"18" березня 2026 р. Справа № 363/1581/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року м. Вишгород

Слідчий суддя Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді клопотання слідчого СВ Вишгородского РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000028 від 06.01.2026 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, громадянина України, офіційно не одруженого, не працюючого, маючого середню спеціальну освіту, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 22.11.2024 року вироком Вишгородського районного суду Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України, до двох років пробаційного нагляду

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду надійшло клопотання слідчого СВ Вишгородского РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000028 від 06.01.2026 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на строк 60 (шістдесят) днів, із можливістю визначенням розміру застави для забезпечення виконання підозрюваним своїх обов`язків, передбачених КПК України, у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування вимог клопотання зазначено, що в ході досудового розслідування встановлено, що у ОСОБА_4 у невстановлений слідством час, але не пізніше 10.02.2026 року виник злочинний умисел спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут психотропної речовини. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на придбання, зберігання з метою збуту та збут психотропної речовини, у невстановлений слідством час, але не пізніше 10.02.2026 року ОСОБА_4 , всупереч вимог Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи та в невстановленому досудовим розслідуванням місці психотропну речовину обіг якої обмежено - амфетамін, вагою не менше ніж 1,154 г. та маючи умисел, спрямований на незаконне зберігання з метою збуту та збут, переслідуючи мету незаконного збагачення, розуміючи та усвідомлюючи в повній мірі протиправність та караність своїх дій, посягаючи на встановлені та охоронювані законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів почав незаконно зберігати при собі вказану психотропну речовину для подальшого збуту третім особам.

В подальшому, продовжуючи свою незаконну діяльність, направлену на незаконний збут психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетаміну, 10.02.2026 року о 19 годині 00 хвилину, ОСОБА_4 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , діючи з корисливих мотивів, умисно, збув ОСОБА_7 психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, вагою 1,154 г, за що останній сплатив грошові кошти у сумі 1200 гривень, після чого ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції придбану у ОСОБА_4 психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, кількісний вміст якої становить 1,154 г.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_4 будучи особою яка раніше вчинила кримінальне правопорушення передбачене ст. 309 КК України, діючи повторно вчинив нове кримінальне правопорушення, за наступних обставин:

Так, у ОСОБА_4 у невстановлений слідством час, але не пізніше 16.03.2026 року повторно виник злочинний умисел спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут психотропної речовини. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на придбання, зберігання з метою збуту та збут психотропної речовини, у невстановлений слідством час, але не пізніше 16.03.2026 року ОСОБА_4 , всупереч вимог Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи та в невстановленому досудовим розслідуванням місці психотропну речовину обіг якої обмежено амфетамін та маючи умисел, спрямований на незаконне зберігання з метою збуту та збут, переслідуючи мету незаконного збагачення, розуміючи та усвідомлюючи в повній мірі протиправність та караність своїх дій, посягаючи на встановлені та охоронювані законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів повторно почав незаконно зберігати при собі вказану психотропну речовину для подальшого збуту третім особам.

В подальшому, продовжуючи свою незаконну діяльність, направлену на незаконний збут психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетаміну, 16.03.2026 року у не встановлений досудовим розслідуванням час, про те не пізніше, ніж о 18 годині 25 хвилину, ОСОБА_4 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , діючи з корисливих мотивів, умисно, повторно збув ОСОБА_7 психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, за що останній сплатив грошові кошти у сумі 2500 гривень, після чого ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції придбану у ОСОБА_4 психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін.

16.03.2026 о 18 год. 55 хв., в порядку статті 208 КПК України затримано ОСОБА_4 , на підставі того, що останнього застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Стосовно наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тому підозрюваний, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує, у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, з метою уникнення покарання за вчинені ним злочини може переховуватися від органу досудового розслідування та в подальшому від суду. Крім цього, підозрюваний на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, не працевлаштований, тобто не має стримуючих соціальних зв`язків, які можуть дисциплінувати його поведінку та стримувати на території Вишгородського району та/або Київської області.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може незаконно впливати шляхом підбурювання, вмовляння чи залякування свідків у даному кримінальному провадженні, у тому числі здійснення стосовно останніх насильницьких дій, також підозрюваному вручено дане клопотання з додатками до нього, в яких вказано повні анкетні дані свідків у даному кримінальному провадженні. Також варто зазначити, що підозрюваний безпосередньо знайомий з останніми, оскільки є односельцями.

Стосовно наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначено, що ОСОБА_4 не працює, немає законних джерел доходів для існування, що в свою чергу може призвести до того, що перебуваючи на волі, він продовжить вчиняти інші кримінальні правопорушення. Крім того останній схильний до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки раніше судимий.

Враховуючи викладене вище, в органу досудового розслідування є всі достатні та обґрунтовані підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 , тому відносно останнього необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, що необхідно для виконання завдання кримінального судочинства, передбаченого ст. 2 КПК України та унеможливлення настання вказаних ризиків.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання в повному обсязі та просив його задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень та просив застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у вигляді домашнього арешту. Зауважив, що на прротязі останніх 6 місяців проживає разом з співмешканкою ОСОБА_8 та дітьми в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки стороною обвинувачення не доведено обґрунтованість підозри та існування зазначених у клопотанні ризиків, а також те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти наявним ризикам і досягти мети, передбаченої ст. 177 КПК України. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Окрім того в судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_8 , яка зазначила, що вона є співмешканкою підозрюваного. Перебувають з підозрюваним у цивільному шлюбі приблизно 6 років. Від цивільного шлюбу мають малолітню дитину, однак підозрюваний у свідоцтві про народження батьком дитини не записаний, оскільки при реєстрації дитини вона помилилась. Також з ними проживає її дитина від попереднього шлюбу. ОСОБА_9 приймає участь у вихованні дітей. Останні 6-8 місяців проживають разом в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Не заперечує проти того, щоб ОСОБА_9 знаходився за вказаною адресою під цілодобовим домашнім арештом.

Заслухавши думку учасників судового засідання, показання свідка, дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею зазначається наступне.

З матеріалів клопотання встановлено, що слідчим відділом Вишгородського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000028 від 06.01.2026 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України.

16.03.2026 року о 18 годині 55 хвилин ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

17.03.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, а саме в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті психотропної речовини, вчиненому повторно, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На підтвердження обґрунтованості підозри органом досудового розслідування до матеріалів клопотання надано наступні докази: протоколи допиту свідка ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 від 22.01.2026 року, ОСОБА_7 від 07.01.2026 року, протокол ідентифікації грошових коштів від 10.02.2026 року; протокол огляду закупника і вручення грошових коштів від 10.02.2026 року; протокол огляду від 10.02.2026 року, протокол про хід та результати контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 11.02.2026 року; протоколи допиту свідка ОСОБА_7 від 10.02.2026 року та від 04.03.2026 року, протокол ідентифікації грошових коштів від 16.03.2026 року; протокол огляду закупника і вручення грошових коштів від 16.03.2026 року; протокол огляду від 16.03.2026 року, протокол обшуку від 16.03.2026 року та інші матеріали кримінального провадження.

Слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий, поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Враховуючи наведену вище практику Європейського Суду з прав людини та не вирішуючи питання доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу, підозра в розумінні вимог ст.ст. 177, 178 КПК України є обґрунтованою.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Також, при вирішенні вказаного питання необхідно прийняти до уваги те, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, тяжкість можливих наслідків уникнення від суду і серйозність пред`явленого обвинувачення, необхідність попередити тиск на свідків. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.

З урахуванням вищевикладеного та повідомленої ОСОБА_4 підозри слідчий суддя погоджується, що є достатні підстави вважати про наявність ризиків, які передбачені пунктами 1,3,5 статті 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

За таких обставин, враховуючи наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,5 статті 177 КПК України, особу ОСОБА_4 , який є судимий, однак на шлях виправлення не став, офіційно не одружений, не має офіційного місця роботи чи навчання, при цьому проживає не за місцем реєстрації та доволі нетривалий час (приблизно 6 місяців), що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його проживання, тяжкість покарання, яка загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що у своїй сукупності свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, вважаю за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому наявність у підозрюваного співмешканки та дітей, батьком яких останній не записаний, саме по собі не свідчить про міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання та можливість запобігання встановлених судом ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до вимог частини 5 ст. 182 і ч. 3 ст. 183 КПК України враховуючи обставини кримінального правопорушення, майновий стан підозрюваного, який офіційного доходу не має, зазначені ризики, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить166 400 грн., як такий, що є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні та є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, та не є завідомо непомірним для нього.

Тож клопотання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюз можливістю визначення розміру застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 176-178, 183,193-194, 96-197, 372 КПК України,слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Вишгородского РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000028 від 06.01.2026 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України стосовно ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 діб, тобто до 14 травня 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_4 заставу п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 166 400 (сто шістдесят шість тисяч чотириста) грн.

В задоволенні клопотання в частині визначення застави в більшому розмірі відмовити.

Підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець (інша фізична чи юридична особа) мають право у будь-який момент внести заставу у вказаному розмірі в порядку ст. 182 КПК України.

У разі внесення застави на підставі ст. 194 КПК України зобов`язати ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, яких повідомляти про зміну місця свого проживання й без дозволу останніх не відлучатися з населеного пункту за місцем проживання, утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Згідно ч. 8 і ч. 10 ст. 182 КПК України в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави, а при зверненні застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, обчислювати з дня внесення застави до 14 травня 2026 року.

Повний текст ухвали проголошено 23 березня 2026 року о 16 годині 00 хвилин.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1