Справа № 274/2308/26
Провадження № 1-кп/0274/615/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2026 р. м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000026 від 17.03.2026 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів Житомирської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 28.02.2025 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 337 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн.; ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30.09.2025 покарання у виді несплаченої суми штрафу в розмірі 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян замінене на громадські роботи на строк 240 годин; покарання не відбуте;

2) 26.09.2025 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 337, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень, та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень; ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.12.2025 постановлено покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних доходів громадян, що становить 8500 грн., виконувати окремо;

3) 09.02.2026 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 71, ч. 1, ч. 3 ст. 72 КК України до покарання у виді у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 10 (десять) днів та у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, які виконувати самостійно,

який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , будучи особою, яка згідно до абз. 10 п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язана стати на військовий облік, 21.01.2026 отримав під особистий підпис попередження від тимчасово виконувача обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 337 КК України та повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою: АДРЕСА_2 , на 09 год. 00 хв. 22.01.2026, для постановки на військовий облік військовозобов`язаних.

В подальшому, ОСОБА_3 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 337 КК України, всупереч вимогам Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою ухилення від постановки на військовий облік, не маючи поважних причин для неявки з 22.01.2026 по 19.03.2026 до ІНФОРМАЦІЯ_4 для постановки на військовий облік не з`явився, чим ухилився від військового обліку.

Кримінальна відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, передбачена ч. 1 ст. 337 КК України.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , в порядку ст. 302 КПК України, надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника ОСОБА_5 слідує, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме ухиленні військовозобов`язаного від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, надав свою згоду на розгляд обвинувального акта без його участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 337 КК України, як ухилення військовозобов`язаного від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, раніше судимий, в тому числі за аналогічне кримінальне правопорушення, не працює, за місцем проживання характеризується з негативної сторони, на обліку в лікаря психіатра, нарколога не перебуває, в період з 21.01.2026 по 19.03.2026 за стаціонарною, амбулаторною медичною допомогою не звертався.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Зважаючи на те, що обвинувачений не працює та відсутністю доказів цього в матеріалах кримінального провадження, враховуючи роз`яснення, які викладені в абз. 4 п. 2 Постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає недоцільним призначення йому покарання у вигляді виправних робіт, а тому призначає єдине можливе для нього покарання в межах санкції статті, за якою він визнається винуватим, у виді штрафу в максимальному розмірі, з огляду на те, що він вже не вперше вчиняє аналогічне кримінальне правопорушення. Остаточне покарання суд призначає за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарання за цим вироком та невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Бердичівського міськрайонного суду від 09.02.2025. На переконання суду саме такий захід примусу зможе забезпечити досягнення мети покарання і буде відповідати загальним засадам призначення покарання, є необхідним для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як ним так і іншими особами.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

Питання щодо речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Дані про наявність процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження, в матеріалах справи відсутні.

Запобіжних захід у кримінальному провадженні не обирався.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, 381-382 КПК України, суд,-

У х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.02.2026 та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 10 (десять) днів та у виді штрафу в розмірі 700 (семиста) неоподатковуваних доходів громадян, що становить 11900 (одинадцять тисяч дев`ятсот) гривень.

На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу підлягає самостійному виконанню.

Строк покарання у виді обмеження волі обчислювати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі за вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.02.2026.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувати.

Речові докази після набрання вироком законної сили: диск з відеозаписом від 21.01.2026 про вручення повістки ОСОБА_3 , який зберігається в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах справи.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1