Дата документу 04.02.2026 Справа № 332/203/26
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/203/26 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/126/26 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 170 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою з доповненнями представника власника майна ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2026 року, якою задоволено частково клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000020, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 8 січня 2026 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Відділення поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вантажний транспортний засіб марки «Renault», моделі «Magnum 440», державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки «LAG», моделі «О-3-39 L», держаний номерний знак НОМЕР_2 , у кузові якого знаходяться металеві конструкції; ключі від вантажного транспортного засобу марки «Renault», моделі «Magnum 440»; вантажний транспортний засіб марки «Renault», моделі «Magnum 440.18», держаний номерний знак НОМЕР_3 з напівпричепом марки «Fruehauf», моделі «Т 34С», державний номерний знак НОМЕР_4 , у кузові якого знаходяться металеві конструкції; ключі від вантажного транспортного засобу марки «Renault», моделі «Magnum 440.18», які було вилучено 8 січня 2026 року під час проведення огляду місця події на відкритій ділянці місцевості за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фінальна, 1.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що досудовим розслідуванням встановлено, що 8 січня 2026 року в період часу з 16 год. 28 хв. по 16 год. 36 хв., слідчим СВ Відділення поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, проведено огляд місця події, а саме відкритої ділянки місцевості за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фінальна, 1, під час якого, було виявлено та вилучено: вантажний транспортний засіб марки «Renault», моделі «Magnum 440», державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки «LAG», моделі «О-3-39 L», державний номерний знак НОМЕР_2 , у кузові якого знаходяться металеві конструкції; ключі від вантажного транспортного засобу марки «Renault», моделі «Magnum 440»; вантажний транспортний засіб марки «Renault», моделі «Magnum 460.18», державний номерний знак НОМЕР_5 з напівпричепом марки «Fruehauf», моделі «Т34С», державний номерний знак НОМЕР_4 , у кузові якого знаходяться металеві конструкції; ключі від вантажного транспортного засобу марки «Renault», моделі «Magnum 460.18».

8 січня 2026 року вищевказані: вантажний транспортний засіб марки «Renault», моделі «Magnum 440», державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки «LAG», моделі «О-3-39 L», державний номерний знак НОМЕР_2 , у кузові якого знаходяться металеві конструкції; ключі від вантажного транспортного засобу марки «Renault», моделі «Magnum 440»; вантажний транспортний засіб марки «Renault», моделі «Magnum 460.18», державний номерний знак НОМЕР_5 з напівпричепом марки «Fruehauf», моделі «Т 34С», державний номерний знак НОМЕР_4 , у кузові якого знаходяться металеві конструкції; ключі від вантажного транспортного засобу марки «Renault», моделі «Magnum 460.18», визнано речовими доказами та вирішено питання щодо їх тимчасового зберігання.

Крім того, в обґрунтування клопотання, слідчий зазначив, що вилучене майно має доказове значення у кримінальному провадженні, так як зберігає на собі сліди злочину, а також є предметом кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2026 року задоволено частково клопотання про накладення арешту на майно. Накладено арешт на металеві вироби - контейнери алюмінієві в кількості 203 шт., які перебувають в транспортному засобі «Renault», моделі «Magnum 440.18», держаний номерний знак НОМЕР_3 з напівпричепом марки «Fruehauf», моделі «Т 34С», державний номерний знак НОМЕР_4 та на металеві вироби - контейнери алюмінієві в кількості 143 шт., які перебувають в транспортному засобі «Renault», моделі «Magnum 440», державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки «LAG», моделі «О-3-39 L», держаний номерний знак НОМЕР_2 , які були вилучені 8 січня 2026 року під час проведення огляду місця події на відкритій ділянці місцевості за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фінальна, буд. 1. В частині накладення арешту на транспорті засоби: марки «Renault», моделі «Magnum 440.18», держаний номерний знак НОМЕР_3 з напівпричепом марки «Fruehauf», моделі «Т34С», державний номерний знак НОМЕР_4 та «Renault», моделі «Magnum 440», державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки «LAG», моделі «О-3-39 L», держаний номерний знак НОМЕР_2 , які перебувають на спеціальному майданчику для зберігання вилучених та арештованих транспортних засобів за адресою: м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, 13 - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник власника майна ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вважає її незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування скарги вказує, що відсутні будь-які об`єктивні дані, які б свідчили про наявність події чи складу кримінального правопорушення, відсутній факт реалізації ТОВ «ЗТМК» зазначеного вантажу.

Зазначає, що переміщення вантажу здійснювалось в межах господарської діяльності підприємства, з однієї виробничої площадки на іншу до контрагента, під час перевезення були наявні всі необхідні та належні товарно-супровідні документи, що підтверджувало походження, правовий статус та належність майна.

Крім того наголошує, що зазначені алюмінієві контейнери не є основними засобами виробництва, не є матеріалами виробничих запасів, є колишнім розхідним механізмом, який утворився під час функціонування заводу, наразі обліковуються на балансі підприємства як товарно-матеріальні цінності, що підлягають реалізації.

Звертає увагу на те, що метою переміщення контейнерів було сортування, очищення, підготовка до утилізації частини контейнерів як металобрухту, приведення іншої частини у товарний стан для подальшої офіційної реалізації.

Вказує, що внаслідок фактичного вилучення майна та ініціювання арешту, підприємство позбавлене можливості здійснювати господарську діяльність, заблоковано процес реалізації товарних цінностей та кошти від майбутньої реалізації планувались для погашення заборгованості із заробітної плати.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

В доповненнях до апеляційної скарги, представник зазначає, що ТОВ «ЗТМК» не мала наміру по ціні зазначеній в видатковій та транспортній накладній здійснювати реалізацію, підприємство діяло через комісіонера виключно з тих причин, що ТОВ «ЗТМК» не працює, не має персоналу, відсутня необхідна техніка, відсутнє електропостачання, тобто виконати будь-які дії з навантаження - розвантаження підготовки чи сортування власними силами не має можливості, слідчий суддя не перевірив та не встановив наявність належних підстав для арешту майна, відсутні достатні докази, що вказують на вчинення особою, на майно якої слідчий просить накласти арешт кримінального правопорушення, не встановлено розмір шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, накладено арешт на майно особи, яка не є підозрюваним по кримінальному провадженню.

Крім того, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді посилається на те, що доступ до повного тексту оскаржуваної ухвали отримано лише 16 січня 2026 року.

На переконання колегії суддів, заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню з тих підстав, що як убачається з матеріалів провадження, відомостей про отримання представником ТОВ «ЗТМК» повного тексту копії оскаржуваної ухвали, матеріали провадження не містять.

У судовому засіданні апеляційного суду представник власника майна ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» - адвокат ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та зазначив про непропорційне втручання у господарську діяльність підприємства, вважає, що було порушено право власності підприємства. Вказав, що мотивуючи клопотання тим, що вилучене майно є речовим доказом, було зазначено, що таке майно є металевими конструкціями, разом з цим, не було надано жодної характеристики, зокрема, які саме металеві конструкції, всі висновки слідчого судді фактично ґрунтуються на припущеннях прокурора, який не є фахівцем в галузі кольорової металургії. Вилучене майно є тарою, в якій відвантажувалась титанова губка та титановий шлак, які були основними видами продукції підприємства, у зв`язку із чим, вилучене майно не є харчовим алюмінієм, на що посилається прокурор. Також зазначив, що питання щодо реалізації такого майна, не ставилось, майно переміщалось тільки для зберігання. Наголосив на тому, що таке втручання має і соціальні наслідки. Уточнивши вимоги апеляційної скарги, просив скасувати оскаржувану ухвалу лише в частині арешту майна, яке належить ТОВ «ЗТМК», а в частині накладення арешту на транспортні засоби - залишити без змін.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що оскаржувана ухвала є обґрунтованою та законною, зазначивши, що за оперативною інформацією службові особи ТОВ «ЗТМК», зловживаючи своїм службовим становищем, здійснюють розпорядження ввіреним їм майном. Згідно договору комісії, ТОВ «ЗТМК» передавало вилучене майно, яке було оцінено балансовою оцінкою у розмірі 100 грн. за алюміній, який важить від 50 до 120 кг. Наразі в рамках кримінального провадження буде проводиться хімічна товарознавча експертиза, за результатом якої буде встановлено який вид алюмінію має вилучене майно та яка його вартість.

Заслухавши доповідь судді, представника ТОВ «ЗТМК» - адвоката ОСОБА_7 , прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та провівши судові дебати, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Виходячи із положень ст. 131 КПК України арешт майна є окремим видом заходу забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Норми, наведені у ст. 132 КПК України, визначають, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, вирішуючи питання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен:

- перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи;

- з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів;

- враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора;

- взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

- враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання.

Так, з матеріалів провадження встановлено, що відділенням поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 від 8 січня 2026 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України (а.с. 4).

Із короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення слідує, що 8 січня 2026 року службові особи ТОВ «ЗТМК», зловживаючи своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану, уклали договір та забезпечили подальшу реалізацію за заниженою вартістю контейнерів алюмінієвих, чим фактично здійснили розтрату майна Товариства, сума якої на теперішній час встановлюється.

Із рапорту старшого оперуповноваженого УКР ГУНП в Запорізькій області випливає, що 8 січня 2026 року до працівників УКР ГУНП в Запорізькій області надійшла оперативна інформація про те, що 8 січня 2026 року за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фінальна, буд. 1, невідомі особи на вантажних автомобілях марки «Рено» моделі Магнум, д.н.з. НОМЕР_6 з напівпричепом «LAG О-3-39 L», д.н.з. НОМЕР_2 та Рено, моделі Магнум 440, д.н.з. НОМЕР_3 , з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_4 , у кузовах яких знаходиться металеві конструкції, походження яких невідомо, які при візуальному спостереженні були вивезені з території ЗТМК за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 18.

8 січня 2026 року був проведений огляд місця події, під час якого було виявлено та вилучено вказане в клопотанні майно.

Постановою від 8 січня 2026 року вказане в клопотанні майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги представника власника майна, які були уточнені у судовому засіданні апеляційного суду, щодо накладення арешту на металеві вироби - контейнери алюмінієві, колегія суддів приходить до висновку про наявність правової підстави для накладення арешту на таке майно.

Так, із вищенаведеного встановлено, що наразі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за обставинами перевищення службовими особами ТОВ «ЗТМК» своїм службовим становищем щодо укладення договору та подальшої реалізації за заниженою вартістю саме контейнерів алюмінієвих, які були вилучені під час огляду.

Крім того, до клопотання про арешт майна, були надані Договір комісії №2-01/26 від 7 січня 2026 року, укладений між ТОВ «ЗТМК» та ТОВ «ІНТЕР МЕТКОМ», накладні на відпуск товарно-матеріальних цінностей, товарно-транспортні накладні.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності наміру реалізації ТОВ «ЗТМК» вилучених контейнерів алюмінієвих комісіонеру, колегія судів звертає увагу на те, що згідно змісту долученого Договору комісії, комісіонер (ТОВ «ІНТЕР МЕТКОМ»), зобов`язаний у тому числі реалізувати товар на умовах, найбільш вигідних для Комітента, за ціною не нижчою за вказану в Специфікації та/або Додатку (а.с. 58).

Згідно наявної в матеріалах провадження специфікації №1, ціна без ПДВ 1 шт. контейнеру алюмінієвого, пошкодженого становить - 100 (а.с. 59).

Отже, існують всі підстави вважати про ймовірність обставин, на які посилається орган досудового розслідування.

Крім того, колегія суддів враховує і ту обставину, що метою накладення арешту на контейнери алюмінієві, прокурор у судовому засіданні апеляційного суду вказує як необхідність проведення хімічної товарознавчої експертизи.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що вилучені металеві вироби, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, адже встановлення вартості такого майна, шляхом проведення експертиз, має істотне та доказове значення у даному кримінальному провадженні.

Ураховуючи всі обставини в їх сукупності, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що в даному конкретному випадку, накладення арешту на металеві вироби - контейнери алюмінієві в кількості 203 шт. та 143 шт., у даному кримінальному провадженні, забезпечить справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються - арешт та метою, яку прагнуть досягти - збереження речових доказів, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування може призвести до незворотних наслідків.

Доводи про те, що особа, на майно якої накладено арешт не є підозрюваним у кримінальному провадженні, також не спростовують висновків слідчого судді з огляду на те, що КПК України не вимагає, щоб на момент розгляду клопотання про арешт майна у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи та конкретній особі було повідомлено про підозру.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи стосовно необґрунтованості судового рішення в частині накладення арешту на металеві вироби - контейнери алюмінієві в кількості 203 шт., які перебувають в транспортному засобі «Renault», моделі «Magnum 440.18», держаний номерний знак НОМЕР_3 з напівпричепом марки «Fruehauf», моделі «Т 34С», державний номерний знак НОМЕР_4 та на металеві вироби - контейнери алюмінієві в кількості 143 шт., які перебувають в транспортному засобі «Renault», моделі «Magnum 440», державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки «LAG», моделі «О-3-39 L», держаний номерний знак НОМЕР_2 , які були вилучені 8 січня 2026 року під час проведення огляду місця події на відкритій ділянці місцевості за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фінальна, буд. 1, слід визнати непереконливими.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Поновити представнику власника майна ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» - адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2026 року.

Апеляційну скаргу з доповненнями представника власника майна ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2026 року, якою задоволено частково клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000020, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 8 січня 2026 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4