Справа № 539/480/26
Провадження № 1-кс/539/107/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року місто Лубни

Слідчий суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лубнах Полтавської області клопотання слідчого Слідчого відділу Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , та захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 щодо запобіжного заходу відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Лубен Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, не є депутатом, не є інвалідом, освіта середня, не працюючого, раніше не судимого,

у кримінальному провадженні № 0000103, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 лютого 2026 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 263, частини четвертої статті 296 Кримінального кодексу України (далі КК України), -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Слідчого відділу Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі СВ Лубенський РВП ГУНП в Полтавській області) ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із зазначеним клопотанням.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 КК України, за наступних обставин. Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці незаконно придбав вогнепальну зброю автомат з маркуванням ФОРТ-202 7,62х39, 1973 р.в., номерні позначення НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з магазином та 25 набоями з маркуванням 7,62х39 мм. У подальшому ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, яка полягала у порушенні встановленого в Україні порядку обігу вогнепальної зброї та боєприпасів, не маючи передбаченого пункту 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, та пункту 2.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, дозволу на придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів, маючи певні навики поводження зі зброєю, незаконно залишив зберігатися придбані раніше вогнепальну зброю автомат з маркуванням ФОРТ-202 7,62х39, 1973 р.в., номерні позначення НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з магазином та 25 набоями з маркуванням 7,62х39 мм, в автомобілі марки BMW 528 Xi VIN: НОМЕР_3 , транзитний номерний знак НОМЕР_4 , який перебував у його користуванні та перевозив їх в даному автомобілі. 08 серпня 2026 року у період з 08.33 год до 09.16 год, працівниками поліції на підставі частини третьої статті 233 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України проведено невідкладний обшук, в ході якого виявлено та вилучено вогнепальну зброю-автомат з маркуванням ФОРТ-202 7,62х39, 1973 р.в., номерні позначення НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з магазином та 25 набоями з маркуванням 7,62х39 мм, який ОСОБА_5 незаконно придбав, носив та зберігав, без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 КК України.

Крім того, 08 лютого 2026 року приблизно о 01.30 год ОСОБА_5 на автомобілі BMW 528 Xi, VIN: НОМЕР_3 , транзитний номерний знак НОМЕР_4 , прибув до багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в якому у квартирі АДРЕСА_3 проживає ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_5 з метою вчинення хуліганських дій взяв із собою вогнепальну зброю автомат з маркуванням ФОРТ-202 7,62х39, 1973 р.в., номерні позначення НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з магазином та набоями з маркуванням 7,62х39 мм. ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаходячись на вулиці поблизу адреси проживання ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_2 , яке є громадським місцем, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, застосовуючи вогнепальну зброю автомат з маркуванням ФОРТ-202 7,62х39, 1973 р.в., номерні позначення НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з магазином та набоями 7,62х39 мм, безпідставно здійснив три хаотичні постріли в напрямку спальні квартири ОСОБА_7 , що в АДРЕСА_4 , де перебував потерпілий ОСОБА_7 . У подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи свої протиправні дії, направлені на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшов до іншого помешкання потерпілого ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_5 , та який знаходиться неподалік багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , та здійснив ще не менше одинадцяти пострілів в напрямку хвіртки вищевказаного господарства. Після чого ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину з вогнепальною зброєю та в подальшому був затриманий працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 296 КК України.

08 лютого 2026 року о 06.35 год ОСОБА_5 затримано в порядку статті 208 КПК України.

08 лютого 2026 року слідчим СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , за погодженням прокурора Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , ОСОБА_5 повідомлено про підозру за частиною першою статті 263 КК України. 09 лютого 2026 року слідчим СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , за погодженням прокурора Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , ОСОБА_5 повідомлено про підозру за частино четвертою статті 296 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому злочинів повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: даними, встановленими з протоколу прийняття заяви від 08 лютого 2026 року; даними, встановленими з протоколу огляду місця події від 08 лютого 2026 року; даними, встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 08 лютого 2026 року; даними, встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 08 лютого 2026 року; даними, встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 08 лютого 2026 року; даними, встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 08 лютого 2026 року; даними, встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 08 лютого 2026 року; даними, встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 08 лютого 2026 року; даними, встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 08 лютого 2026 року; даними, встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 08 лютого 2026 року; даними, встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 08 лютого 2026 року; даними, встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_16 від 08 лютого 2026 року; даними, встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_17 від 08 лютого 2026 року; даними, встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_18 від 08 лютого 2026 року; даними, встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_19 від 08 лютого 2026 року; даними, встановленими з протоколу затримання ОСОБА_5 від 08 лютого 2026 року; даними, встановленими з протоколу обшуку авто BMW від 08 лютого 2026 року; даними, встановленими з протоколу огляду від 09 лютого 2026 року; даними, встановленими з протоколу огляду відеозапису від 09 лютого 2026 року; даними, встановленими з протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 ; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 , а також для запобігання можливого ухилення ним від кримінальної відповідальності, необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Метою застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваною покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, підозрюваний ОСОБА_5 офіційно не працює, має низькі соціальні зв`язки, утриманців не має. Так, за вчинення ОСОБА_5 умисного тяжкого злочину, передбаченого частиною першою статті 263 КК України, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 3 до 7 років, за частиною четвертою статті 296 КК України, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 3 до 7 років.

Крім цього, у ОСОБА_5 відсутні стійкі соціальні зв`язки, що виражаються у відсутності дружини та дітей, які з ним проживають, отже останній не має сім`ї, що дає йому змогу в будь-який момент змінити своє місце проживання чи виїхати за межі Лубенського району та Полтавської області.

На підставі викладено є всі підстави вважати, що, знаходячись на волі, без обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або в разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, через усвідомлення можливої втрати свободи на тривалий строк, оскільки за частиною першою статті 263 та частиною четвертою статті 296 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, зможе ухилитися від слідства та суду, постійно змінювати своє місце проживання, не повідомивши про це слідчого чи прокурора, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних завдань та призначення йому покарання за скоєне кримінальне правопорушення.

Знаходячись на волі, підозрюваний ОСОБА_5 достеменно знаючи місце проживання свідків та потерпілих, матиме можливість шляхом умовлянь, погроз, залякування, а також вчинивши інший умисний насильницький злочин відносно свідків та потерпілих, вплинути на їхні покази у кримінальному провадженні.

На даний час у кримінальному провадженні не встановлено будь-яких відомостей про наявність у підозрюваного ОСОБА_5 місця працевлаштування та постійного джерела доходів, оскільки останній не має міцних соціальних зв`язків. Існують всі підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, без обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або в разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, який не пов`язаний з позбавленням волі, продовжить свою злочинну діяльність, вчиняючи інші умисні тяжкі злочини з метою отримання незаконного джерела прибутку на проживання.

Підставою застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний без обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, матиме можливість: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до статті 178 КПК України установлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисних тяжких злочинів проти життя та здоров?я особи, санкція за вчинення таких злочинів передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 7 років, наразі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри за вказаними статтями КК України, які є вагомими та беззаперечними. Підозрюваний має добрий стан здоров`я, соціальні зв`язки підозрюваного до кінця не визначені, постійного джерела доходів не має, за місцем проживання характеризуються позитивно, репутація та майновий стан у підозрюваного не відомі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 194 КПК України до підозрюваного ОСОБА_5 неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки підозрюваний вчинив умисний тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні лише розпочате, відповідні судові експертизи, які потребують участі підозрюваного, до цього часу не проведені.

На підставі викладеного слідчий Слідчого відділу Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі СВ Лубенський РВП ГУНП в Полтавській області) ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , просив: застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів у межах строку досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, вказаних у його мотивувальній частині, зокрема, враховуючи наявність у цьому провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного кримінального правопорушення, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, враховуючи особу підозрюваного. Крім того, прокурор вважав за можливе визначити ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід заставу для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням на нього визначених процесуальним законом відповідних обов`язків.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні погодився з думкою прокурора щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів у межах строку досудового розслідування з визначенням альтернативного запобіжного заходу застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Захисник ОСОБА_6 заперечила щодо задоволення клопотання слідчого. Просила застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту за зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Вказувала, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за інкриміновані останньому кримінальні правопорушення тяжкі наслідки не настали. Зазначила, що ОСОБА_5 позитивно характеризується, має у власності 1/3 квартири, в якій проживає. Звернула увагу, що прокурором не обґрунтовано застосування найсуворішого запобіжного заходу, а викладені у клопотанні ризики не доведені. Під час цілодобового домашнього арешту підозрюваний буде під контролем батька, який забезпечить належне виконання ним ( ОСОБА_5 ) процесуальних обов`язків. Підозрюваний має двох дітей, а саме дочку ОСОБА_20 , які 14 років, та сина ОСОБА_21 , якому 11 років. Крім того, батько підозрюваного внаслідок перенесеного інсульту має вади та потребує стороннього догляду зі сторони сина ОСОБА_5 . Водночас вважала за необхідне визначити підозрюваному альтернативний запобіжний захід заставу у розмірі менше, ніж 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, якщо слідчий суддя дійде висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію захисника. Вказував, що він перебував у гостях у своїх родичів, жарили шашлик і відпочивали; під час відпочинку відійшов покурити електронну сигарету, проте на нього напали родичі, з якими він відпочивав, та почали його бити; після цього поїхав взяв автомат і почав стріляти у хвіртку приватного будинку, де відпочивали, та по багатоквартирному будинку. Просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначив, що має дочку ОСОБА_20 , з якою багато років не спілкується, та сина ОСОБА_21 , з яким періодично спілкуються. Звернув увагу, що працював неофіційно, мав середньомісячний заробіток до січня 2026 року від 10 000 грн до 30 000 грн, сплачував аліменти на дітей.

Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_22 (матір підозрюваного) вказувала, що вона, її чоловік та син ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_6 . Не заперечувала щодо виконання запобіжного заходу за вказаною адресою. Зазначила, що квартира знаходиться на п`ятому поверсі, у ній розташовані ізольовані кімнати, ОСОБА_5 має власну кімнату. Звернула увагу, що вона проживає наразі в іншому населеному пункті та доглядає за хворою матір`ю, а у квартирі АДРЕСА_6 проживає її хворий чоловік, який приймає багато ліків та потребує сторонньої допомоги зі сторони сина ОСОБА_5 . Вказувала, що у підозрюваного є дочка ОСОБА_23 , з якою не спілкуються, та син ОСОБА_24 , з яким спілкуються. Підозрюваний є добрим сином, піклувався про своїх батьків, надавав їм допомогу. ОСОБА_5 заробив гроші та купив автомобіль BMW, це його власність. Зрою у сина ніколи не бачила. Також вказувала, що вона є інвалідом третьої групи.

Слідчий суддя заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу відомості, які мають значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступного.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (частина друга статті 1 КПК України).

Згідно з частиною першою статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 3 частини другої статті 131 КПК України визначено, що заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, запобіжні заходи.

Відповідно до частини першої статті 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом частини другої статті 132 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається: 1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини; 2) у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, до Вищого антикорупційного суду.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням (частина третя статті 132 КПК України).

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (частина шоста статті 132 КПК України).

До клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання (частина сьома статті 132 КПК України).

Згідно з частиною першою статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною другою статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (пункт 4 частини другої статті 183 КПК України).

Як вбачається з матеріалів клопотання, у цьому випадку, необхідність його застосування слідчий, прокурор обґрунтовують тим, що підозрюваний об`єктивно підозрюється, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 263, частини четвертої статті 296 КК України, які відповідно до статті 12 КК України є тяжкими злочинами, відповідальність за які передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до семи років, у зв`язку з чим останній, будучи обізнаним з мірою покарання за вчинені діяння, може здійснити дії передбачені статтею 177 КПК України.

В ході судового розгляду встановлено, що органами досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 263, частини четвертої статті 296 КК України, за обставин, викладених у підозрі.

За вказаним фактом, відомості по матеріалах було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате досудове розслідування, у ході якого ОСОБА_5 08 та 09 лютого 2026 року повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінального правопорушень та подано до слідчого судді зазначене клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя, аналізуючи питання наявності обставин визначених статтями 132, 177, пунктами 13 статті 194 КПК України, дійшов наступних висновків.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень частини п`ятої статті 9 КПК України, слідчий суддя бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази свідчать про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_5 , оскільки надані докази об`єктивно зв`язують їх з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити інкриміновані йому правопорушення.

Також слідчий суддя сприймає як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації ризиків, передбачених статтею 177 КПК України у цьому провадженні.

Як ризики, які дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першої статті 177 КПК України, варто розцінювати ту обставину, що ОСОБА_5 , розуміючи невідворотність покарання за скоєні злочини, може переховуватись від слідства та суду, виїхати за межі Лубенського району та Полтавської області. Поряд з цим, ОСОБА_5 не одружений, не має постійної роботи та стабільного джерела доходів, що свідчить про слабкість його соціальних зв`язків.

Отже, у разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, ОСОБА_5 , знаходячись на волі, через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, змінити місце проживання, не повідомивши про це слідчого, прокурора та/або суд, що унеможливить притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності.

Також вагомим є наведений стороною обвинувачення ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може здійснювати незаконний вплив на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Також слідчий суддя не виключає, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний може продовжити злочинну діяльність або вчинити інше кримінальне правопорушення.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.

Слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши у сукупності всі обставини, у тому числі визначені пунктами 112 частини першої статті 178 КПК України, вважає, що вони у своїй сукупності, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків, репутація; майновий стан; а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, вказують на те, що обставини, передбачені пунктом 3 частини першої статті 194 КПК України, є дійсними, що, у світлі норм кримінального процесуального законодавства, свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому на цій стадії провадження слідчий суддя не вправі перевіряти докази з точки зору їх належності та допустимості, а лише встановлює наскільки їх сукупність є достатньою вважати про ймовірну причетність особи до вчинення кримінального правопорушення. На початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях підозрюваного ознак інкримінованих йому злочинів.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у цьому випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та впливати на свідків, слідчий суддя враховує, що такі дії цілком вірогідні з огляду на покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів.

Дані визначені пунктами 13 частини третьої статті 132 КПК України є дійсними, оскільки встановлено наявність передумов, регламентованих пунктом 3 частини першої статті 194 КПК України.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Суд враховує, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Інші, більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, застосувати до ОСОБА_5 неможливо з наступних причин:

- особисте зобов`язання неможливо застосувати, оскільки вказаний запобіжний захід є найменш суворим запобіжним заходом з-поміж інших, передбачених статтею 176 КПК України, і є неспіврозмірним із врахуванням інкримінованого, не забезпечить належної поведінки підозрюваного під час судового розгляду та фактично виключає будь-який контроль за поведінкою останнього за умови його перебування на свободі, що створить усі необхідні умови для настання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України;

- особисту поруку неможливо застосувати у зв`язку з тим, що на адресу органу досудового розслідування, прокуратури та суду не надходило письмових звернень від осіб, готових поручитися за підозрюваного та забезпечити його належну процесуальну поведінку, що негативно характеризує його особу;

- заставу неможливо застосувати у зв`язку з тим, що на адресу органу досудового розслідування, прокуратури та суду не надходило заяв або клопотань від підозрюваного, його захисника, рідних чи інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

- домашній арешт неможливо застосувати у зв`язку з тим, що підозрюваний підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вказаних ризиків, а його перебування на свободі дасть йому усі можливості продовжувати вчиняти нові кримінальні правопорушення та впливати на свідків.

Вирішуючи питання про співвідношення у вигляді цілодобового домашнього арешту та тримання під вартою, суд зазначає наступне. Домашній арешт та тримання під вартою є ізоляційними запобіжними заходами, проте рівень ізоляції особи за ними суттєво відрізняється з огляду на умови, пов`язані з позбавленням (обмеженням) волі підозрюваного. У цьому контексті домашній арешт є «несуворою» формою ізоляції підозрюваної та, зокрема, не запобігає можливості вільного спілкування підозрюваного як особисто, так і за допомогою засобів телекомунікації з особами, стосовно яких є обов`язок утриматись від спілкування.

Суд не вважає обґрунтованими доводи сторони захисту щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки такий запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, визначеним частиною першою статті 177 КПК України, які судом визнано доведеними.

Судом також враховано доводи підозрюваного та його захисника щодо інших обставин, однак зазначені доводи не є підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу. Зазначені стороною захисту обставини, зокрема, що підозрюваний раніше не судимий, має житло та батьків, які потребують сторонньої допомоги, наявність у нього позитивної характеристики, а також подані до суду докази на підтвердження цих обставин, в світлі наведених вище фактичних даних, не є настільки переконливими та вагомими, щоб знизити встановлені ризики до маловірогідності чи до їх виключення на цьому етапі досудового розслідування.

Застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, створить належні умови для настання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, що в свою чергу негативно вплине на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, таким чином, клопотання адвоката ОСОБА_6 щодо застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту необхідно залишити без задоволення.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя, дослідивши надані докази у порядку статті 94 КПК України, з огляду на встановленість факту наявності у провадженні обставин визначених пунктами 13 частини першої статті 194 КПК України, вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, як обґрунтоване.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги статті 183 КПК України та вважає за необхідне визначити підозрюваному заставу у розмірі, який буде достатнім для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, з урахуванням вимог статті 182 КПК України.

Проте, прокурором в судовому засіданні не доведено необхідність у визначенні підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а тому слідчий суддя дійшов висновку, що альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 199 680 грн, є достатнім для запобігання ризикам, визначеним частиною першою статті 177 КПК України, які слідчий суддя визнав доведеними, та покладенням обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 129, 131, 132, 176178, 182, 183, 193, 194, 309, 310, 369372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 щодо застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту залишити без задоволення.

Клопотання слідчого Слідчого відділу Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з моменту його фактичного затримання, а саме до 06 годин 35 хвилин 08 квітня 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід заставу для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 199 680 (сто дев`яносто дев`ять тисяч шістсот вісімдесят) гривень, яка може бути внесена як підозрюваним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок: отримувач ТУ ДСАУ в Полтавській області, ЗКПО 26304855, р/р UA 0015950 В ДКСУ м. Київ, МФО 820172, призначення платежу застава, № ухвали суду та назва суду, прізвище, ім`я, по батькові платника застави, сума застави, дата внесення застави.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі суду, протягом строку її дії.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до частини п`ятої статті 194 КПК України, наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити двомісячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити прокурору, захиснику та підозрюваному негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 11 лютого 2026 року о 12.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1