ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/2907/25 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/367/26 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-прокурора ОСОБА_6 ,

-обвинуваченого ОСОБА_7 ,

-захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Новобаварського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2025 року відносно ОСОБА_7 , -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, до затримання проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

24.09.2016 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

18.12.2017 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі;

12.12.2018 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

10.06.2021 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;

11.11.2022 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

22.05.2023 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 345, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі, звільнений 05.03.2025 за відбуттям покарання.

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 років і 9 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з дня проголошення вироку - з 23 вересня 2025 року.

Зарахувано ОСОБА_7 у строк покарання термін попереднього ув`язнення, а саме період часу з 24 квітня 2025 року по 22 вересня 2025 року включно.

До набрання вироком суду законної сили продовжено відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Як установив суд, ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово засудженим за вчинення злочинів проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став та, маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, повторно вчинив новий злочини проти власності у період воєнного стану, поширеного на території України, де підрозділи збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи обізнаною про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», за наступних обставин:

Так, ОСОБА_7 , 06.04.2025, у період часу з 07 год. 30 хв. до 08 год. 30 хв., більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, перебував поблизу КЗ «Харківський ліцей №162» ХМР, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Львівська, 13, спільно із малознайомим йому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який під час спілкування поклав у ліву зовнішню кишеню куртки свій мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А 23», не застібнувши при цьому блискавку.

Саме в той час у ОСОБА_7 виник протиправний корисливий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, належного ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, ОСОБА_7 , перебуваючи на лавочці поруч із потерпілим, оцінивши ситуацію що склалася, дочекавшись, коли ОСОБА_9 відверне увагу, переконавшись та будучи впевненим при цьому, що за його діями ніхто не спостерігає та не може завадити доведенню його злочинного умислу до кінця, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, таємно витягнув із лівої зовнішньої кишені куртки ОСОБА_9 належний останньому мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А 23», вартістю 3924 грн. 05 коп., заволодівши таким чином майном потерпілого.

Після цього ОСОБА_7 , 06.04.2025, у період часу з 07 год. 30 хв. до 08 год. 30, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 3924 грн. 05 коп., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 1112/25 від 16.04.2025.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок скасувати, а справу направити на новий розгляд в суд першої інстанції.

Вказує, що судом не вірно кваліфіковані дії ОСОБА_7 , як таємне викрадення чужого майна(крадіжка),оскільки умислу на вчинення крадіжки обвинувачений не мав, бажав повернути майно.

Перебуваючи на місці, де вони з потерпілим сиділи на лавочці та відпочивали з ОСОБА_9 значний час в очікуванні, що потерпілий повернеться, оскільки відійшов до туалету. Потерпілий не мав наміру на повернення, про що повідомив у судовому засіданні. Також судом не надано оцінки, що потерпілий за допитом вказував що не повідомляв свого місця проживання чи роботи ОСОБА_7 .

Посилання суду на те, що у обвинуваченого ОСОБА_7 виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна під час того, коли потерпілий поклав до лівої зовнішньої кишені куртки свій мобільний телефон не застібнувши при цьому блискавку - є помилкові, оскільки потерпілий вказав у судовому засіданні, що він не пам`ятає як на справді було застебнуто чи ні та чи клав він його до кишені бо був на «доброму» підпитку.

Нагорний збираючи залишки їжі, що залишилися на лавочці, щоб викинути у сміттєвий бак раптово виявив телефон, він розумів, що він належить потерпілому, але не знав де його шукати.

Через деякий час посидівши на місці зустрів знайомого ОСОБА_10 та розповів йому про ситуацію, яка склалася. Після очікування потерпілого та розуміння що ніхто зараз не повернеться попрохав закласти телефон знайомого бо гроші закінчились ,що були з собою. Планував ,що в разі зустрічі потерпілого поверне або гроші або телефон.

Через декілька днів, коли йому повідомив оперативний співробітник поліції, що потерпілий шукає телефон, він віддав відразу кошти, за які закладався телефон 2000грн. Оперативник передав кошти, що підтвердив потерпілий у судовому засіданні.

Обвинувачений також не погодився з ухваленим вироком, у своїй апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуваний вирок.

Вказує, що вину у вчиненому не визнає, засуджений незаконно.

Наголошує на тому, що він дійсно був неодноразово засуджений за вчинення крадіжок з супермаркетів і завжди, якщо він дійсно вчинив незаконні дії він визнавав вину та не оскаржував вироки суду.

Проте в цій ситуації вважає себе невинуватим.

Телефон лежав на лавочці, потерпілий його забув і відповідно він його не викрадав.

Прокурор до початку судового розгляду від своєї апеляційної скарги відмовився.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти апеляційних скарг сторони захисту, обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджених судом, яким дана належна оцінка, зокрема показами потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 .

Покази зазначених потерпілого та свідка є логічними, послідовними та несуперечливими.

В судовому засіданні в суді першої інстанції потерпілий з урахуванням додаткового допиту 12.08.2025 року ОСОБА_9 пояснив, що що 06.04.2025 рано-вранці він пішов прогулятися в район «Терміналу» в м. Харкові. Він сидів на лавці, курив, до нього підійшов обвинувачений, попросив прикурити. Він вирішив купити ОСОБА_7 цигарки. Вони пішли шукати торгівельну точку, почали розмовляти, зайшли до кафе, там випили спиртне, потім сіли на лавочку. Потерпілий показував обвинуваченому свої фото в телефоні Samsung Galaxy А23. Потім потерпілий вирішив піти додому, встав та пішов. Коли він прийшов додому, телефону при собі не виявив. Після цього заблокував карту. Через деякий час зателефонував співробітник поліції та повідомив, що його телефон закладений у ломбард.

На телефоні був встановлений графічний ключ, який не є складним. Спілкування з обвинуваченим відбувалось біля години за часом. Телефон він завжди кладе в ліву кишеню куртки. ОСОБА_7 сидів по ліву руку від нього. У нього при собі був ще один телефон у внутрішній кишені.

У нього з собою була пляшечка коньяку, яку вони розпивали, також купували каву та пиво. У ході спілкування конфліктів не було.

Особисто до правоохоронних органів потерпілий не звертався, поки йому не зателефонували з поліції. Зникнення коштів з рахунку потерпілого не було.

Коли він побачив ОСОБА_7 , він одразу зрозумів, що ця особа має кримінальний досвід.

На лавці він не засинав. Телефон поклав у кишеню тоді, коли вже збирався йти з місця події. У цей час ОСОБА_7 сидів на лавці поруч. Звуку падіння телефону на лавку він не чув.

Відсутність телефону він виявив не одразу, а через деякий час.

Також пояснив, що наступного дня після події співробітники поліції зателефонували його дружині, а вона повідомила його. Дружина сказала, що співробітник поліції повідомив, що знає, де перебуває телефон. Потім йому дзвонили з поліції, можливо, 9 квітня. Він не пам`ятає багато подій, оскільки має декілька контузій, переніс трепанацію черепа.

Документи, які складались у відділі поліції, він підписував, подробиці їх складання не пам`ятає. Під час допиту в суді він краще пам`ятає події, ніж коли він надавав показання в поліції.

Коли він вставав з лавки, він був впевнений, що телефон перебував в лівій кишені його куртки. Кишеня не була застібнута, коли він вставав, ОСОБА_7 міг витягнути телефон з кишені.

Відсутність телефону він виявив наступного дня. В ході спілкування він надавав ОСОБА_7 телефон до рук, показував фото та відео. На місці вони спілкувалися близько 30 хвилин. Коли він вставав з лавки, він не мав наміру повертатися, попрощався з ОСОБА_7 . Йому хотілося до туалету. На ньому була чорна зимова куртка, кишені не були застібнуті. Адресу свого мешкання він ОСОБА_7 не повідомляв. Коли телефон перебуває у кишені, він не застібує її, проте в принципі це можна зробити.

Свого часу він переніс інсульт, трепанацію черепу, три контузії, страждає рядом хвороб.

Свідок ОСОБА_10 в суді першої інстанції пояснив, що в квітні 2025 року йому зателефонував ОСОБА_7 , запропонував зустрітись. В ході зустрічі ОСОБА_7 запропонував йому закласти до ломбарду телефон Samsung Galaxy А23, який був у нього, оскільки у нього не було при собі документів. Вони зайшли в ломбард, заклали телефон, отримали гроші.

ОСОБА_7 стверджував, що телефон належить йому (його подарували, хто і як - свідку невідомо), хоча в ньому були фотографії чоловіка у військовій формі. Цього чоловіка вони у той день не зустрічали. Отримані гроші він віддав ОСОБА_7 та пішов у своїх справах.

Таким чином потерпілий та свідок, покази яких узгоджуються між собою, підтвердили в повному обсязі фактичні обставини справи, а саме те, що обвинувачений та потерпілий разом розпивали спиртні напої, коли потерпілий вставав з лавочки він був впевнений що телефон був в його лівій кишені його куртки, кишеня була відчинена, відсутність телефону він виявив наступного дня.

Після вказаних подій, обвинувачений зателефонував своєму знайомому, зустрівся з ним і використовуючи документи приятеля вони здали телефон потерпілого, яким ОСОБА_7 напередодні заволодів, до ломбарду.

Також колегія суддів враховує, що обвинувачений не вчинив жодних активних дій щодо повернення потерпілому телефона, не звернувся до правоохоронного органу із повідомленням про знахідку телефона, не шукав потерпілого будь яким іншим шляхом.

І лише після того як йому повідомив співробітник поліції про те, що потерпілий шукає телефон він повідомив де цей телефон знаходиться та віддав кошти, розуміючи що його дії мають ознаки злочину.

Будь яких відомостей, які б ставили покази свідка та потерпілого під сумнів, сторона захисту не надала.

Покази свідка та потерпілого, в тому числі повністю підтверджують подію злочину та причетність до його вчинення обвинуваченим.

Посилання захисника на суперечливість показів потерпілого не приймаються колегією суддів, оскільки суд допитав потерпілого двічі і під час додаткового допиту, потерпілий надав цілісні та зрозумілі показання, при цьому пояснив причини, через які він трохи плутається у думках - вказане визване його захворюваннями і іноді йому важко висловити свою думку та згадати події.

При цьому, що стосується події відкритого заволодіння його телефоном, потерпілий надав під час додаткового допиту чіткі та несуперечливі покази, які повністю підтверджують фактичні обставини справи.

Доводи обвинуваченого про те, що він знайшов телефон, а потім у нього закінчились кошти і тому він його здав до ломбарду, повністю спростовані показами потерпілого та свідка.

Колегія суддів сприймає таку версію обвинуваченого як намагання уникнути відповідальності за вчинене та прикрити свою злочинну діяльність начеб то наміром повернути телефон потерпілому, що жодним чином не підтверджено самим обвинуваченим.

За вказаних обставин, колегія суддів критично ставиться до версії сторони захисту про відсутність в діях обвинуваченого ознак злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Зібрані докази у справі свідчать про протилежне.

Фактичні дані, на підставі яких суд встановив обставини цього кримінального провадження містяться також в інших досліджених доказах, які також є належними та допустимими.

Отже, дослідивши всі зібрані докази, суд першої інстанції прийшов до цілком правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому дій.

З огляду на вказане, колегія суддів відкидає доводи сторони захисту щодо оспорювання фактичних обставин справи.

При цьому судом першої інстанції, сторонам були створені належні та рівні умови для реалізації своїх прав.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що наведені в апеляційних скаргах мотиви щодо незгоди з судовим рішенням в частині доведеності вини обвинуваченої, а також щодо незгоди з наданою судом оцінкою окремих доказів, не спростовують правильності висновків судів і не містять переконливих доводів, які би дозволили колегії суддів дійти висновку, що рішення було постановлено з істотними порушеннями норм права, які можуть поставити під сумнів їх законність в цій частині.

Доводів, щодо незгоди з призначеним обвинуваченому покарання, апеляційна скарга не містить, у зв`язку з чим колегія суддів не надає оцінку оскаржуваному вироку в частині призначеного покарання.

Таким чином вирок суду є законним та обґрунтованим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405,406, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Новобаварського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2025 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Головуючий

Судді