ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 676/1643/26

Провадження № 11-сс/820/179/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі :

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали досудового розслідування за апеляційною скаргою прокурора Кам`янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 березня 2026 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 06 березня 2026 року задоволено скаргу захисника ОСОБА_7 про незаконне затримання ОСОБА_6 (в порядку ст.206 КПК України) у кримінальному провадженні №0000306 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Підозрюваного ОСОБА_6 звільнено з під варти в залі суду.

Частково задоволено клопотання слідчого СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Кам`янець-Подільської окружної прокуратури, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000306 до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Борщів Борщівського району Тернопільської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, працює на посаді оператора ТОВ «Олімар Україна», не має судимостей,

та застосовано відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю строком на 60 діб, але не більше строку досудового розслідування.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст.194 КПК Укрпаїни.

Прокурор ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просила ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 06 березня 2026 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб у межах строку досудового розслідування; в задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 про незаконне затримання ОСОБА_6 відмовити; відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України не визначати підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави у зв`язку з учиненням ним злочину із застосуванням насильства.

Уважала, що ухвала слідчого судді місцевого суду підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначала, що слідчий суддя, ухвалюючи рішення про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , фактично встановив наявність обґрунтованої підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, однак, зазначені слідчим у клопотанні ризики, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК Україну, не взяв до уваги та не навів мотивів їх неврахування, дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, не зазначивши при цьому яких.

Зауважувала, що слідчий суддя у своїй ухвалі допустив суперечності щодо відсутності будь-яких ризиків для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про наявність ризиків для обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Наголошувала, що слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не врахувавши, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого групою осіб, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що стороною захисту доведено існування даних про зменшення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Заразом, судом не встановлено та не зазначено, які саме ризики, передбачені ст.177 КПК України, зменшилися, та якими доказами це підтверджується.

У судовому засіданні підозрюваний зазначив, що вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнає, а його захисник просив відмовити в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначала, що захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 у своїй скарзі про незаконне затримання посилався на те, що підозрюваного ОСОБА_6 затримано в порядку п.6 ч.1 ст.615 КПК України, підстави затримання не вказані, а лише зроблено відсилання на ст.208 КПК України.

Водночас, згідно з протоколом затримання, ОСОБА_6 затримано відповідно до ч.4 ст.208 КПК України, йому повідомлено про підстави затримання, у протоколі він поставив свій підпис за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

ОСОБА_6 був затриманий уповноваженою особою без ухвали слідчого відповідно до вимог КПК України (з передбаченої законом підстави для здійснення такого затримання), строк для пред`явлення підозри та граничний строк тримання під вартою на час розгляду даної скарги без відповідного рішення суду не перевищено, зволікання у доставленні особи до суду відсутнє.

Посилання захисника на те, що під час затримання слідчим були порушені вимоги закону в частині належного роз`яснення підстав затримання, не відповідають обставинам справи, оскільки як випливає з протоколу затримання та відеофіксації затримання, слідчий вказав підстави затримання, зазначає, що ОСОБА_6 затримується за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Твердження щодо грубого порушення КПК України слідчим під час затримання не знайшло свого підтвердження, оскільки затримання відбулося за участі захисника з центру безоплатної вторинної допомоги.

Отже, скарга адвоката ОСОБА_7 про незаконне затримання підозрюваного не відповідає фактичним обставинам справи, а тому задоволенню не підлягає.

На думку сторони обвинувачення, жоден із більш м`якших запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

У запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просив ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 06 березня щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зазначав, що ні у клопотанні, ні в апеляційній скарзі прокурором не наведено доказів, які би свідчили про створення перешкод досудовому розслідуванню або про те, що такий запобіжний захід є недостатнім для забезпечення ризиків, які прокурор уважає наявними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; прокурора ОСОБА_5 на підтримання власної апеляційної скарги; підозрюваного ОСОБА_6 , його захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які заперечили проти апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Органом досудового розслідування встановлено, що 03 березня 2026 року ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_10 , перебуваючи в громадському місці на території АЗС «Євро Нафта», що на вул. Центральній, 3А, с. Жванець Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, діючи умисно, із хуліганських мотивів, з мотивів явної неповаги до суспільних цінностей та встановлених у суспільстві загальноприйнятих норм поведінки, грубо порушили громадський порядок, поводячись нахабно, зухвало та агресивно, під малозначним, надуманим приводом, безпричинно розпочав словесний конфлікт із раніше відомою йому особою потерпілим ОСОБА_11 , застосував предмет, спеціально пристосований для заподіяння тілесних ушкоджень, тобто, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.296 КК України.

04 березня 2026 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

04 березня 2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000306 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, правова кваліфікація ч.4 ст.296 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення об`єктивно підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами доданими, до клопотання органу досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні, які детально викладені в ухвалі слідчого судді.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з приписами ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити певні дії, передбачені КПК України.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Задовольняючи частково клопотання та застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя місцевого суду вважав доведеними обґрунтованість повідомленої підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Окрім того, на цьому етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу і слідчий суддя вважає її достатньою для застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя місцевого суду прийшов до висновку, що відсутні підстави для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

З такими висновками слідчого судді місцевого суду не погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Запобіжний захід застосовується виключно задля запобігання встановленим ризикам, факт існування яких є доведеним стороною обвинувачення.

Визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

Згідно зі ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Санкція ч.4 ст.296 КК України передбачає призначення покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до семи років, тобто вказане кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

Із наданих матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а тому, зважаючи на покарання, яке йому загрожує у випадку визнання винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, колегія суддів уважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення є достатньо високим.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні перебуває на початковій стадії, всі обставини у кримінальному провадженні не встановлені, речові докази не досліджені.

За таких обставин, зважаючи на те, що санкція статті кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 передбачає призначення покарання лише у виді позбавлення волі, стадію розслідування цього кримінального провадження, особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, убачається наявність визначених ст.177 КПК України ризиків: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, у цьому кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.

Крім того, Європейський суд з прав людини зазначав, що право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Колегія суддів приходить до висновку про наявність у даному випадку ризиків, передбачених ст.177 КПК України, наведених вище, та вони дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ст.177 КПК України.

Ураховуючи та досліджуючи всі наведені стороною обвинувачення ризики, визначені у ст.178 КПК України обставини в їх сукупності, слідчий суддя місцевого суду невмотивовано обрав підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Запобіжний захід це процесуальний захід, який полягає у тимчасовому обмеженні прав людини органом досудового розслідування, досягненням якого є певна мета.

Урахувавши всі обставини провадження, мету процесуальних обов`язків, можливість вчинення підозрюваним певних дій, колегія суддів приходить до висновку, про можливість застосування іншого запобіжного заходу, а саме тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.

У даному випадку стороною обвинувачення доведено, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти наявним ризикам.

Висновок колегії суддів щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зроблений з урахуванням відомостей щодо особи підозрюваного, його соціальних зв`язків, стану здоров`я та з огляду на те, що органом досудового розслідування на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу доведено недостатність застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою підозрюваного, враховуючи всі обставини вчиненого злочину, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 і виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Доводи апеляційної скарги прокурора спростовують висновки слідчого судді місцевого суду про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою повною мірою відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України.

Колегія суддів належним чином ураховує усі обставини провадження, об`єктивно оцінює особу підозрюваного, соціальні зв`язки, тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Під час апеляційного розгляду не спростовано стороною захисту у судовому засіданні, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із ізоляцією від суспільства, зможе запобігти доведеним під час судового розгляду ризикам.

Указані обставини в поданому запереченні на апеляційну скаргу сторони захисту перевірені та враховані колегією суддів апеляційного суду, однак не є визначальними та достатніми для задоволення вимог скарги.

Наразі перевірено відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясовано питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Колегія суддів звертає увагу, що запобіжний захід тримання під вартою застосовується лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, за наявності достатніх підстав уважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від органів досудового розслідування та суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Більш м`які, альтернативні запобіжні заходи з огляду на високу суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення на цій стадії кримінального провадження не становитимуть достатнього стримуючого припису для підозрюваного.

Так, наведені в клопотанні та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані.

Крім того, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Із урахуванням цих обставин, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може вчинити дії вищезазначеного характеру, виникає необхідність у обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи сторони захисту про незаконне затримання підозрюваного ОСОБА_6 , перевірялися апеляційним судом, проте не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до протоколу затримання, ОСОБА_6 затримано в порядку ч.4 ст.208 КПК України, останньому повідомлено про підстави затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Апеляційним судом установлено, що ОСОБА_6 затриманий уповноваженою особою без ухвали слідчого відповідно до вимог КПК України, строк для пред`явлення підозри та граничний строк тримання під вартою на час розгляду даної скарги без відповідного рішення суду не перевищено, зволікання у доставленні особи до суду відсутні; затримання було за участі захисника з центру безоплатної вторинної допомоги; підозрюваному роз`яснено підстави затримання, про що він поставив в протоколі свій підпис.

Відеозаписом зафіксовано момент роз`яснення підозрюваному ОСОБА_6 підстави його затримання, за підозрою у вчиненні якого кримінального правопорушення, а також відсутність будь-яких претензій щодо дій працівників поліції під час затримання підозрюваного.

На момент затримання ОСОБА_6 орган досудового розслідування отримав достатні докази для його затримання у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, зокрема: повідомлення потерпілого про вчинення щодо нього кримінального правопорушення групою осіб; протокол допиту потерпілого, в якому він зазначав, що злочин відносно нього вчинено ОСОБА_6 та чоловіком, якого він раніше бачив з ОСОБА_6 (в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_10 зазначав, що декілька років він неофіційно працює у ОСОБА_6 ); відеозапис, наданий потерпілим, на якому зафіксовано факт вчинення хуліганських дій ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , рапорт оперативного працівника, на підставі якого оперативним шляхом було встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення причетні ОСОБА_6 та ОСОБА_10 .

Перевіряючи законність затримання підозрюваного, слідчий суддя місцевого суду обмежився лише перевіркою правильності складання процесуального документу протоколу затримання підозрюваного. Водночас, постановляючи рішення про застосування запобіжного заходу, фактично встановив обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину та існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що стало підставою для затримання останнього.

З огляду на викладене, колегія суддів визнає скаргу сторони захисту на незаконне затримання підозрюваного ОСОБА_6 безпідставною.

Колегія суддів зазначає, що висновок слідчого судді місцевого суду не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, відтак, вбачає підстави для скасування ухвали слідчого судді місцевого суду з постановленням своєї ухвали.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Кам`янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 березня 2026 року щодо підозрюваного ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні скарги захисника адвоката ОСОБА_7 про незаконне затримання ОСОБА_6 в порядку ст.206 КПК України у кримінальному провадженні №0000306 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Клопотання слідчого СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Кам`янець-Подільської окружної прокуратури, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000306 до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, ОСОБА_6 , задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, у кримінальному провадженні №0000306, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, тобто до 01 травня 2026 року, без визначення розміру застави.

ОСОБА_6 негайно взяти під варту із залу суду.

Виконання даного судового рішення покласти на слідчого (слідчих), який (які) здійснює (-ють) вказане досудове розслідування та процесуальних прокурорів.

Ухвала діє до 01 травня 2026 року.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3