Провадження № 1-в/127/708/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1» ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1» про заміну засудженому ОСОБА_6 покарання, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло подання начальника ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1» про заміну засудженому ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі покаранням у виді позбавлення волі на певний строк відповідно до ч. 5 ст. 82 КК України. Подання мотивоване тим, що ОСОБА_6 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі.

Станом на 25.12.2025 відбув 26 років 7 місяців 02 дні призначеного строку покарання. Засуджений ОСОБА_6 за весь період відбування покарання має одне заохочення, три рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, які на даний час зняті та погашені і відповідно частини 14 статті 134 Кримінально - виконавчого кодексу України та вважається таким, що не має стягнення. На виробництві установи не працевлаштований. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою території установи ставиться з розумною ініціативою. В скоєному злочині розкається, висловлює позитивні наміри на життя, став на шлях виправлення. Наведене стало підставою звернення з вказаним поданням.

В судовому засіданні представник ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1» подання підтримав та вказав, що засуджений відбув 26 років призначеного покарання, став на шлях виправлення, на виробництві в установі не працював.

Засуджений ОСОБА_6 підтримав подання та просив його задовольнити. Вказав, що він став на шлях виправлення, із лютого 2002 року відбуває покарання у ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1», звертався до адміністрації установи з приводу працевлаштування, однак працевлаштований не був. Із донькою спілкується за допомогою електронної пошти, оскільки остання знаходиться на території АР Крим.

В судовому засіданні захисник засудженого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 підтримала подане подання.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення подання, оскільки засуджений за місцем відбування характеризується посередньо та під час відбування покарання не був працевлаштований.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали подання та особову справу засудженого ОСОБА_6 дійшов висновку, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 КК України покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

З особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_6 засуджений вироком 18.05.2001 Верховного суду АР Крим за ст. ст. 93 п. п. «а, з», 190-1, 17 ч. 2, 93 п. п. «а, з, і», 86-1, 142 ч. 3, 142 ч. 2, 223 ч. 2, 215-3 ч. 3, 222 ч. 1, 89 ч. 1, 42 КК України до довічного позбавлення волі в тюрмі суворого режиму з конфіскацією всього особистого майна.

У хвалою Верховного Суду України від 09.08.2001 вирок залишено без змін.

Постановою Староміського районного суду м. Вінниці від 11.10.2010 вирок Верховного суду АР Крим від 18.05.2001 року приведено у відповідність з КК України в редакції 2001 року, а саме перекваліфіковано ст. 86-1 КК України 1960 року на ст. 185 ч. 5 КК України 2001 року, з вироку суду виключено засудження за ст. 89 ч. 1 КУ України 1960 року, в іншій частині вирок залишено без змін.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.04.2018 у відповідності до ст. 72 ч. 5 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 01.07.2000 року до 09.08.2001 року із розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 01.07.2000 року.

Таким чином, на момент звернення із поданням ОСОБА_6 відбув визначений ч. 5 ст. 82 КК України строк покарання та за вказаним критерієм покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Таким чином, покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років за наявності двох умов: відбуття засудженим ОСОБА_6 не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання та доведення останнім, що він став на шлях виправлення.

Частиною 1 статті 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до статті 6 КВК України основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Суд звертає увагу, що при вирішенні питання щодо можливості застосування ст. 82 КК України, суд повинен враховувати дані про його поведінку в цілому та ставленню до праці за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду клопотання.

Оцінюючи вказану обставину, суд звертає увагу на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 відбуває покарання з 01.07.2000 року.

З характеристики та матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_6 за час відбування покарання має одне заохочення, а саме у 2023 році. Тобто, ОСОБА_6 отримав перше заохочення аж через 22 роки після початку відбуття покарання. Крім того, за період відбування покарання тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення за які погашені. Разом з тим, вказаний факт і характеризує процес виправлення засудженої особи.

Відповідно до довідки, виданої головним бухгалтером-начальником фінансового відділу ДУ «Вінницька УВП (№ 1)», в бухгалтерії знаходились на виконанні дві постанови ВП № 27105471 від 20.06.2011 року та ВП № 63997817 від 24.12.2020 року, виданих Староміським ВДВС у місті Вінниці ЦЗМУ Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про стягнення коштів з доходів засудженого ОСОБА_6 на загальну суму 769 грн 91 коп. на користь різних стягувачів, а саме:

- на користь ОСОБА_9 - 649 грн 91 коп.;

- на користь держави - 120 грн 00 коп.

Лише в серпні 2023 року засуджений ОСОБА_6 погасив позов повністю особистими коштами.

Як вбачається із медичної довідки, ОСОБА_6 в загальному здоровий.

На даний час ОСОБА_6 не працює, жодних даних про те, що засуджений протягом 26 років строку відбування покарання був працевлаштований, матеріали справи не містять.

Крім того, рішенням комісії ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» від 10.03.2023 року, засудженому ОСОБА_6 відмовлено у заміні покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

З характеристики на засудженого вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_6 оцінюється як низький. Ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як середній, що свідчить про те, що засуджений на даний час становить суспільну небезпеку.

Відповідно до наданого висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_6 слідує, що із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи засуджений став на шлях виправлення (довів своє виправлення) та має бути представлений до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Загальна кількість балів засудженого становить 86.

Суд звертає увагу, що набравши за цими критеріями 65 або більше балів, вважається, що засуджена стала на шлях виправлення. На думку суму, показник у 86 балів в сукупністю з вищезазначеними обставинами не свідчать, що на даний момент існують беззаперечні та переконливі докази готовності засудженого до самокерованої правослухняної поведінки, тобто свідчать про те, що засуджений стала на шлях виправлення. Оскільки у висновку зазначено, що засуджений не бере активну участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не бере активну участь у інших заходах соціально-виховного характеру, не здобуває освіту під час відбування покарання, не дотримується трудової дисципліни.

Таким чином, суд вважає, що матеріали подання, додані до нього докази не дають підстав вважати, що засуджений став на шлях виправлення, оскільки засуджений притягувався до дисциплінарної відповідальності тричі, за більше ніж 26 років відбування покарання має лише 1 заохочення, не працевлаштований, не бере активної участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу та інших заходах соціально-виховного характеру, що свідчить про неналежну поведінку засудженого під час відбування покарання та ставить під сумнів успішність процесу виправлення.

Враховуючи сукупність вищевикладеного та виходячи з того, що питання про можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк є правом, а не обов`язком суду, суд не вбачає підстав для задоволення подання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 82 КК України, ст. 537, ст. 539 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання начальника ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1» про заміну засудженому ОСОБА_6 покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя:

Судді: