Справа №760/1282/26 1-кс/760/1139/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2026 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , представника власника майна - ОСОБА_3 , власника майна - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 , погодженого прокуором Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження № 0000053, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.02.2025, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.201, ч.2 ст.15, ч.1 ст.201 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 , погодженого прокуором Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження № 0000053, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.02.2025, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.201, ч.2 ст.15, ч.1 ст.201 КК України.

Так, під час досудового розслідування встановлено, що в період часу не пізніше як 02.09.2025, у громадянки України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник умисел на контрабандне переміщення через державний кордон України культурних та історичних цінностей, а саме: музичний несесер для шитва.

Розуміючи, що вказаний предмет являє собою культурну та історичну цінність та при пересиланні його до іншої країни необхідний відповідний дозвіл, ОСОБА_7 вирішила приховати його від митного контролю та почала формувати міжнародне поштове відправлення, вказавши в описі останнього, що відправляє набір манікюрних інструментів.

Так, не пізніше 02.09.2025, ОСОБА_7 сформувала міжнародне поштове відправлення, вмістом якого був музичний несесер для шитва, що належить до культурних цінностей, що мають історичне, художнє, етнографічне та наукове значення.

З метою перешкоджання виявленню співробітниками митного органу вказаних культурних цінностей ОСОБА_7 вчинила дії щодо маскування вказаного товару, зазначивши наступні дані на пакуванні вказаного міжнародного поштового відправлення: «відправник: ОСОБА_8 , НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 » отримувач: « ОСОБА_9 , НОМЕР_2 , АДРЕСА_3», при цьому вказала у найменуванні вмісту посилки: набір манікюрних інструментів, сформувавши міжнародне поштове відправлення LN 061243788 UA.

Після цього не пізніше 02.09.2025, ОСОБА_7 звернулася до поштового відділення АТ «Укрпошта» з метою здійснення подальшого його відправлення отримувачу до Сполучених Штатів Америки.

Однак, 02.09.2025 під час митного огляду міжнародного поштового відправлення LN 061243788 UA, працівниками митниці було виявлено приховані від митного контролю предмети, а саме музичний несесер для шитва.

Згідно з висновком експертів надані предмети, що знаходились у міжнародному поштовому відправленні LN 061243788 UA належать до культурних цінностей, що мають історичне, художнє, етнографічне та наукове значення.

Таким чином, ОСОБА_7 помістила музичний несесер для шитва до упакування, сформувала міжнародне поштове відправлення, зазначивши в описі неправдиві відомості про вкладення (набір манікюрних інструментів), та передала його до відділення АТ «Укрпошта» №08141 для відправки до США.

21.01.2026 на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_10 від 15.01.2026 проведено обшук офісного приміщення, що перебуває у користуванні ОСОБА_7 , а саме в приміщенні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено наступні речі та предмети, а саме:

- ноутбук марки «Lenovo», модель «Think Pad», ІМЕІ: НОМЕР_3 ;

- ноутбук марки «НР», s/n:5CG0201jTT;

- предмети, зовні схожі на грошові кошти номіналом 100 доларів США, загальною кількістю 305 (триста п`ять) одиниць.

21.01.2026 постановою старшого слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 вищевказані предмети, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000053.

З метою збереження вилучених речей та документів, які визнані речовим доказом по кримінальному провадженню, запобіганню можливості їх приховуванню, псуванню, знищенню, перетворенню, відчуження, що буде мати негативні наслідки для кримінального провадження, виникла необхідність у накладенні на них арешту, в зв`язку з чим слідчий звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з відповідним клопотанням.

В судове засідання слідчий не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся завчасно та належним чином.

Представник власника майна у судовому засіданні заперечував проти накладення арешту на грошові кошти у розмірі 30 500 доларів США, вилучені під час обшуку, посилаючись на те, що зазначені кошти не мають жодного відношення до предмета кримінального провадження та не здобуті злочинним шляхом. Зазначив, що кошти були отримані ОСОБА_4 та її чоловіком унаслідок відчуження майнових прав, що підтверджується відповідними документами. Наголосив, що стороною обвинувачення не надано жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про зв`язок вилучених коштів із кримінальним правопорушенням або про їх кримінальне походження. Крім того, звернув увагу суду на те, що на утриманні ОСОБА_4 перебувають батьки похилого віку, які потребують постійного лікування, а накладення арешту на зазначені кошти фактично унеможливить забезпечення їх необхідною медичною допомогою. У зв`язку з викладеним просив відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на грошові кошти та повернути їх законному власнику. Також висловив позицію про незаконність проведення обшуку, оскільки, на його думку, на момент його проведення відомості до ЄРДР внесені не були. На підтвердження своїх доводів надав суду письмові заперечення з додатками.

Власниця майна підтримала позицію свого захисника.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що група осіб, на території Київської області здійснюють незаконне використання товарного знаку продовольчої продукції, чим завдали збиток власнику торгової марки.

Встановлено, що не пізніше 02.09.2025 у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник умисел на незаконне переміщення через державний кордон України культурної та історичної цінності - музичного несесера для шитва. Усвідомлюючи необхідність отримання відповідного дозволу на його вивезення за межі України, вона з метою приховування від митного контролю сформувала міжнародне поштове відправлення, у якому фактично помістила зазначений предмет, однак у митній декларації вказала неправдиві відомості про вкладення - «набір манікюрних інструментів», оформивши відправлення № LN 061243788 UA та звернувшись до відділення АТ «Укрпошта» для його пересилання до США.

02.09.2025 під час митного огляду міжнародного поштового відправлення працівниками митниці було виявлено прихований від митного контролю музичний несесер для шитва. Відповідно до висновку експертів, зазначений предмет належить до культурних цінностей, що мають історичне, художнє, етнографічне та наукове значення.

21.01.2026 на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_10 від 15.01.2026 проведено обшук офісного приміщення, що перебуває у користуванні ОСОБА_7 , а саме в приміщенні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено наступні речі та предмети, а саме:

- ноутбук марки «Lenovo», модель «Think Pad», ІМЕІ: НОМЕР_3 ;

- ноутбук марки «НР», s/n:5CG0201jTT;

- предмети, зовні схожі на грошові кошти номіналом 100 доларів США, загальною кількістю 305 (триста п`ять) одиниць.

21.01.2026 постановою старшого слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 вищевказані предмети, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000053.

Згідно з ст.ст.131,132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п.1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п.3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно ч.3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При цьому слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також того, що майно, зазначене у клопотанні слідчого, зокрема:ноутбук марки «Lenovo», модель «Think Pad», ІМЕІ: НОМЕР_3 ; ноутбук марки «НР», s/n:5CG0201jTT, цілком відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а отже обґрунтовано має правовий статус речових доказів, а тому на переконання слідчого судді, є всі правові підстави для накладання арешту та задоволення клопотання прокурора в цій частині.

Водночас, вирішуючи питання щодо накладення арешту на предмети, зовні схожі на грошові кошти номіналом 100 доларів США у загальній кількості 305 одиниць (на суму 30 500 доларів США), слідчий суддя зауважує наступне.

Представник власника майна повідомив, що грошові кошти були отримані ОСОБА_7 на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав, а отже мають законне походження.

На підтвердження цих обставин суду надано лист ТОВ «ОКЛАНД-СЕРВІС» від 27.01.2026, з якого вбачається, що у відповідь на запит вих. № 1/1-53-Д від 25.01.2026 повідомлено: 14.10.2025 до ТОВ «ОКЛАНД-СЕРВІС» надійшли заяви та додатки від ОСОБА_7 про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу майнових прав № Г.П.2-б.1-п.3-107 від 31.05.2025 на користь третьої особи - ОСОБА_11 .

Крім того, до поданих заперечень представником власника майна долучено копію розписки ОСОБА_11 , з якої вбачається, що на підставі договору № Г.П.2-б.1-п.3-107 від 31.05.2025 вона придбала у ОСОБА_7 квартиру за грошові кошти у розмірі 42 000 доларів США.

Разом із тим, слідчий у судове засідання не з`явився, належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявленого клопотання не надав, а також не спростував доводів сторони захисту щодо законного походження вилучених грошових коштів і відсутності їх зв`язку з кримінальним правопорушенням.

Матеріали клопотання не містять належного обґрунтування того, що зазначені кошти є речовими доказами у кримінальному провадженні, набуті злочинним шляхом чи підлягають спеціальній конфіскації, а також не доведено наявності ризиків їх втрати, знищення або відчуження без застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

За таких обставин, враховуючи подані стороною захисту документи на підтвердження походження коштів, відсутність належного процесуального обґрунтування необхідності арешту та недоведеність передбачених законом підстав для його застосування, слідчий суддя не вбачає правових підстав для накладення арешту на предмети, зовні схожі на грошові кошти номіналом 100 доларів США у загальній кількості 305 одиниць (на суму 30 500 доларів США), у зв`язку з чим у цій частині клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 131; 132; 170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на виявлені та вилучені в ході проведення обшукуофісного приміщення, що перебуває у користуванні ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:

- ноутбук марки «Lenovo», модель «Think Pad», ІМЕІ: НОМЕР_3 ;

- ноутбук марки «НР», s/n:5CG0201jTT,

заборонивши до завершення досудового розслідування та судового розгляду відчудження, розпоряджатися та користування ним у будь-який спосіб, з метою збереження речових доказів.

В іншій частині поданого клопотання, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1