У Х В А Л А

/про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/

06.03.2026 м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду міста Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчої ВРЗЗС СВ ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000810 від 21.10.2025, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , громадянину України, раніше не судимому,

встановив :

Слідча ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді Франківського районного суду міста Львова з клопотанням, погодженим із прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000810 від 21.10.2025 року відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник отримали копію даного клопотання та доданих до нього матеріалів, що підтверджується їх особистими підписами у клопотанні.

В обґрунтування клопотання слідчий СВ покликається на те, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.12.2024 № 344 ОСОБА_5 включено в списки особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги 1 стрілецького батальйону.

У відповідності до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем повинен був свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався нормативно-правовими актами та триває до теперішнього часу.

Водночас, солдат ОСОБА_5 діючи в порушення вимог зазначеного законодавства, вчинив умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що в Україні введено воєнний стан, 21.10.2025 в період часу з 14 год. 40 хв. по 15 год. 16 хв. (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Наукова 35А, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, шляхом вільного доступу, з метою власного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх негативні наслідки і бажаючи їх настання, таємно викрав належний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 рюкзак чорного кольору з синьою вставкою, в якому знаходився мобільний телефон марки «Realme» серії «7» 5G 6/128 ГБ, вартістю 4765,00 грн., із сім карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_2 , вартістю 200,00 грн. та сім карткою мобільного оператора «Водафон» НОМЕР_3 , вартістю 200,00 грн.

Крім того, ОСОБА_5 , у вищевказаному рюкзаку виявив банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» (рахунок НОМЕР_4 ) видану на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з чим у ОСОБА_5 виник умисел на таємне викрадення офіційного документу.

Усвідомивши, що виявлена ним картка належить іншій особі та у відповідності до норм ст.1 Закону України «Про інформацію», п.1, п.3 ст.36 Закону України «Про платіжні послуги», ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» дана банківська карта є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, ОСОБА_5 , 21.10.2025 в період часу з 14 год. 40 хв. по 15 год. 16 хв. (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Наукова 35А, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення офіційного документу, переслідуючи корисливий мотив, шляхом вільного доступу, з метою власного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх негативні наслідки і бажаючи їх настання, таємно викрав офіційний документ - банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» (рахунок НОМЕР_4 ) видану на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому, ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, розуміючи, що його дії не помічені сторонніми особами, шляхом вільного доступу, використовуючи викрадену банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» (рахунок НОМЕР_4 ), що належить потерпілій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період часу з 15 години 16 хвилин 21.10.2025 по 16 годину 57 хвилин 21.10.2025 розраховуючись за товари у магазинах м. Львова, востаннє у магазині «Simi», що за адресою: м. Львів, вул. Залізнична 2, за допомогою безконтактної технології розрахунку «Pay Pass», таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_7 , грошові кошти в загальній сумі 3550,80 грн., розпорядившись коштами на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_5 , своїми умисними діями заподіяв потерпілій ОСОБА_7 , матеріальної шкоди на загальну суму 8715 гривень 80 копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у викраденні офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України; таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

05.03.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, санкція за які передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Крім того 30.10.2025 Дніпровським відділом поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 оголошено в розшук за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407, а відтак розуміючи, що у разі визнання його винним у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень йому загрожує покарання виключно у виді позбавлення волі, через що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Окрім цього підозрюваний не одружений, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_7 , та на свідка ОСОБА_8 , який надавав викривальні покази щодо нього, а відтак підозрюваний, перебуваючи на свободі матиме можливість незаконно впливати на нього, таким чином перешкоджати повному та об`єктивному проведенню досудового розслідування.

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, а саме у кримінальному провадженні №0013464 від 17.10.2025 за підозрою у вчиненні кримінальному правопорушенні передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та на даний час якого оголошено в розшук.

Ураховуючи вищевикладене, в органу досудового розслідування є всі достатні та обґрунтовані підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначених у ст. 177 КПК України, тому відносно ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, для забезпечення виконання з ним процесуальних рішень в розумні строки.

У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 .

Слідча СВ ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала подане клопотання та просила його задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини.

У судовому засіданні прокурор Франківської окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 підтримав дане клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні стосовно клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечили, просили обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а саме домашній арешт.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною другою цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За правилами ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п. 5) ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як дораніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З матеріалів клопотання встановлено, що в провадженні слідчих органів перебуває кримінальне проводження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000810 від 21.10.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України. Останнє розпочате на підставі заяви ОСОБА_7 про те, що 21.10.2025 близько 14:00 год., невідома особа перебуваючи на зупинці громадського транспорту, що по вул. Науковій, 35 а в м. Львові, таємно, шляхом вільного доступу в умовах військового стану, здійснила крадіжку належного їй майна, внаслідок чого завдала матеріальної шкоди на суму 4000 гривень, а також того що ОСОБА_5 21.10.2025 в період часу з 14 год. 40 хв. по 15 год. 16 хв. перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Наукова 35А, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення офіційного документу, переслідуючи корисливий мотив, шляхом вільного доступу, з метою власного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх негативні наслідки і бажаючи їх настання, таємно викрав офіційний документ - банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» (рахунок НОМЕР_4 ) видану на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При розгляді клопотання встановлено, що 05.03.2026 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано. 05.03.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та роз`яснено процесуальні права та обов`язки підозрюваного.

На підтвердження наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України слідчий надав такі докази:протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, показами потерпілого ОСОБА_7 , протокол допиту свідка ОСОБА_8 , висновком експерта № СЕ-19/114-25/26826-ТВ, протокол огляду відео з камер відеспостереження та інші матеріали кримінального провадження в сукупності.

Подані слідчим докази вказують на існування обставин, які свідчать про можливе вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та, які можуть об`єктивно викликати підозру про причетність підозрюваного до його вчинення.

Тому, з урахуванням доводів слідчого та прокурора, стадії досудового розслідування, слідчий суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотання, вважає, що в розумінні ч. 1 ст. 194 КПК України, існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які вказав слідчий у клопотанні про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Ризиками, які дають підстави слідчому судді обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, санкція за які передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Крім того 30.10.2025 Дніпровським відділом поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 оголошено в розшук за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407, а відтак розуміючи, що у разі визнання його винним у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень йому загрожує покарання виключно у виді позбавлення волі, може незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_7 , та на свідка ОСОБА_8 , який надавав викривальні покази щодо нього, а відтак підозрюваний, перебуваючи на свободі матиме можливість незаконно впливати на нього, таким чином перешкоджати повному та об`єктивному проведенню досудового розслідування, може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, а саме у кримінальному провадженні №0013464 від 17.10.2025 за підозрою у вчиненні кримінальному правопорушенні передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та на даний час якого оголошено в розшук.

Водночас, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а тому інший запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальні поведінку підозрюваного у кримінальному провадженні.

Окрім того, у відповідності до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 відсутнє постійне офіційне місце роботи чи навчання; відсутнє постійне офіційне джерело доходів; покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, можливе у вигляді позбавлення волі 5 до 8 років; вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування; наявність цілком обґрунтованих ризиків того, що підозрюваний у зв`язку із відсутністю у нього офіційного місця праці і джерел доходу, характеризує його як особу зможе продовжити злочинну діяльність та вчинити нові кримінальні правопорушення.

Також, з аналітичного профіля на особу ОСОБА_5 вбачається, що такий неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства та з 30.10.2025 оголошений у розшук.

Слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Також, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено та стороною захисту не доведено.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує, що особа неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, у зв`язку з чим застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є недоцільним.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, в порядку ст.177 КПК України.

Відтак, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить приписам ч. 2 ст. 183 КПК України.

Ураховуючи наведене, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків є підстави застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2) ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Суд також враховує рішення ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року, у якому зазначено, що гарантії передбачені п. 3 статті 5 Конвенції (звільнення особи обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання) покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання.

Таким чином, вказана сума застави повинна бути оцінена, враховуючи самого підозрюваного, його активів та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, тобто, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи в суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Ураховуючи наведене, з одного боку розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, суд з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя враховує майновий та сімейний стан підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні яких останній підозрюється, оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; крім того, беручи до уваги, що досудове слідство триває, не всі докази зібрані, тому виправданим є необхідність визначити підозрюваному заставу у встановленому п. 2) ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі - 30 (тридцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99 840 (дев`яносто дев`ять вісімсот сорок) гривень, оскільки саме такий розмір буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Такий розмір зможе забезпечити його належну поведінку, запобігти ризикам кримінального провадження, не є завідомо непомірним для нього та буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, у випадку застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, необхідно покласти на нього обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суду за кожною вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування з потерпілою ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 309, 371-372, 376, 395 КПК України,

постановив :

Клопотання слідчої ВРЗЗС СВ ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000810 від 21.10.2025, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково.

Підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , громадянину України, раніше не судимому, застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити термін дії ухвали про застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19» до шістдесят днів, тобто по 02 травня 2026 року включно.

Одночасно визначити розмір застави у 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99 840 (дев`яносто дев`ять вісімсот сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Львівській області у будь-який момент протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування з потерпілою ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, визначити по 02 травня 2026 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Львівській області, має бути наданий уповноваженій особі Львівської установи виконання покарань УДПтСУ у Львівській області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення

Копію ухвали вручити учасникам справи.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено 10.03.2026 о 13:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1