ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1472/26 Справа № 235/5125/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року Кривий Ріг

23.03.2026р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в залі суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 , на ухвалу Заводського районного суду міста Кам`янського від 02.03.2026р., якою обвинуваченій у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Покровськ Донецької області, яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , утримується в ДУ «Дніпровська УВП № 4» м. Дніпро

продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 29.04.2026р., визначено розмір застави у сумі 116 480 грн.

за участю обвинуваченої (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6

захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_7

прокурора (в режимі ВКЗ) ОСОБА_8

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції щодо обвинуваченої ОСОБА_6 , продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 29.04.2026 року включно.

Визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 35 (тридцять п`ять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 116 480 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржено обвинуваченою ОСОБА_6 , яка в апеляційній скарзі вказує, що тривалий час та незаконно перебуває під вартою, чим порушено її права, та прохає змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою, звільнити її з під варти, розгляд апеляційної скарги проводити за її участі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді - доповідача, доводи обвинуваченої та її захисника, які прохали задовольнити апеляційну скаргу, позицію прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, дослідивши матеріали кримінального провадження, та перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до наданих матеріалів кримінального провадження в провадженні Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

26.04.2024р. ухвалою слідчого судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області до підозрюваної ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з триманням її в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» строком на 60 днів, тобто до 24.06.2024р. включно, без визначення розміру застави, який в подальшому було продовжено.

В обґрунтування прийнятого рішення про продовження строку тримання під вартою суд першої інстанції зазначив, що кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_6 , згідно зі ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що за умови доведеності її винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення обвинуваченої ОСОБА_6 , загрожує позбавленням волі на строк від шести до десяти років позбавлення волі, без обрання іншого альтернативного виду покарання.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що тяжкість покарання, характер та обставини вчинення кримінального правопорушення, вони викладені в обвинувальному акті, дають достатні підстави вважати, що обвинувачена з метою уникнення покарання, враховуючи його тяжкість, спроможна переховуватись від суду, а відсутність офіційного джерела доходу та стійких соціальних зв`язків безумовно підтверджують наявність ризику вчинення нового кримінального правопорушення.

Суд апеляційної інстанції також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, оскільки прокурор довів наявність ризику переховування від суду з урахуванням тяжкості покарання за інкримінований злочин, який не зменшився, та у сукупності з іншими встановленими обставинами колегія суддів вважає, що вказане виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Підстав, які б виключали можливість застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не вбачається, та доказів на підтвердження неможливості на даний час перебування ОСОБА_6 під вартою суду апеляційної інстанції не надано.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченої, в повній мірі обґрунтував своє рішення, щодо необхідності продовження застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження із дотриманням вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України.

Суд апеляційної інстанції, розглядаючи можливість застосування до обвинуваченої іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, виходить з того, що особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні яких вона обвинувачуються із встановленими ризиками, заяв про взяття на поруки обвинувачену ОСОБА_6 до суду не надходило; домашній арешт, з огляду на інкриміноване обвинуваченій кримінальне правопорушення, не є дійовим запобіжним заходом щодо обвинуваченої, оскільки ОСОБА_6 не має постійного місця роботи та постійного джерела доходу, обвинувачується у незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому повторно, особою, як раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на дію введеного воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та вважає, що обвинувачена ОСОБА_6 з метою уникнення покарання, яке їй загрожує у разі встановлення її винуватості судом, може скористатись численною евакуацією населення України з зони бойових дій або наближеної до неї.

Крім того судом першої інстанції було застосовано та неодноразово зменшено, щодо обвинуваченої ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у виді застави, який визначений відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, з урахуванням тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що визначений розмір застави є помірним для обвинуваченої та дієвим для виконання завдань цього кримінального провадження та запобігання встановленим ризикам.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що наразі достатніми та належними підставами тримання ОСОБА_6 під вартою є не лише очікування завершення судового розгляду справи, а і дотримання балансу між можливими наслідками її звільнення та безпекою суспільства, що вимагає ізоляції осіб, які з встановленою високою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченої під вартою.

Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_6 та виключити ризики, пов`язані із звільненням його з-під варти.

Посилання обвинуваченої на недоведеність її вини у пред`явленому їй обвинуваченні не є предметом апеляційного розгляду, та стосується розгляду справи по суті, зміст даного апеляційного провадження спрямований виключно на перевірку законності продовження строку тримання обвинуваченої під вартою.

Крім того слід наголосити що вироком Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області від 02.03.2026р. обвинувачену ОСОБА_6 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 307 КК України та призначити їй покарання у виді років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.

При цьому з урахуванням вироку, який хоча і не набрав законної сили, проте може спонукати обвинувачену до позапроцесуальної поведінки. При цьому запобіжний захід у виді тримання під вартою один із вагомих заходів забезпечення кримінального провадження. Цей превентивний, забезпечувальний захід, спрямований на недопущення можливої протидії з боку підозрюваного, обвинуваченого провадженню у кримінальній справі, є ефективним засобом коригування неправомірної поведінки зазначених учасників кримінального судочинства.

Обмежуючи конституційні права обвинуваченої у вчиненні злочину, запобіжний захід виконує позитивну роль, реалізуючи у кримінальному процесі матеріально-правовий принцип крайньої необхідності: завдання меншої шкоди, щоб запобігти більшій шкоді.

Слід наголосити, що за допомогою запобіжних заходів забезпечується особиста участь обвинуваченої у кримінальному судочинстві, її неухилення від кримінального переслідування, застосування до нього заходів кримінального покарання і стягнення з нього завданої злочином матеріальної шкоди.

Суд апеляційної інстанції з урахуванням наданих матеріалів та встановлених обставин в ході апеляційного розгляду вважає рішення суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 законним, обґрунтованим та вмотивованим, а висновок про необхідність продовження строку тримання під вартою правильним, обмеження права обвинуваченої на свободу в цьому випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти ймовірній реалізації ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України і забезпечити виконання нею своїх процесуальних обов`язків.

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування ухвали суду з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі обвинуваченої, оскільки судом першої інстанції постановлено ухвалу у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, ухвала є законною та обґрунтованою, справедливою відповідно до об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням достатніх мотивів та підстав.

Істотних порушень норм кримінального процесуального кодексу України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, не встановлено. Таким чином апеляційна скарга, як така, що не підтверджується обставинами судового провадження, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду міста Кам`янського від 02.03.2026р., якою обвинуваченій у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 29.04.2026р., визначено розмір застави у сумі 116 480 грн. залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду міста Кам`янського від 02.03.2026р., якою обвинуваченій у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 29.04.2026р., визначено розмір застави у сумі 116 480 грн. залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді