Справа № 544/1187/26
пров. № 1-кп/544/120/2026
Номер рядка звіту 357
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пирятин в режимі відео конференції кримінальне провадження № 544/1187/26 (провадження1-кп/544/120/26) про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000163 від 27.04.2026 року,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Пирятин Полтавської області, зареєстрованим по АДРЕСА_1 , проживаючим за адресою: АДРЕСА_2 , українцем, громадянином України, освіта середня-спеціальна, розлученим, працюючим різноробочим в ТОВ «Пирятин Тепло Транс», раніше не судимим,-

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 14.04.2023 року, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУ пАП та встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, однак ОСОБА_3 порушуючи норми КУпАП та ЗУ «Про дорожній рух», вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.130 КУпАП України та відповідно до постанови Гребінківського районного суду Полтавської області від 19.02.2024 року, був визнаний винним та обмежений в праві керування транспортними засобами терміном на три роки, надалі ОСОБА_3 порушуючи норми КУпАП та ЗУ «Про дорожній рух» керував транспортними засобами, не маючи права на це внаслідок чого притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення на транспорті, а саме 01.04.2025 року постановою Пирятинського районного суду Полтавської області №544/752/25, відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та якою накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (п`ять) років 11 (одинадцять) місяців, яке набрало законної сили 12.04.2025 року. Продовжуючи свої злочинні дії, 27.04.2026 о 12:17 год. ОСОБА_3 діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаних обмежень та вищевказаної постанови Пирятинського районного суду від 01.04.2025 про позбавлення права керування транспортним засобом на 6 (п`ять) років 11 (одинадцять) місяців, яка набрала законної сили, будучи ознайомленим з нею в законному порядку, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, порушуючи ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, будучи позбавленим права керування транспортним засобом - керував автомобілем ВАЗ LАDА 211340 д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Зоряна, міста Пирятин Лубенського району Полтавської області, де був зупинений працівниками СРІПП ВП№ 1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області за вчинене адміністративне правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, а саме: умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро покаявся у вчиненому, а по суті обвинувачення пояснив, що дійсно керував автомобілем, хоча хнав що позбавлений права керування більше шести років.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ч. 1 ст. 382 КК України доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена повністю, а його неправомірні дії слід кваліфікувати ч. 1 ст. 382 КК України.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.

При призначенні покарання обвинуваченому, суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що мета покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

В даній справі, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування, також те що шкода ним відшкодована в повному обсязі.

При цьому до обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, на утриманні має малолітню дитину, тому суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції частини статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності у виді штрафу, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, ч. 1 ст. 382 КК України, суд-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.(вісім тисяч п`ятсот грн.).

Речовий доказ - диск із відеозаписами з нагрудної камери працівників ВП № 1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області від 27.04.2026, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000163.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів із дня його проголошення.

Копію вироку вручити після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1