Справа № 212/4367/26
У Х В А Л А

30 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Покровського районного суду міста Кривого Рогу ОСОБА_1 , вивчивши матеріали клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

27.03.2026 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна, відповідно до КПК 1960 року, але не зазначена дата накладання арешту та його підстава, не надані данні про вид майно на який накладений арешт.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

З аналізу ст. 171-174 КПК України вбачається, що у клопотанні про скасування арешту в обов`язковому порядку має бути зазначено наступне: хто звертається із клопотанням про скасування арешту майна /власник майна тощо/; перелік і вид майна, арешт, який має бути скасовано; яким процесуальним документом та коли був накладений арешт; мотивація чому слід скасувати арешт. Також, до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання.

Положенням кримінального процесуального законодавства України не врегульовано питання повернення заяви про скасування арешту майна.

Всупереч вимогам ст.ст. 171-174 КПК України, заявник при зверненні до суду із клопотанням про скасування арешту майна, не долучив до документів, доказів, на підставі яких був накладений арешт, що позбавляє суд можливості встановити правову підставу та мету застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 9 Розділу ХI «Перехідні положення» КПК України запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Дана норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Отже, в разі звернення до суду з відповідним клопотанням належний заявник має враховувати норми ст.ст. 409, 411 КПК України в редакції 1960 року та п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків», в якому закріплено, що в порядку, передбаченому ст. 411 КПК України (в редакції 1960 року) суди вправі вирішувати питання, зокрема, про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, про долю речових доказів. Відповідно до ч.6 ст.126 КПК України ( в редакції КПК 1960 року) накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу. Беручи до уваги, що клопотання про скасування арешту майна подано без додержання вимог ст.. 174 цього Кодексу, суд приходить висновку про повернення вказаного клопотання особі, яка його подала.

Керуючись ст.ст.170-175, 260 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна - повернути особі, яка його подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1