Справа № 333/4341/26
Справа № 333/4341/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2026 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню №0000010 від 19.02.2026 за ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України, про накладення арешту на майно,

за участі:

слідчого ОСОБА_4 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню №0000010 від 19.02.2026 за ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України, про арешт на тимчасово вилучене 22.04.2026 під час проведення обшуку автомобіля «BMW X5», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні ОСОБА_6 та, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , належить йому на праві власності, а саме на: карту пам`яті MicroSD Kingstone об`ємом 64 Gb з адаптером Kingstone; автомобіль «BMW X5», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; ключ від автомобіля «BMW X5», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Клопотання обґрунтовано наступним.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що військовослужбовець однієї з військових частин на території Запорізької області, за попередньою змовою з цивільними особами, організували схему з систематичного вимагання та отримання неправомірної вигоди з числа військовослужбовців, за вплив на прийняття рішення службовими особами сил оборони, з метою вивезення військовослужбовців з місць несення служби.

За результатами проведення комплексу слідчих (розшукових) дій встановлено, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_4 НГУ ОСОБА_6 , за допомогою фігурантів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, шляхом надання засобів або усунення перешкод, сприяють незаконному переправленню осіб через державний кордон України.

До складу зазначеної групи входить військовослужбовець військової частини НОМЕР_4 НГУ ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який залучив до протиправної діяльності інших осіб.

22.04.2026 на підставі ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 від 21.04.2026, у період часу з 20:26 год. до 21:06 год. було проведено обшук автомобіля «BMW X5», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні ОСОБА_6 та, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , належить йому на праві власності.

Під час проведення обшуку було виявлено та вилучено:

1) карту пам`яті MicroSD Kingstone об`ємом 64 Gb з адаптером Kingstone;

2) автомобіль «BMW X5», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ;

3) ключ від автомобіля «BMW X5», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Тимчасове вилучення майна полягає у позбавленні підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено..

Вилучені предмети мають доказове значення у кримінальному провадженні, так як вилучені речі є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, оскільки були предметами, знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 309 КК України.

Вилучені предмети визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні та необхідні слідству для проведенням подальших експертних досліджень.

Накладення арешту необхідно з метою заборони або обмеження користування, розпорядження цим майном можуть бути застосовані лише у разі, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, на підставі чого слідчий просить накласти арешт на вилучене майно.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні частково заперечила проти клопотання слідчого, а саме в частині накладення арешту на автомобіль та ключі від нього. В обґрунтування зазначає, що наразі в підозрі детально прописані дії ОСОБА_6 , при цьому фігурує тільки автомобіль ОСОБА_7 . ОСОБА_6 нещодавно придбав вказаний автомобіль, за два дні до події вперше сів за кермо, та автомобілем користується дружина, він обладнаний дитячим кріслом. Вказує, що це авто взагалі не фігурує у справі, ніяких слідів на ньому не збережено, не був набутий кримінальним шляхом, тобто автомобіль не є речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК, його взагалі помилково помилково вилучили.

В судовому засіданні слідчий клопотання підстримав, зазначив, що вказаний автомобіль є підтвердженням того, що ОСОБА_6 живе злочинною діяльністю, оскільки офіційні доходи не дозволяють купівлю такого майна.

Дослідивши матеріали клопотання, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, вислухавши учасників провадження, слідчий суддя вважає за можливе частково задовольнити клопотання виходячи з наступного.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема, арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За загальними правилами, передбаченими ч.3 ст.132 КПК, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що :

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що в провадженні Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі знаходиться кримінальне провадження №0000010 від 19.02.2026 за ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України.

Постановою слідчого від 22.04.2026 року вилучене в ході проведення обшуку автомобіля «BMW X5», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000010 від 19.02.2026 року.

Слідчим частково надані докази того, що вищевказане майно має доказове значення при розслідуванні вчиненого кримінального правопорушення. Отже, містить дані про вчинення кримінального правопорушення, а факт вилучення даного предмету відноситься до однієї з обставин, що складають подію злочину, а відтак підлягають доказуванню відповідно до ст. 91 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно, яке було вилучено 21.04.2026 під час проведення обшуку автомобіля «BMW X5», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , а саме: карта пам`яті MicroSD Kingstone об`ємом 64 Gb з адаптером Kingstone, відповідає вимогам, встановленим ст. ст. 170-173 КПК України.

Щодо накладення арешту на автомобіль «BMW X5», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та ключ від нього, слід вказати таке.

Як встановлено, 23.04.2026 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України.

21.04.2026 слідчим проведено обшук автомобіля «BMW X5», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , в ході якого виявлено та вилучено:

- автомобіль «BMW X5» з д.р.н. НОМЕР_1 ;

- ключі від автомобіля.

Вилучені в ході обшуку речі та документи в розумінні ч.2 ст. 167 КПК України, є тимчасово вилученим майном.

Разом з тим, доказів про те, що автомобіль марки «BMW X5» з д.р.н. НОМЕР_1 підпадає під критерії, визначені у ст.98КПК України та має відношення до кримінального провадження, матеріали судового провадження не містять.

Арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

За приписами ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону,а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно із усталеною практикою ЄСПЛ накладення арешту на майно має бути законним, переслідувати легітимну мету та пропорційним меті, яка переслідується,а не бути надмірним обтяженням для особи.

Відповідно до ст.2КПК України завданнями кримінального провадження серед іншого є те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Слідчий суддя звертає увагу, що позиція слідчого, прокурора щодо необхідності арешту майна має ґрунтуватись на відповідних доказах, на підставі яких в силу частини першої статті 84 КПК України слідчий суддя встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

В клопотанні не зазначено, у який спосіб використано це майно; які саме сліди воно на собі могло зберегти; які саме відомості та щодо яких обставин, які мають значення для провадження, воно містить, були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Більш того, як вбачається з протоколу обшуку автомобіля, окрім карти пам`яті MicroSD Kingstone, самого автомобіля та ключів від нього нічого виявлено та вилучено більше не було.

Більш того, ухвалою слідчого судді від 28.04.2026 року накладено арешт на автомобіль ОСОБА_7 - BMW 330D, д.н.з. НОМЕР_5 , який безпосередньо фігурує в кримінальному провадження.

У той же час, тягар доведення відповідності вилученого майна критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, необхідності накладення на нього арешту й існування ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України, покладено приписами КПК України саме на сторону обвинувачення.

Фактично обґрунтування арешту, зазначеного слідчим в судовому засіданні, зводиться до загального твердження про необхідність перевірки джерела походження автомобіля без нажання будь-яких підтверджуючих відомостей щодо цього, що не відповідає стандартам доказування, визначеним ч. 5 ст. 132 КПК України, та не може визнаватися достатньою правовою підставою для втручання у право власності.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України, суд зобов`язаний застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту, який не призведе до надмірного обмеження прав та законних інтересів особи.

Та обставина, що транспортний засіб і ключі від нього за постановою слідчого визнано речовими доказами, у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, сама по собі не є підставою для накладення арешту на майно при непідтвердженні стороною обвинувачення за допомогою доказів наявності достатніх підстав для висновку про відповідність такого майна критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.

Крім того, накладення арешту на належне майно ОСОБА_6 не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого слід задовольнити частково та в решті клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 170-173, 309, 369, 370, 371, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя.

У Х В А Л И Л А :

Клопотання старшого слідчого в ОВС Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню №0000010 від 19.02.2026 за ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 22.04.2026 під час проведення обшуку автомобіля «BMW X5», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні ОСОБА_6 та, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , належить йому на праві власності, а саме на :

1)карту пам`яті MicroSD Kingstone об`ємом 64 Gb з адаптером Kingstone.

В решті клопотання-відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Копію ухвали направити прокурору та заінтересованим особам.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1