печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 року місто Київ Печерський районний суд міста Києва в складі слідчого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції, майор поліції України ОСОБА_3 , про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

25.02.2026 до Печерського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції, майор поліції України ОСОБА_3 , про арешт майна. У клопотанні слідчий просить накласти арешт з позбавленням права відчуження та розпорядження майном, яке належать підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме: земельна ділянка :01:029:0001, площею 1.1848 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100); земельна ділянка :01:026:0378, площею 3.37 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100); житловий будинок, загальна площа (кв.м): 62.8, житлова площа (кв.м): 37.8, матеріали стін: цегла, Опис: А - будинок, а,а1 - сіни, Б - убиральня, В - літня кухня-сарай-гараж, №1 - 8 спорудження, за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський р., с. Піщанка, вулиця Робоча, будинок 72а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 232); земельна ділянка :01:026:0379, площею 3.37 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 32); нежитлова будівля, корівник Дніпропетровська обл., Новомосковський р., с. Соколове, вулиця Леніна, будинок 51 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 13517368), з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання. Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у відсутність, просить задовольнити. Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні, органом досудового розслідування, яким є Головним слідчим управлінням Національної поліції України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001881 від 26.06.2025 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України - одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди у великому розмірі для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданого їй службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до рішення Піщанської сільської Ради Новомосковського району Дніпропетровської області () від 15.03.2024 № 1-41/VIIІ «Про затвердження першого заступника сільського голови» ОСОБА_4 затверджено на посаду першого заступника сільського голови.

ОСОБА_4 , будучи призначеним на посаду першого заступника голови Піщанської сільської ради Самарівського району Дніпропетровської області (далі - Піщанська сільська рада) в порядку, встановленому Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», у розумінні положень частини третьої статті 18, пункту 1 Примітки до статті 364, пункту 2 Примітки до статті 368 Кримінального кодексу (надалі - КК) України є службовою особою, яка займає відповідальне становище.

ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді першого заступника голови Піщанської сільської ради, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, вчинив дії, спрямовані на одержання для себе неправомірної вигоди у великому розмірі за вчинення в інтересах ТОВ «БУДСЕРВІС ГРУП» () (далі - ТОВ «БУДСЕРВІС ГРУП», Товариство) дій з використанням наданого йому службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди.

ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення та одержання для себе від ОСОБА_5 частини раніше обумовленої суми неправомірної вигоди, отримав від останнього грошові кошти у сумі 5000 доларів США, що становило за курсом Національного банку України 206200 грн.

ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення та одержання для себе від ОСОБА_5 другої частини раніше обумовленої суми неправомірної вигоди, отримав від останнього грошові кошти у сумі 4000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ становить 165240 грн. та передав ОСОБА_5 завірену належним чином копію рішення виконавчого комітету Піщанської сільської ради № 232 від 24.09.2025.

Враховуючи викладене, 01.10.2025 ОСОБА_4 , відповідно до положень ст.ст. 276, 278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Водночас, відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. У відповідності до частин 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Відповідно до пунктів 1-3 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Наразі орган досудового розслідування вважає що існує правова підстава для накладення арешту на майно, а саме з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання. Як убачається із клопотання про накладення арешту на майно та матеріалів доданих в його обґрунтування, слідчим обґрунтована необхідність арешту вказаного у клопотанні майна, зокрема, вказано перелік і види майна, що належить арештувати та надано документи, які підтверджують право власності на майно. Так, в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність. Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35). За змістом ч. 1, 3 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. За положеннями ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном (ч.1 ст.67 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. (ст. 70 СК України). Суд не заперечує положень чинного законодавства, відповідно до якого майно набуте подружжям під час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому спільну сумісна власність подружжя належить подружжю незалежно від того, на чиє ім`я видано та оформлено документи. Разом з тим, самі положення вищевказаної статті містять відповідні можливі виключення із вказаної норми на підставі договору чи закону, що свідчить про неабсолютний характер вказаної норми та можливі винятки, закріплені відповідними правовстановлюючими документами про право власності на майно. Отже, судом встановлено, що майно на яке орган досудового розлідування просить накласти арешт, придбано під час перебування підозрюваного в шлюбі, відповідно до актового запису про шлюб №875 від 31.10.1998 р, а тому суд приходить до висновку, про накладення арешту на частину майна, яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 , відповідатиме загальним засадам кримінального провадження та наддасть можливість забезпечити збереження вказаного майна. Ураховуючи викладене, на думку суду, клопотання слідчого, яке подане в рамках кримінального провадження, за №0001881 від 26.06.2025, про арешт майна слід задовольнити частково, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання. Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції, майор поліції України ОСОБА_3 , про арешт майна - задовольнити частково. Накласти арешт з позбавленням права відчуження та розпорядження майном, яке належать підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме: земельна ділянка :01:029:0001, площею 1.1848 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100); земельна ділянка :01:026:0378, площею 3.37 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100); житловий будинок, загальна площа (кв.м): 62.8, житлова площа (кв.м): 37.8, матеріали стін: цегла, Опис: А - будинок, а,а1 - сіни, Б - убиральня, В - літня кухня-сарай-гараж, №1 - 8 спорудження, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 232); земельна ділянка :01:026:0379, площею 3.37 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 32); нежитлова будівля, корівник Дніпропетровська обл., Новомосковський р., с. Соколове, вулиця Леніна, будинок 51 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 13517368). Ухвала підлягає негайному виконанню. Копію ухвали надати прокурору та власнику майна. На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1