КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 03 березня 2026 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2025 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференцзв`язку

представника власника майна адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора другого відділу другого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт із забороною відчуження та розпорядження на майно, що на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме на:

вбудоване приміщення (офіс №109) площею 223,8 кв. м на першому поверсі житлового будинку літ.А-16, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 37033304;

частину на нежитлове приміщення загальною площею 51,5 кв. м на першому поверсі житлового будинку літ. А-5, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 33053695;

стоянку №11 в паркінгу в цокольному поверсі житлового будинку літ. А-9, загальною площею 14,8 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 15831166;

нежитлове приміщення, загальна площа 101,0 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 36505295;

квартиру, загальною площею 105,8 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 15827593;

нежилі приміщення з № 1 по № 8 (групи приміщень № 62) (в літ.А) загальною площею 119,60 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_6, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:31367035;

автомобіль марки LEXUS LX 570, 2010 року випуску, р.н. НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 ;

автомобіль марки CITROEN BERLINGO, 2008 року випуску, р.н. НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_5 .

Не погоджуючись з таким рішенням, представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт на майна.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначив, що розгляд клопотання у суді першої інстанції відбувся без повідомлення власника майна чи його представника. 12 грудня 2025 року представник власника майна ознайомився з матеріалами судової справи. Апеляційну скаргу направлено засобами електронного зв?язку 16 грудня 2025 року. Відтак, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що докази на підтвердження того, що вилучене майно відповідає вимогам ст. 98 КПК України відсутні, а постанова слідчого про визнання майна речовими доказами є формальною.

Звертає увагу на те, що прокурор у клопотанні посилається лише на припущення, зокрема, що ймовірно засновником та кінцевим бенефіціаром підприємства-резидента ТОВ «ВАША АПТЕКА», (мережа із 43 аптек), є ОСОБА_5 , який може мати відношення до ведення підприємницької діяльності у взаємодії з державою-агресором.

Наголошує, що ОСОБА_5 не має статусу у кримінальному провадженні, жодного разу не допитувався органом досудового розслідування, а прокурором не доведено доказове значення майна для кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, доводипредставника власника майна, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як убачається з матеріалів справи, розгляд клопотання прокурора відбувся без учасників провадження, матеріали справи відомостей про повідомлення власника майна чи представника власника майна про дату, час і місце проведення судового засідання, не місять. 12 грудня 2025 року представник власника майна ознайомився з матеріалами судової справи, про що свідчить розписка, наявна в матеріалах справи (а.с. 178, т.1), апеляційну скаргу направив засобами електронного зв?язку 16 грудня 2025 року. З цих підстав, колегія суддів вважає, що з наведених підстав строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00001244 від 12 листопада 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до початку окупації частини території України (2014 рік) та повномасштабного вторгнення (2022 рік) на території Донецької області функціонувала мережа аптек ТОВ «Ваша Аптека» ().

З метою реалізації злочинного умислу, реалізовуючи та підтримуючи рішення держави-агресора ОСОБА_8 діючи умисно, розуміючи протиправність своїх дій, організував перереєстрацію ТОВ «Ваша Аптека» за діючими законами російської федерації в ООО «Ваша Аптека» (ОГРН 136) та був призначений на посаду директора.

При цьому, ООО «Ваша Апетка» під час повномасштабного вторгнення РФ в Україну надає допомогу окупаційній владі РФ на території Донецької області шляхом сплати податків в бюджет РФ та перерахування коштів незаконним воєнізованим формуванням.

Поряд із цим, у ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що ймовірно засновником та кінцевим бенефіціаром підприємства-резидента ТОВ «ВАША АПТЕКА», (мережа із 43 аптек), є громадяни України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (також має громадянство РФ), та його дружина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які можуть мати відношення до ведення підприємницької діяльності у взаємодії з державою-агресором, шляхом перереєстрації указаного підприємства під юрисдикцію РФ.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС України встановлено, що у власності ОСОБА_5 перебуває наступне майно:

вбудоване приміщення (офіс №109) площею 223,8 кв. м на першому поверсі житлового будинку літ.А-16, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 37033304;

частини на нежитлове приміщення загальною площею 51,5 кв. м на першому поверсі житлового будинку літ. А-5, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 33053695;

стоянка №11 в паркінгу в цокольному поверсі житлового будинку літ. А-9, загальною площею 14,8 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 15831166;

нежитлове приміщення, загальна площа 101,0 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 36505295;

квартира, загальна площа 105,8 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 15827593;

нежилі приміщення з № 1 по № 8 (групи приміщень № 62) (в літ.А) загальною площею 119,60 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_6, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:31367035;

автомобіль марки LEXUS LX 570, 2010 року випуску, р.н. НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 ;

автомобіль марки CITROEN BERLINGO, 2008 року випуску, р.н. НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_5 .

Постановою слідчого відділу Управління Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 від 06 листопада 2025 року вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

10 листопада 2025 року прокурор другого відділу другого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна, у кримінальному провадженні № 00001244 від 12 листопада 2024 року, із забороною відчуження та розпорядження на майно, що на праві власності належить ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2025 року клопотання прокурора задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 00001244 про накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження вказаного майна, яке відповідає ознакам речових доказів згідно ст. 98 КПК України, наявні достатні підстави для арешту вказаного в клопотанні майна.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у право власності ОСОБА_5 з потребами кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів, оскільки слідчим доведено обставини, які підтверджують, що незастосування такого обмеження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, є втручанням у права і свободи власника майна, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, що у цьому випадку і мало місце.

Зважаючи на зазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні слідчого, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, застосував захід забезпечення кримінального провадження на засадах розумності та співмірності.

Посилання апелянта на те, що прокурором не доведено відповідність вилученого майна ст. 98 КПК України, не заслуговують на увагу. Колегія суддів вважає, що зазначене майно має значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Постановою слідчого відділу Управління Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 від 06 листопада 2025 року вказане майно постановою старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області від 15 жовтня 2025 року,обґрунтовано визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.Як зазначено у вказаній постанові, майно могло бути отримано внаслідок злочинної діяльності, а також це майно можу бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що слугує підставою для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_5 не має статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, не вказує на незаконність оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Арешт майна з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Доводи апелянта у їх сукупності не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки були відомі слідчому судді та враховано ним при прийнятті рішення.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , - задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів також звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику власника майна ОСОБА_5 - адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2025 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2025 року, -залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13

Єдиний унікальний № 757/55999/25-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_14

Справа № 11сс/824/1547/2026 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК