Справа № 947/5634/26
Провадження № 1-кс/947/2285/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2026 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна Департаменту міського господарства ОМР - адвокат ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000157від 11.08.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000157від 11.08.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

У клопотанні сторона обвинувачення, з метою збереження речових доказів просить накласти арешт на речі та документи, вилучені в ході проведеного 10.02.2026 обшуку в Департаменті міського господарства Одеської міської ради за адресою: м. Одеса, вул. Косівська 2-Д.

У судовому засіданні:

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі, вимоги якого просив задовольнити, вказуючи на те, що вилучені документи визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, можуть містити сліди вчинення кримінального правопорушення, а від так з метою їх збереження виникла необхідність у арешті .

Представника власника майна Департаменту міського господарства ОМР - адвокат ОСОБА_4 надала письмові заперечення, посилаючись на які вважає, що клопотання про арешт майна не підлягає задоволенню в частині накладення арешту на оригінальні примірники окремих документів та технічні засоби Департаменту. Звернула увагу, що відповідно до протоколу обшуку від 11.02.2026 слідчими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було вилучено оригінальні примірники документів, а саме: документи щодо ТОВ «НОРТ ТЕК+» (стор. 6-8 протоколу обшуку), а також документи, що стосуються проектів відновлення (стор. 10-15 протоколу обшуку). Водночас під час вилучення зазначених матеріалів слідчими не надано жодних належних пояснень щодо їх зв`язку з обставинами, які є предметом досудового розслідування, з огляду на те, що предмет договорів та проектів (науково-проектна документація, експертні звіти, робочі проекти, які необхідні для виконання програм відновлення житла),підрядники та інші учасники відповідних правовідносин не відповідають тим, які зазначені в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на обшук. Вважає, що вилучення вказаних документів фактично здійснено без встановлення їх доказового значення, оскільки вони не містять і не можуть містити відомостей, що можуть мати значення для кримінального провадження, не є та не можуть бути предметом чи знаряддям кримінального правопорушення, а відтак відсутні підстави вважати, що вони відповідають критеріям речових доказів, визначених ст. 98 КПК України, або можуть бути використані для встановлення обставин, що підлягають доказуванню. Стверджує, що під час проведення обшуку представники Департаменту міського господарства ОМР неодноразово звертали увагу слідчих на протиправність вилучення зазначених документів, особливо в оригінальних примірниках, наголошуючи, що окрема науково- проектна документація, експертні звіти, робочі проекти, які необхідні для виконання програм відновлення житла після атак рф не вказані в ухвалі суду і не стосуються обставин кримінального провадження, а також, що суб`єкти господарювання, підрядники за цими окремими договорами, відсутні у переліку, визначеному ухвалою слідчого судді. Попри це слідчий ОСОБА_9 пояснив, що вилучення здійснюється за вказівкою старшого групи слідчих ОСОБА_10 , який фактично був відсутній на місці проведення обшуку, а також з мотивів можливого проведення експертних досліджень щодо перевірки договорів. Варто також зауважити, що навіть за умови проведення таких «перевірок» вилучення саме оригіналів є безпідставним. На її думку, слідчими було підтверджено та визнано відсутність безпосереднього зв`язку зазначених документів із предметом досудового розслідування, визначеним ухвалою суду. Отже, на момент примусового вилучення документації не існувало достатніх даних про подію кримінального правопорушення або відомостей, належним чином внесених до ЄРДР, які б свідчили про зв`язок відповідних проектів відновлення із кримінальним правопорушенням, що розслідується. За таких умов накладення арешту на зазначені документи не лише не відповідатиме завданням кримінального провадження, але й становитиме непропорційне та протиправне втручання у право власності та діяльність Департаменту міського господарства ОМР. Окремо представник власника майна зауважує на тому, що зі змісту поданого прокурором клопотання про арешт майна не вбачається жодних належних обґрунтувань для накладення арешту саме на оригінальні примірники значного масиву документів ТОВ «НОРТ ТЕК+» (зокрема договори підряду, додаткові угоди, форми КБ-2в та КБ-3, платіжні інструкції, акти 2024-2025 рр.), а також на інші численні договори та акти з контрагентами, які не зазначені в резолютивній частині ухвали слідчого судді та не ідентифіковані належним чином у протоколі обшуку, що унеможливлює перевірку законності ініційованого арешту такого майна. Особливо, якщо врахувати, що до окремих назв документів у протоколі було подано письмові зауваження начальником відділу технічного нагляду ДМГ ОМР ОСОБА_11 , що вже на даному етапі позбавляє можливості достовірно ідентифікувати такий документ. Водночас, за текстом клопотання про арешт не зазначено жодної підстави, яку інформацію містить такий ноутбук, чи призначено щодо нього експертні дослідження та який взагалі зв`язок цього пристрою з обставинами, що розслідуються у кримінальному провадженні № 0000157 від 11.08.2025. За викладених обставить просить відмовити у задоволенні клопотання, а вилучене майно повернути власнику.

Прокурор в свою чергу не зміг надати відповідь, щодо того, що частина документів, яка була вилучена не зазначена в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на обшук.

Вислухавши прокурора та представника власника майна, дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Як вбачається з матеріалів клопотання слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000157від 11.08.2025 за ч. 5 ст. 191 КК України? за фактом привласнення бюджетних коштів шляхом внесення до актів виконаних робіт форми КБ-2В та довідок КБ3 завідомо неправдивих відомостей про обсяги виконаних робіт, вартості використаних матеріалів та використання дешевих матеріалів замість тих, які вказані у проекті, невірно застосовують кошторисні розцінки у актах виконаних робіт при проведенні капітальних ремонтів багатоквартирних будинків в місті Одесі, в тому числі постраждалих внаслідок військової агресії з боку рф.

На підставі ухвали від 06.02.2026 слідчого судді Київського районного суду м. Одеси,10.02.2026 в Департаменті міського господарства Одеської міської ради за адресою: м. Одеса, вул. Косівська 2-Д було проведено обшук, в ході якого вислано та вилучено ряд документів ( ряду договорів в оригіналах та копіях; наказів; актів; довідок; платіжних інструкцій; добротно-сальдові відомості; проектної документації; робочих проектів, тощо ), а також ноутбуку, повний перелік вилученого майна зазначено як в протоколі обшуку так і в клопотанні сторони обвинувачення про арешт майна.

12.02.2026 слідчим у даному кримінальному провадженні прийнято процесуальне рішення та в порядку ст. 110 КПК України винесено постанову про визнання вилученого майна речовим доказом.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст. ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На переконання слідчого судді клопотання прокурора про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, з огляду на наступні обставини.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

В порушення вимог кримінального процесуального закону, щодо вмотивованості та обґрунтованості, органом досудового розслідування в клопотанні не було наведено яке доказове значення в рамках даного кримінального провадження мають вилучені документи, що вони можуть підтвердити чи спростувати.

Прокурор у судовому засіданні, як на підставу для накладення арешту зазначає необхідність проведення експертиз, однак до матеріалів клопотання не додано жодної постанови про їх призначення, а також не зазначено з приводу чого планується проведення експертиз.

На думку слідчого судді у органу досудового розслідування було достатньо часу для огляду вилученого майна, та відповідно призначення всіх необхідних в рамках цього провадження експертиз.

Більш того, стороною обвинувачення належним чином не зазначено перелік і вид майна, що належить арештувати, оскільки його перелік не містить в повній мірі їх ідентифікаційні ознаки, не зрозуміло про які документи йде мова у клопотанні, (зокрема вилучених оригіналів договорів, актів, довідок і т.п.), не зазначено повного опису їх вмісту, назви/реквізитів, з ким укладені, їх датування, предмет, ким складені та видані, тощо, що може в подальшому потягнути за собою негативні наслідки для даного кримінального провадження та не буде слугувати його завданням.

Не припустимим на переконання слідчого судді також є зазначення загальної всеохоплюючої назви документа, адже при виявленні та вилученні документів має бути встановлений повний перелік, із чітким їх описом для можливості їх ідентифікації та унеможливлення можливої подальшої втрати або спотворення.

На думку слідчого судді, без ідентифікації хоч одного вилученого предмету, в клопотанні про накладення арешту на майно та в ухвалі суду про накладення арешту, в подальшому існує великий ризик визнання цих доказів недопустимими, що в свою чергу не буде слугувати досягненню мети досудового розслідування.

Слідчий суддя звертає увагу, що заперечуючи проти задоволення клопотання стороною захисту зазначено, що під час вилучення матеріалів слідчими не надано жодних належних пояснень щодо їх зв`язку з обставинами, які є предметом досудового розслідування, з огляду на те, що предмет договорів та проектів (науково-проектна документація, експертні звіти, робочі проекти, які необхідні для виконання програм відновлення житла), підрядники та інші учасники відповідних правовідносин не відповідають тим, які зазначені в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на обшук.

На переконання слідчого судді, з метою повного об`єктивного розслідування кримінального провадження, органу досудового розслідування необхідно надати належну оцінку вказаним документам, оскільки наразі слідчому судді не зрозуміло яке доказове значення в рамках даного кримінального провадження мають виявлені та вилучені документи, та які сліди кримінального правопорушення можуть мітити на собі, про які зазначається у клопотанні.

Таким чином орган досудового розслідування належним чином не обґрунтував підстави та мотиви накладення арешту на вилученні документи, оскільки у клопотанні фактично обмежився лише наведенням фактичних обставин кримінального провадження, цитуванням вимог кримінального процесуального закону та узагальненим посиланням на те, що накладення арешту необхідне для забезпечення можливості встановлення важливих обставин в кримінальному провадженні, однак при цьому не мотивує необхідності накладення арешту на майно.

Тому постанову про визнання речових доказів та саме клопотання слідчий суддя розцінює як формальні без належного обґрунтування мети та підстави вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, як арешту майна.

Необґрунтоване накладення арешту майна може в подальшому потягнути за собою негативні наслідки для даного кримінального провадження та не буде слугувати його завданням, а також може порушити законні права власників та володільців майна.

За таких підстав, у даному кримінальному провадженні, на даному етапі його розслідування, клопотання сторони обвинувачення не може бути розглянуто по суті, оскільки воно не відповідає вимогам ст.171 КПК, з урахуванням відсутності обґрунтування підстав для арешту вилучених грошових коштів та підтвердження належності їх підозрюваному.

На переконання слідчого судді, встановлення вказаних обставин слугуватиме досягненню дієвості кримінального провадження, та буде дієвим запобіжником настання шкідливих наслідків як для кримінального провадження, так і для власників/володільців майна.

Слід зазначити, що положеннями статті 3 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язок контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, при цьому, окреслено межі такого захисту діяти в порядку, передбаченому КПК України.

Водночас при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення вказаних в ухвалі слідчого судді недоліків, надавши для цього прокурору строк 72 години з моменту отримання копії цієї ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-172, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1