Справа №463/4327/26
Провадження №1-кс/463/4442/26
УХВАЛА

12 травня 2026 року місто Львів

Слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, від 22.12.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000081 від 13.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України,-

в с т а н о в и в:

Скаржник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, від 22.12.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000081 від 13.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

Просить суд:

1.Визнати протиправну бездіяльність слідчих Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованому у місті Львові ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , щодо не визнання мене потерпілим та не ознайомлення мене з правами та обов`язками потерпілого після подачі заяви про скоєння кримінального злочину, не виконання ними моїх клопотань.

2.Відповідно до вимог ст. 305 КПК України скасувати постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованому у місті Львові, який проводить досудову перевірку в кримінальному провадженні №0000081 від 12.07.2022 року за ч. 2 ст. 365 КК України «Про закриття кримінального провадження » від 22.12.2025 року з якою мене до теперішнього часу ніхто не ознайомив і не надавав як таку, що не відповідає нормам чинного законодавства.

3.Зобов`язати слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованому у місті Львові, який проводить досудову перевірку визнати мене потерпілим в кримінальному провадженні №0000081 від 12.07.2022 року за ч. 2 ст. 365 КК України та виконати мої законні вимоги викладені в моїх клопотаннях, надати мені та ознайомити мене з рішеннями, які приймали по вказаному кримінальному провадженні.

Мотиви та підстави заявлених вимог, викладено у письмовій скарзі.

Скаржник просив розгляд скарги проводити у його відсутності, вимоги скарги підтримує та просить задовольнити.

Слідчий та представник органу досудового розслідування на розгляд скарги не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час і місце судового засідання, про причини неявки слідчого суддю не повідомлено, їх неявка не є перешкодою для розгляду скарги. Від слідчого у судове засідання не надходило заперечення на скаргу.

Крім того, органом досудового розслідування не виконано вимоги слідчого судді про надання матеріалів кримінального провадження № 0000081 від 13.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, про причини неможливості надати такі, слідчого суддю не повідомлено.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Як вбачається з матеріалів скарги в провадженні слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, перебувало кримінальне провадження № 0000081 від 13.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

Постановою слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, від 22.12.2025 року закрито кримінальне провадження № 0000081 від 13.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

Частини 1, 2 ст. 22 КПК України передбачають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

В судове засідання слідчий або інший представник органу досудового розслідування не з`явилися, про причини неявки не повідомили, матеріалів кримінального провадження № 0000081 від 13.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, на вимогу слідчого судді не надали, про причини неможливості надати такі для огляду в судовому засіданні не повідомили.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження з підстав неправильності та неповноти досудового розслідування, слідчий суддя вважав за необхідне з метою перевірки доводів заявника оглянути матеріали кримінального провадження та надати правову оцінку процесуальним діям слідчого під час проведення досудового розслідування, за наслідками яких була винесена оскаржувана постанова. Однак орган досудового розслідування проігнорував вимогу надати матеріали кримінального провадження для огляду.

Така процесуальна поведінка слідчого та органу досудового розслідування в цілому, враховуючи принцип змагальності, свідчить, що слідчий погоджується з доводами заявника щодо неповноти та неправильності проведеного досудового розслідування, оскільки жодного заперечення на скаргу не подано, матеріалів кримінального провадження для огляду в судовому засіданні для спростування доводів заявників слідчим слідчому судді не надано.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

З огляду на наведене, враховуючи обмежені строки розгляду скарги, слідчий суддя вважає, що постанова про закриття кримінального провадження від 22.12.2025 року підлягає скасуванню.

В задоволенні решти вимог суд відмовляє, оскільки такі є передчасними та можуть бути предметом судового контролю після відновлення досудового розслідування.

Керуючись вимогами ст.ст.303, 306, 307, 372 КПК України, -

постановив:

скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, від 22.12.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000081 від 13.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6