Провадження №1-кп/127/889/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 12 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.03.2021 за № 0000275 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК).

Під час дослідження матеріалів кримінального провадження в нарадчій кімнаті суд встановив, що з-поміж наданих прокурором документів наявна копія вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 11.02.2025, відповідно до якого ОСОБА_3 засуджений за частиною третьою статті 186 КК.

При призначенні остаточного покарання у разі доведення винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому діянь суд зобов`язаний застосувати імперативні приписи статтею 70 та 71 КК.

У постанові від 01.06.2020 (справа № 766/39/17) ВС зауважив, за змістом частини четвертої статті 70 КК, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання призначається за правилами, визначеними частинами 1-3 цієї статті (сукупність злочинів).

Разом із тим відповідно до частини першої статті 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком (сукупність вироків).

Таким чином, як зазначив ВС, законодавець чітко визначив момент у часі, що розмежовує ці два правила - це постановлення обвинувального вироку, а не набрання ним законної сили.

Правило призначення покарання за сукупністю вироків згідно з цим висновком ВС є більш суворим, ніж за сукупністю злочинів.

Визначення законодавцем більш суворих правил призначення остаточного покарання за сукупністю вироків, ніж за сукупністю злочинів, як зазначив ВС, обумовлено саме фактом вчинення нового злочину (нових злочинів) після постановлення попереднього вироку, тобто після того, як цю особу вже було засуджено за інший злочин (інші злочини), але вона не зробила висновків зі своєї попередньої протиправної поведінки та факту її засудження, а навпаки продовжила злочинну діяльність, що вказує на підвищену суспільну небезпеку цієї особи та недосягнення виховної мети покарання, призначеного за попереднім вироком.

Таким чином, як зазначив ВС, суди, призначаючи остаточне покарання, повинні застосовувати правила, передбачені статтею 71 КК, якщо злочин вчинено саме після постановлення попереднього обвинувального вироку, а не після набрання ним законної сили. При цьому скасування судом апеляційної інстанції такого попереднього вироку в частині покарання з підстав неправильного звільнення від відбування покарання або у зв`язку з необхідністю призначити більш суворе покарання не перешкоджає застосуванню статті 71 КК, оскільки в такому разі апеляційний суд фактично лише посилює покарання чи вказує на необхідність його відбування реально, а не спростовує висновків суду першої інстанції щодо винуватості особи у вчиненні злочину і не скасовує вирок у цій частині.

Разом з тим, статтею 88 КК визначені правові наслідки судимості. При цьому частиною першою статті 88 КК зроблене застереження, згідно з яким особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

У постанові від 14.09.2020 (справа № 591/4366/18) ВС зауважив, що єдиною підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації дій особи за кваліфікуючою ознакою «повторно» без постановлення обвинувального вироку суду стосовно цієї особи за першим епізодом, який дає підстави для кваліфікації ознаки «повторно», є розгляд першого і наступних однорідних або тотожних злочинів у одному кримінальному провадженні.

Зокрема, як зазначив ВС, з огляду на конституційний принцип презумпції невинуватості у випадку, коли щодо особи органом досудового розслідування розслідуються чи судом розглядаються різні кримінальні провадження, одне з яких стосовно першого однорідного чи тотожного злочину, існують підстави для кваліфікації наступного епізоду з урахуванням повторності, за відсутності обвинувального вироку суду; наявність іншого кримінального провадження стосовно особи, у тому числі на стадії його судового розгляду, не є правовою підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації наступних чи попередніх діянь особи, у вчиненні яких її обвинувачують, за ознакою «повторність».

Як суд зазначив вище, прокурором з-поміж іншого суду була надана копія вироку від 11.02.2025. Однак з наданої суду копії вироку випливає, що останній не містить відмітки про набрання ним законної сили. При цьому зі змісту згаданого вироку випливає, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватість у вчиненні діяння, за яке він засуджений, не визнавав.

Саме тому з метою з`ясування наявності чи відсутності правових підстав для врахування згаданого вище вироку суду при призначенні остаточного покарання у разі доведення винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому діяння, суд вважає за доцільне відповідно до приписів частини четвертої статті 365 КПК відновити з`ясування обставин справи з метою перевірки наведених обставин.

Керуючись статтями 365, 371 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Відновити з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України, та перевірку їх доказами.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження на 10:00 годину 25.03.2026.

В судове засіданні викликати сторони кримінального провадження.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: