Справа №454/4315/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2026 р. місто Сокаль

Сокальський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокалі кримінальне провадження №00000296 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Луцьк, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, освіти середньої, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_5

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

29.08.2025 року близько 18.00год. в приміщенні квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій та їх негативні наслідки, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень своєму рідному брату ОСОБА_6 , завдав йому удари в область голови та тулуба, внаслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення у виді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку важкого ступеня важкості, субдорального крововиливу зліва, середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров`я у виді лінійного перелому VI-X ребер справа, а також легкі тілесні ушкодження у виді забою та саден голови, забійної рани верхньої губи та голови.

перелому склепіння черепа з переходом на основу, геморагічно-контузійного вогнища забою справа; легкі тілесні ушкодження у виді забійної рани потиличної ділянки зліва, підшкірної гематоми тім`яно-потиличної ділянки зліва.

Позиція обвинуваченого

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчинені ним кримінального правопорушення визнав повністю, погодився з усіма фактичними обставинами справи та показав, що дійсно 29.08.2025р. близько 18.00год. по АДРЕСА_1 в нього з братом ОСОБА_6 виник конфлікт з приводу того, хто де служив. Згодом суперечка загострилася і він завдав брату удари руками по тулубу та по голові.

Надалі він викликав швидку.

На даний час між ним та братом хороші відносини.

Шкодує про вчинене та щиро розкаюється. Крім нього в брата нікого немає і він має намір продовжити служити та допомагати брату.

Оцінка суду

Вислухавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінально процесуального кодексу України, суд вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого, співставивши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України, оскільки він умисно спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя останнього в момент заподіяння.

Вина обвинуваченого у вчиненому доведена у повному обсязі.

Призначення покарання

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до статті 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, приймає до уваги, що санкція ч.1 ст.121 України не передбачає альтернативної міри покарання.

Також, відповідно до статті 65 КК України, суд враховує:

ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із статтею 12 КК України є тяжким злочином;

наслідки та обставини вчиненого злочину (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності);

особу винного, його вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я;

наявність постійного місця проживання та службу в Збройних Силах України, посередньої характеристики за такими;

обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання;

те, що він раніше судимий;

У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про обрання покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Судом встановлено, що обвинувачений засуджений вироком Сокальського районного суду від 21.12.2023р. за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 850грн. штрафу, вироком Сокальського районного суду від 28.02.2025р. за ч.1 ст.389 КК України до 1 року пробаційного нагляду та вироком Сокальського районного суду від 18.09.2025р. за ч.3 ст.389 КК України до 1 року обмеження волі.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Зазначена вимога має імперативний характер і унеможливлює (за умови встановлення судом таких обставин) будь-який інший порядок та правила призначення остаточного покарання.

Разом з тим, аналіз конструкції норми, передбаченої ч. 1 ст. 71 КК, дозволяє дійти висновку, що для застосування закріплених у ній правил призначення покарання за сукупністю вироків законодавець визначив і відповідні спеціальні умови, що мають бути встановлені судом в їх нерозривній єдності:

- перша з яких стосується моменту вчинення кримінального правопорушення засудженим «після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання» за попереднім вироком;

- друга наявності невідбутої частини покарання (основного та/або додаткового) за попереднім вироком на момент, визначений у ч. 1 ст. 71 КК, момент призначення судом покарання за новим вироком (з огляду на те, що правило про приєднання невідбутої частини покарання адресоване саме суду, який постановлятиме новий вирок).

Відсутність хоча б однієї з указаних умов виключає можливість застосування положень ч. 1 ст. 71 КК під час вирішення питання про призначення покарання за новим вироком.

При цьому на необхідність точного визначення виду та розміру невідбутої частини основного та/або додаткового покарання за попереднім вироком при призначенні засудженому покарання за правилами ст. 71 КК указують і вимоги частини 4 цієї статті, згідно з якою остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Водночас, за умови, що невідбута частина покарання за попереднім вироком є основним покаранням у виді штрафу, кримінально-правова норма, передбачена ч. 1 ст. 71 КК, конкретизується нормою, визначеною у ч. 3 ст. 72 цього Кодексу. Відповідно ж до ч. 3 ст. 72 КК основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.

Таким чином, невідбуте обвинуваченим покарання у виді 850грн. штрафу за вироком суду від 21.12.2-023р. підлягає самостійному виконанню.

Також, на підставі ст.71, ст.72 КК України, до покарання, призначеного цим вироком слід частково приєднати невідбуту ним частину покарання у виді пробаційного нагляду, призначеного вироком суду від 28.02.2025р., виходячи із співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні пробаційного нагляду.

Покарання у виді 1 року обмеження волі, яке призначене вироком Сокальського районного суду від 18.09.2025р., тобто до постановлення даного вироку, слід поглинути більш суворим (а саме позбавлення волі, яке призначене даним вироком) на підставі ч.4 ст.70 КК України.

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Рішення щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили слід залишити без змін тримання під вартою, оскільки підстав для його зміни або скасування судом не встановлено.

За таких підстав, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання призначеного цим вироком, повністю приєднати засудженому ОСОБА_3 невідбуте ним покарання за попереднім вироком Сокальського районного суду Львівської області від 21.12.2023р. у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят)грн.

На підставі ч.3 ст.71 КК України, покарання, яке призначене ОСОБА_3 вироком Сокальського районного суду Львівської області від 21.12.2023р. у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят)грн. виконувати самостійно.

На підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України, до покарання призначеного цим вироком, частково приєднати засудженому ОСОБА_3 невідбуту ним частину покарання за попереднім вироком Сокальського районного суду Львівської області від 28.02.2025р. та остаточно визначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років та 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання у виді обмеження волі, призначеного ОСОБА_3 вироком Сокальського районного суду Львівської області від 18.09.2025р., більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, остаточно визначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років та 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання 01.09.2025р.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_3 залишити без змін тримання під вартою.

Речові докази: пакет «АТБ» з речовиною бурого кольору, кухонний ніж з речовиною бурого кольору, одяг потерпілого ОСОБА_6 , папір з речовиною бурого кольору, змиви речовини бурого кольору з унітазу, змиви речовини бурого кольору з підоги кухні, змиви речовини бурого кольору з шпалер коридору, зразки крові та змиви з рук ОСОБА_3 , зразки крові ОСОБА_6 , які перебувають на зберіганні у відділенні поліції №2 Шептицького РВП ГУНП у Львівській області знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Сокальський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення цього тридцятиденного строку апеляційного оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.

У разі надходження апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Решті учасників судового провадження роз`яснити їх право на отримання в суді копії вироку.

Головуючий:ОСОБА_1