ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/881/26

Провадження № 11-сс/820/164/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Хмельницького апеляційного суду апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 січня 2026 року про відмову в арешті майна у кримінальному провадженні № 0000037 від 07.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Із ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 січня 2026 року вбачається, що відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000037 від 07.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою накласти арештна тимчасово вилучене у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно, зокрема транспортний засіб марки «ВАЗ»,моделі«2108»,д.н.з.НОМЕР_1 ,щоперебуває у володінні ОСОБА_7 та 07.01.2026 вилучений під час огляду місця полії за адресою: м. Хмельницький, вул. Залізняка, в дворі будинку 22/1, з забороною користування, розпоряджання та відчуження.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, з наступних підстав.

Слідчим відділом Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000037, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.01.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 09 січня 2026 року було відмовлено в арешті майна.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.01.2026 близько 02:44 год. до чергової частини ВнП № 1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області надійшло повідомлення інспектора УПП про те, що в ході зупинки транспортного засобу «ВАЗ» моделі «2108», д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Залізняка, 22/1 в м. Хмельницькому, виявили гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який будучи неодноразово позбавленим права керування транспортним засобом на підставі рішенням суду, умисно продовжує систематично ігнорувати покладені на нього обов`язки, що виражається у продовженні останнім керування транспортним засобом та підтверджується новими вчиненими ним адміністративними правопорушеннями, пов`язаними з порушення правил дорожнього руху.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення 07.01.2026 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

07.01.2026 слідчим відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_8 проведено огляд місця події за адресою: м. Хмельницький, вул. Залізняка, в дворі будинку 22/1, в ході якого виявлено та вилучено транспортний засіб марки «ВАЗ» моделі «2108», д.н.з. НОМЕР_2 , червоного кольору, 1989 року випуску.

Так, у зв`язку із тим, що автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2108», д.н.з. НОМЕР_2 , червоного кольору, 1989 року випуску, являється засобом вчинення кримінального правопорушення, може бути використаний як доказ факту чи обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме невиконання ОСОБА_7 рішення суду в частині позбавлення його права керування транспортними засобами та відповідно підтвердження факту керування транспортним засобом останнім.

Того ж дня, слідчим відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_8 автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2108», д.н.з. НОМЕР_2 , червоного кольору, 1989 року випуску, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та поміщено на територію спеціального майданчику для тимчасового зберігання затриманого та заарештованого транспортного засобу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 січня 2026 року відмовлено в арешті майна у кримінальному провадженні № 0000037 від 07.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Пунктом 7 частини 1 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК України) визначено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до частин 10, 11 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Ч. 7 ст. 236 КПК України встановлено, що при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Метою арешту вилученого майна, є збереження речових доказів.

Диспозиція статті 382 ч.1 КК України передбачає умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню. Невиконання судового акта - це бездіяльність, що полягає у незастосуванні, передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт. Форми (способи) невиконання судового акта можуть бути різними, наприклад, пряма і відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов цілком обґрунтованого висновку, що транспортний засіб марки «ВАЗ» моделі «2108», д.н.з. НОМЕР_2 , червоного кольору, 1989 року випуску, не відповідає ознакам речового доказу, передбаченого ст. 98 КПК України у провадженні, внесеному до ЄРДР за ст. 382 КК України, не є знаряддям вчинення злочину, не містить на собі сліди злочину, що можуть бути використані слідством для встановлення обставин справи.

Доходячи вказаного висновку, слідчий суддя врахував, що станом на момент звернення прокурора з клопотанням про арешт майна жодній особі, у даному кримінальному провадженні не вручено письмового повідомлення про підозру, відповідно до ст. 278 КПК України.

А тому, слідчий суддя правильно дійшов висновку про відсутність підстав для накладення арешту на майно, яке зазначене у клопотанні прокурора. Даних, які б свідчили про те, що автомобіль підлягає арешту в якості засобу забезпечення кримінального провадження клопотання прокурора не містить.

Крім того, колегія суддів зазначає, що ані в клопотанні про накладення арешту на майно, ані в апеляційній скарзі прокурора, не наведено жодних аргументів щодо необхідності збереження автомобіля саме як матеріального об`єкта, з урахуванням його фізичного значення для доведення обставин інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, що свідчить про відсутність належного обґрунтування процесуальної мети застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Саме по собі посилання сторони обвинувачення на необхідність збереження автомобіля виключно як речового доказу є недостатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки факт використання транспортного засобу, як способу невиконання судового рішення, не обумовлює необхідності фактичного збереження цього майна, яке до того ж належить третій особі. Зазначені обставини можуть бути належним чином зафіксовані та доведені шляхом проведення огляду, фото- та відеофіксації, фіксації реєстраційних даних транспортного засобу, показаннями свідків та використанням відповідних процесуальних документів, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, тощо, без застосування такого обтяжливого заходу, як арешт майна.

При цьому колегія суддів враховує, що відповідно до положень ч. 4 ст.132 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити можливість отримання речей і документів, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин кримінального провадження, без застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Інші доводи, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони не спростовують правильність висновків зазначених в ній, а ґрунтуються лише на суб`єктивних оціночних судженнях, тобто без врахування об`єктивних відомостей.

В даному випадку такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами володільців майна і завданнями цього кримінального провадження. Отже, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який ідеться в клопотанні прокурора

В зв`язку з чим, доводи апелянта не заслуговують на увагу.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що немає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, про скасування ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 січня 2026 року про відмову в арешті майна у кримінальному провадженні № 0000037 від 07.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

На підставі викладеного і керуючись вимогами ст.ст.2, 8, 9, 12, 98, 131, 170-173, 309 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 січня 2026 року про відмову в арешті майна у кримінальному провадженні № 0000037 від 07.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: