Справа № 299/6399/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

09.02.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження у кримінальному провадженні №11-сс/4806/7/26, за апеляційною скаргою прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 29.12.2025 року, щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 29.12.2025 року, частково задоволено клопотання та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без засобів електронного контролю, строком на 60 днів, починаючи з 29.12.2025 року по 26.02.2026 року включно.

Заборонено ОСОБА_6 , цілодобово залишати житло за адресою АДРЕСА_1 та покладено на нього такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З матеріалів судового провадження слідує, що слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді Виноградівського районного суду з клопотанням, вимоги якого доповнив, про щодо подав відповідне доповнення.

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , проживаючи в с. Сасово Берегівського району, Закарпатської області та будучи обізнаним про місце розташування державного кордону України, знаючи про існування явища нелегальної міграції в умовах воєнного стану, чітко усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи наслідки, які можуть настати після їх вчинення, діючи умисно, з корисливих мотивів у невстановлений досудовим розслідуванням час досяг злочинної домовленості з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешк. АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешк. АДРЕСА_3 , та з невстановленою досудовим розслідуванням особою щодо прийняття участі за грошову винагороду у невстановленому розмірі, в незаконному переправленні громадян України через державний кордон поза пунктами пропуску, а саме ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешк. АДРЕСА_4 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешк. АДРЕСА_5 , ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешк. АДРЕСА_6 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешк. АДРЕСА_7 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , мешк. АДРЕСА_8 , ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_9 , мешк. АДРЕСА_9 , які достовірно знаючи про Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні та про загальну мобілізацію, а також-про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, окрім виключень вказаних у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з метою уникнення мобілізації мали намір незаконно потрапити через кордон України до країн Європейського Союзу, зокрема Румунії.

В свою чергу, ОСОБА_10 за отримані ним послуги у виді незаконного переправлення через державний кордон України сплатив 7500 (сім тисяч п`ятсот) Євро невстановленій досудовим розслідуванням особі, ОСОБА_12 за отримані ним послуги у виді незаконного переправлення через державний кордон України сплатив 10000 (десять тисяч) Євро невстановленій досудовим розслідуванням особі, ОСОБА_13 за отримані ним послуги у виді незаконного переправлення через державний кордон України сплатив 4000 (чотири тисячі) Євро невстановленій досудовим розслідуванням особі, ОСОБА_14 , сплатив невстановленій досудовим розслідуванням особі кошти в розмірі 12000 (дванадцять тисяч) Євро, ОСОБА_16 в свою чергу мав сплатити 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) Євро та ОСОБА_11 мав сплатити 7500 (сім тисяч п`ятсот) Євро, вже на території Румунії, після успішної реалізації вищевказаного плану.

Відповідно до заздалегідь розробленого невстановленою досудовим розслідуванням особою плану, у обов`язки ОСОБА_9 , за плату в. невстановленому досудовим розслідуванням розмірі, входило безпечний супровід ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 та ОСОБА_18 , від залізничного переїзду, що по вул. Персикова в м. Виноградів Берегівського району, до берегу річки Тиса, що в м. Виноградів Берегівського району, де в подальшому ОСОБА_9 , повинен переправити вищевказаних громадян на інший берег річки Тиса, що в с. Сасово Берегівського району, з метою безперешкодного обходу контрольного прикордонних постів Державної прикордонної служби, розміщених на виїздах з населених пунктів розміщених в прикордонній смузі, що знаходиться в безпосередній близькості до державного кордону України, де їх повинен зустріти ОСОБА_7 , та здійснити їх безпечний супровід до будинку №170 що по вул. Головна в с. Сасово Берегівського району, а в подальшому передати ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 та ОСОБА_19 , ОСОБА_6 , який повинен безперешкодно доставити їх до залізничного переїзду що в с. Сасово Берегівського району, по вул. Залізнична, де їх має зустріти ОСОБА_8 , та безперешкодно доставити останніх до околиці с. Хижа Берегівського району, де в подальшому переправити вказаних осіб через Державний кордон України до Румунії поза пунктами пропуску.

В подальшому, а саме 21.10.2025 близько 14 години 00 хвилин, ОСОБА_9 , який діючи за попередньою змовою групою осіб із іншими на даний час невстановленими особами, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, .з корисливих мотивів перебуваючи неподалік залізничного переїзду, що в м. Виноградів Берегівського району по вул. Персикова, з метою виконання заздалегідь розробленого плану, зустрів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_19 , яким мав намір сприяти у незаконному перетину ДК України, та наказав останнім рухатися за ним до берегу річки Тиса, що в м. Виноградів Берегівського району, де прибувши на місце наказав останнім в пішому порядку переходити річку Тиса, на інший берег що в с. Сасово Берегівського району, з метою безперешкодного обходу контрольного прикордонних постів Державної прикордонної служби, розміщених па виїздах з населених пунктів розміщених в прикордонній смузі, що знаходиться в безпосередній близькості до державного кордону України, де їх зустрів ОСОБА_7 , який діючи за попередньою змовою групою осіб із іншими на даний час невстановленими особами, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів наказав ОСОБА_17 , ОСОБА_14 та ОСОБА_19 , рухатися за ним до будинку АДРЕСА_10 , для подальшого їх переховування у вказаному будинку.

Також, 23.10.2025 близько 14 години 00 хвилин, ОСОБА_9 , який діючи за попередньою змовою групою осіб із іншими на даний час невстановленими особами, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів перебуваючи неподалік залізничного переїзду, що в м. Виноградів Берегівського району по вул. Персикова, з метою виконання заздалегідь розробленого плану, зустрів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 , яким мав намір сприяти у незаконному перетину ДК України, та наказав останнім рухатися за ним до берегу річки Тиса, що в м. Виноградів Берегівського району, де прибувши на місце наказав останнім в пішому порядку переходити річку Тиса, на інший берег що в с. Сасово Берегівського району, з метою безперешкодного обходу контрольного прикордонних постів Державної прикордонної служби, розміщених на виїздах з населених пунктів розміщених в прикордонній смузі, що знаходиться в безпосередній близькості до державного кордону України, де їх зустрів ОСОБА_7 , який діючи за попередньою змовою групою осіб із іншими на даний час невстановленими особами, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів наказав ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , рухатися за ним до будинку АДРЕСА_10 , для подальшого їх переховування у вказаному будинку.

26.10.2025 року близько 04 години, відповідно до заздалегідь розробленого плану, за вказівкою ОСОБА_7 , - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_19 , вийшли з будинку АДРЕСА_10 , на вулицю де їх очікував ОСОБА_6 , який діючи за попередньою змовою групою осіб із іншими на даний час невстановленими особами, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання з корисливих мотивів пішому порядку здійснив їх безперешкодну доставку на АДРЕСА_11 , де на них очікував ОСОБА_8 , який діючи за попередньою змовою групою осіб із іншими на даний час невстановленими особами, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, роз`яснив вказаним вище громадянам спосіб перетину державного кордону України, а саме: способу подолання, напрямку та відстані між ними і до державного кордону України, а також способу подолання інженерних споруд на кордоні, з метою успішного перетину поза пунктом пропуску державного кордону України з можливістю потрапити до країн Європи, а саме Румунії.

Прибувши на околицю с. Хижа, Берегівського району, перебуваючи в безпосередній близькості до лінії розмежування державного кордону України на відстані 50 метрів, о 09 годині 35 хвилин, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_20 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_19 , було виявлено військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_10 , на напрямку 101 прикордонного знаку та затримано за спробу незаконного перетину державного кордону України поза пунктом пропуску.

Таким чином, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками та усуненням перешкод, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

13 грудня 2025 року заступником начальника СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_21 повідомлено про підозру ОСОБА_6 , у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Вина ОСОБА_6 , підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколами допиту свідків, протоколами пред`явлення особи та транспортних засобів для впізнання за фотознімками, протоколами проведення слідчих експериментів зі свідками та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Стаття 176 КПК України визначає, що до підозрюваних осіб можна застосувати один з таких видів запобіжних заходів з метою сприяння не ухиленню підозрюваного від слідства та суду, та невчиненням ним інших кримінальних правопорушень, а саме: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_6 вчинив умисний злочин, передбачений ч. 3 ст. 332 КК України, який, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення золі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні досади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам незаконно впливати на свідка, або іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню.

Відповідно до ст. 177 КПК України з метою застосування підозрюваному ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків щодо запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотанні ризикам, до ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Існування зазначених ризиків обґрунтовується встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення зокрема, з матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Більше того, існує ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків даного кримінального правопорушення, без дозволу слідчого, прокурора та суду, з метою пошуку роботи, може виїхати з місця постійного проживання, переховуючись при цьому від органів слідства, прокурора, суду та враховуючи те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, внаслідок чого не має соціальних чинників, які б прив`язували його до постійного місця проживання.

Вказані обставини свідчать про неможливість застосування особистого зобов`язання, особистої поруки та домашнього арешту, стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , так як такі ним дотримані не будуть.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Частиною 3 ст. 183 КПК України встановлено, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених Кодексів.

Разом з цим, відповідно до ст.183 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава, у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Отже, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Стороною захисту до місцевого суду подано заперечення, згідно якого просили у задоволенні клопотання прокурора відмовити та обрати відносно підозрюваного менш обтяжливий запобіжний заходу у виді домашнього арешту.

Доводи поданого заперечення зводяться до того, що по кримінальному провадженню проведено фактично всі слідчі/розшукові дії, допитано всіх свідків та учасників кримінального провадження, проведено серію впізнань особи по фотознімкам, проведено слідчі експерименти, проведено інші допити, проведено необхідні процесуальні дії, а отже підозрюваний ОСОБА_6 жодним чином не може впливати на перебіг досудового розслідування, не може знищити, спотворити або сховати будь-які з речей чи документів, не може незаконно впливати на свідків, експертів та інших учасників процесу, що підозрюваним ОСОБА_6 й доведено своєю бездоганною поведінкою.

З моменту внесення відомостей до ЄРДР підозрюваний ОСОБА_6 завжди своєчасно з`являвся разом з захисником до слідчого та прокурора, ніколи не допускав зі рвання проведення слідчих та процесуальних дій, не мав і не має наміру переховуватися від слідчого, прокурора чи суду, не має закордонного паспорту.

Відсутні конкретні факти, що підозрюваний буде продовжувати займатися протиправною діяльністю,чи вчинить нове кримінальне правопорушення.

В той же час, підозрюваний має постійне місце проживання,д оглядає за батьком -пенсіонером ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з батьком мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , має стійкі родинні, соціальні зв`язки по місцю проживання, донедавна лікувався на стаціонарі травматологічного віддлення НКЗ "Виноградівська РЛ", наразі, лікується вдома амбулаторно,через тілесні пошкодження: ЗЧМТ, переломи верхніх кінцівок, множинні тілесні пошкодження нижніх кінцівок та інших ділянок тіла.

У судовому засіданні прокурор додатково зазначив, що підозрюваний раніше судимий, злочин вчинив під час умовно дострокового звільнення, переховувався від суду. За вказаними обставинами відносно його батька скеровано обвинувальний акт до суду.

Ухвалою слідчого судді констатовано, що прокурором доведено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого, санкція за вчинення якого передбачає позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Однак, згідно статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення. Доказів того, що обвинувачений якимось чином впливатиме на свідків, переховуватиметься від слідства чи суду або вчинятиме інші злочини не має. Разом з тим, приймаючи до уваги, що підозрюваний має постійне місце проживання, з часу інкримінованого (26.10.2025 року) минуло достатньо часу, фактично два місяці, відомості про оголошення в розшук підозрюваного з 11 по 13 грудня 2025 року матеріали клопотання не містять, а також те, що прокурор не довів, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою статті 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, слідчий суддя прийшов до висновку, що в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити та постановити ухвалу про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор ОСОБА_22 подав апеляційну скаргу, у якій вказує на незаконність та необгрунтованість рішення у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування доводів зазначає, що вина ОСОБА_6 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Крім того, підозрюваний вчинив злочин будучи особою, яка умовно-достроково звільнена з місць позбавлення волі. Прокурор зауважує, що метою застосування запобіжного заходу є наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків, зокрема: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. На думку прокурора, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності учасників судового провадження, неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд провадження за відсутності всіх учасників апеляційний суд бере до уваги, що: останні належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, а також те, що прокурор ОСОБА_22 подав лист у якому зазначив, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 скеровано до суду першої інстанції для розгляду по суті. Просив проводити судове засідання без його участі; Підозрюваний та його захисник клопотань про відкладення розгляду не подавали.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена та перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Із журналу судового засідання слідує, що у розгляді клопотання брали участь як підозрюваний ОСОБА_6 , так і його захисник адвокат ОСОБА_23 , що свідчить про дотримання права підозрюваного на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що прокурором доведено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого, санкція за вчинення якого передбачає позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_6 до скоєного кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Таким, що ґрунтується на доданих до клопотання матеріалах, колегія суддів вважає і висновок слідчого судді про те, що доказів того, що обвинувачений якимось чином впливатиме на свідків, переховуватиметься від слідства чи суду або вчинятиме інші злочини не має. Такі докази не надані прокурором і у апеляційному суді.

Крім того, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_6 з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не підтверджені жодними доказами, ґрунтуються виключно на припущеннях, а відтак і жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без застосування засобів електронного контролю.

За цих обставин, при розгляді клопотання слідчий суддя, взявши до уваги вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, прийшов до належних висновків про часткове задоволення клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість і необхідність застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування засобів електронного контролю буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.

Інші обставини, які б давали підстави для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлені.

Строк дії запобіжного заходу встановлено відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного такі процесуальні обов`язки: заборонено ОСОБА_6 цілодобово залишати житло за адресою АДРЕСА_1 ; прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За цих обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі стороною обвинувачення не вказується.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 29.12.2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: