіжного заходу - допровадження обвинуваченого до компетентного судового органу, як того вимагають справжні інтереси суспільства щодо повного, неупередженого та як можливо швидкого у продовж розумного строку проведення цього судового розгляду.

Обставини інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, зокрема, їх тяжкість, ймовірний розмір істотної шкоди за частиною 3 статті 332 КК України, разом із встановленими ризиками, на переконання Суду виправдовують втручання у права і свободи обвинуваченого в тій значній мірі, яка обумовлена обранням йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, навіть з урахуванням обставин, на яких акцентує увагу сторона захисту.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-178, 183, 331, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відкласти судовий розгляд кримінального провадження на 30.03.2026 року на 10-30 год

Клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гонорівка Піщансього району Вінницької області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, інспектора прикордонної служби 1 категорії групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип ІНФОРМАЦІЯ_4 у званні «старший сержант» запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави за ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 01.09.2025 року у справі №308/10453/25 на строк 60 діб - до 30 квітня 2026 року включно.

На ухвалу в частині продовження строку запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1