Справа № 161/4265/26
Провадження № 1-кс/161/1607/26
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про накладення арешту на майно

24 лютого 2026 року м. Луцьк

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2026 року старший слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором в кримінальному провадженні прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером: :01:043:5100, площею 0,042 га, розмір частки 1/1, земельну ділянку з кадастровим номером: :03:136:0008, площею 0,0664 га, розмір частки 1, земельну ділянку з кадастровим номером: :01:005:0104, площею 0,1 га, розмір частки 1, земельну ділянку з кадастровим номером: :01:000:0882, площею 0,12 га, розмір частки 1/1, квартиру загальною площею 81, 6 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль марки «FORD KUGA», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження вищевказаним.

Своє клопотання старший слідчий мотивує тим, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000086 від 03 липня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України, в ході якого, 03 лютого 2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, а тому з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, яке після проведення обшуків перереєстровано на близьких йому осіб, в тому числі сусідку, звернувся з відповідним клопотанням до слідчого судді.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи вищевикладене та те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя дійшов висновку про розгляд клопотання без повідомлення останнього та його захисника, а також нових власників, з метою забезпечення арешту такого майна.

В судове засідання прокурор, старший слідчий не з`явились, хоча належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, водночас, кожен, зокрема подали суду заяви про проведення судового засідання за їх відсутності та підтримання клопотання в повному обсязі, а тому у відповідності до вимог ч. 4 ст.107, ч.ч. 1, 2 ст. 172 КПК України судове засідання проводиться за відсутності останніх, а також не здійснюється фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді.

Перевіривши надані матеріали клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підставне та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000086 від 03 липня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України.

03 лютого 2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності.

Санкцією ч. 3 ст. 332 КК України визначено обов`язковим додатковим покаранням конфіскацію майна.

В ході проведення досудового розслідування, проведеними слідчими діями встановлено, що у приватній власності підозрюваного ОСОБА_5 перебувають: земельна ділянка з кадастровим номером: :03:136:0008, площею 0,0664 га, розмір частки 1; земельна ділянка з кадастровим номером: :01:043:5100, площею 0,042 га, розмір частки 1/1; земельна ділянка з кадастровим номером: :01:005:0104, площею 0,1 га, розмір частки 1; земельна ділянка з кадастровим номером: :01:000:0882, площею 0,12 га, розмір частки 1/1; квартира загальною площею 81, 6 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль марки «FORD KUGA», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Разом з тим, з матеріалів клопотання слідує, що 22.11.2025 о 12 год. 52 хв. 52 с. відповідно до договору поділу майна подружжя, серія та номер: 9720, виданий 22.11.2025, видавник: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , ОСОБА_5 здійснив перереєстрацію належної земельної ділянки з кадастровим номером: :03:136:0008, площею 0,0664 га, на дружину ОСОБА_7 , надалі 22.11.2025 о 13 год. 00 хв. 15 с. відповідно до договору поділу майна подружжя, серія та номер: 9720, виданий 22.11.2025, видавник: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , здійснив перереєстрацію належної земельної ділянки з кадастровим номером: :01:005:0104, площею 0,1 га, на дружину ОСОБА_7 , далі 22.11.2025 о 13 год. 08 хв. 26 с. відповідно до договору поділу майна подружжя, серія та номер: 9720, виданий 22.11.2025, видавник: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , здійснив перереєстрацію належної земельної ділянки з кадастровим номером: :01:043:5100, площею 0,042 га, на дружину ОСОБА_7 , надалі 22.11.2025 о 13 год. 16 хв. 36 с. відповідно до договору поділу майна подружжя, серія та номер: 9720, виданий 22.11.2025, видавник: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , здійснив перереєстрацію належної земельної ділянки з кадастровим номером: :01:000:0882, площею 0,12 га, на дружину ОСОБА_7 , також 24.11.2025 о 16 год. 31 хв. 14 с. відповідно до договору купівлі-продажу, серія та номер: 9744, виданий 24.11.2025, видавник: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , здійснив продаж за грошові кошти в сумі 500000 гривень належної йому квартири загальною площею 81, 6 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 , громадянці ОСОБА_8 , яка являється матір`ю ОСОБА_7 , тобто тещою ОСОБА_5 , а також 27.11.2025 здійснив перереєстрацію свого автомобіля марки «FORD KUGA» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , на громадянку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тобто є сусідкою ОСОБА_5 , та вказав належним користувачем свою дружину ОСОБА_7 .

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом (cт. 16 КПК України).

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Одним із різновидів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження (абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Арешт майна допускається з метою, зокрема, спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання (п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Так, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті (конфіскації майна як вид покарання), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

Частина 3 ст. 332 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Із огляду на те, що після проведення обшуків 18 листопада 2025 року та вручення ОСОБА_5 ухвал про дозвіл на проведення обшуку, останньому стало відомо, що він є потенційним підозрюваним, зокрема у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 332 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді конфіскації майна є підстави вважати, враховуючи, в тому числі, наявність захисника, що переоформивши належні йому на праві власності, на момент проведення обшуків, земельні ділянки на дружину, квартиру на тещу, а транспортний засіб на сусідку, підозрюваний намагався уникнути застосування до вказаного майна конфіскації як виду покарання у випадку визнання його винуватим у вчиненні вказаних вище злочинів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, заходи з конфіскації можуть бути застосовані не тільки до осіб, які безпосередньо звинувачуються у кримінальних злочинах, а й до будь-яких інших третіх осіб, які мають право володіння майном без необхідної добросовісності з метою приховування їхньої злочинної ролі у накопиченні цінностей, які є предметом розгляду у справі (п. п. 105, 107 рішення ЄСПЛ у справі «Гогітідзе та інші проти Грузії» / Gogitidze and Others v. Georgia від 12.05.2015, заява №36862/05)). У процедурах конфіскації, що стосувалися доходів від серйозних злочинів суду не потрібні докази «поза сумнівом» щодо незаконності походження майна. Натомість доказ щодо балансу вірогідностей або високої ймовірності незаконного походження майна у сумісності з неможливістю власником цього майна довести протилежне був достатній для перевірки критерію пропорційності відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції. Національні органи влади відповідно до Конвенції надалі отримали свободу дій у питанні застосування конфіскаційних заходів не лише стосовно осіб, безпосередньо обвинувачених у злочинах, а й членів їхніх сімей та інших близьких родичів, які могли володіти та неформально управляти незаконно набутим майном від імені підозрюваних правопорушників, а також будь-кого, хто не мав необхідного статусу добросовісності (bona fide) (рішення у справах «Аркурі та інші проти Італії» / Arcuri and Others v. Italy, заява № 52024/99; рішення у справі від 07.06.2005»Морабіто та інші проти Італії» / Morabito and Others v. Italy, заява № 58572/00; рішення у справі від 27.06.2002 «Батлер та інші проти Великої Британії» / Butler v. the United Kingdom, заява №41661/98).

Поруч з наведеним слід звернути увагу на необхідність врахування практики Верховного Суду щодо добросовісності як основоположної засади цивільного законодавства.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом (постанова Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №317/3272/16-ц, провадження № 61-156св17).

Договір як приватно-правова категорія є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, покликаний забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Приватно-правовий інструментарій (зокрема, вчинення договору не для регулювання цивільних відносин та не для встановлення, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання публічних обов`язків, звільнення майна з під арешту в публічних відносинах або уникнення арешту та/або можливої конфіскації.

Тому правопорядок не може залишати поза реакцією укладення договору не для регулювання цивільних відносин і не для встановлення, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, а з метою уникнення арешту та/або можливої конфіскації майна, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Вирішуючи справу про визнання недійсними договорів дарування суд касаційної інстанції зазначив щодо помилковості висновків судів стосовно відсутності підстав для визнання недійсними договорів дарування майна, укладених у короткий проміжок часу між близькими родичами під час здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях стосовно чоловіка дарувальника спірного майна та інших, пов`язаних з ним осіб, які підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень, одним з видів покарання за яке передбачено конфіскацію майна (постанова Верховного Суду від 13.04.2022 у справі №757/62043/18-ц, провадження №61-13227св21).

Таким чином, наявність у сторони обвинувачення можливості за наведених обставин звернутися до суду з позовом про визнання недійсним договорів дарування, та ймовірність застосування до земельної ділянки будинку та транспортних засобів конфіскації майна як виду покарання, не виключається. Тобто, накладення арешту на майно з метою його подальшої конфіскації як виду покарання можливе не лише щодо майна підозрюваного, а й щодо майна третьої особи, яка набула його шляхом укладення правочину з метою приховування такого майна від можливої конфіскації.

Враховуючи вищезазначене, та те, що в судовому засіданні встановлено, що нерухоме та рухоме майно, після вручення підозри, формально перереєстроване ОСОБА_5 на своїх близьких та знайомих, слідчий суддя дійшов висновку, що вказані обставини не спростовують можливість накладення арешту на таке майно, тому клопотання старшого слідчого підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 про накладення арешту на майно про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером: :01:043:5100, площею 0,042 га, розмір частки 1/1, земельну ділянку з кадастровим номером: :03:136:0008, площею 0,0664 га, розмір частки 1, земельну ділянку з кадастровим номером: :01:005:0104, площею 0,1 га, розмір частки 1, земельну ділянку з кадастровим номером: :01:000:0882, площею 0,12 га, розмір частки 1/1, квартиру загальною площею 81, 6 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль марки «FORD KUGA», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження цим майном.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що вподальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1