Номер провадження: 11-сс/813/47/26
Справа № 523/8793/25 1-кс/523/6325/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 02.10.2025 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №000097 від 07.02.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 114-1, ч.ч. 2, 3 ст. 436?2 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 02.10.2025 задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно вилучене 25.09.2025 року за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000097, в ході проведення обшуку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та зазначеного в резолютивній частині судового рішення.

Заборонено будь-яким особам розпоряджатись та користуватись майном на яке накладено арешт до прийняття рішення, щодо зняття раніше накладеного арешту у встановленому законом порядку.

Рішення слідчого судді обґрунтоване тим, що метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Підставою для арешту вказаного майна є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучене в ході проведеного особистого обшуку - є доказом злочину.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді прокурор представник власника майна ОСОБА_6 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Доводи обґрунтовує тим, що власник та представник власника майна не були належним чином сповіщеними про дату судового засідання. Обшук проведено з порушенням вимог КПК України. Адвоката до слідчої дії не допустили, чим порушили право на захист особи.

Зазначає, що відповідно до отриманої відповіді на адвокатський запит у Пересипському районному суді м. Одеси 02.10.205 була знеструмлена будівля суду.

Просить ухвалу районного суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора у повному обсязі.

До початку розгляду апеляційної скарги прокурор ОСОБА_8 та представник власник майна ОСОБА_6 ОСОБА_7 подали заяви, в яких просили апеляційний розгляд проводити без їх участі.

Згідно положеньч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження у судове засідання не перешкоджає проведенню розгляду клопотання про арешт майна, а тому участь прокурора та представника власника майна не є обов`язковою при розгляді даної категорії справ, вони були належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду та повідомили про причини свого неприбуття, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає за можливим та необхідним апеляційний розгляд провести за їх відсутності в та у відповідності до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснював.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Частиною 1 статті 172 КПК України перебачено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

При цьому, розгляд такого клопотання без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, можливе лише щодо майна, яке не було тимчасово вилученим та якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Перевіривши клопотання прокурора та зміст ухвали слідчого судді, апеляційний суд прийшов до висновку, що слідчий суддя не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 подано до суду клопотання про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно вилучене 25.09.2025 року за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000097, в ході проведення обшуку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому у поданому клопотанні прокурора не порушувалося питання про його розгляд без повідомлення та за відсутності власника майна.

Натомість власник вилученого майна ОСОБА_6 , не був належним чином сповіщеним про судовий розгляд, оскільки матеріали справи не містять підтверджень про його належне повідомлення про час та місце розгляду клопотання в суді першої інстанції.

В подальшому, слідчий суддя, без участі власника майна та його представників задовольнив клопотання прокурора.

Водночас, відповідно до ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Приписами ст. 136 КПК України передбачено, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Як вже зазначено, матеріали справи не містять відомостей про належне повідомлення власника майна та будь-якого підтвердження отримання власником повідомлення про розгляд справи.

Будь-яких доказів на спростування доводів сторони захисту щодо неналежного сповіщення про судове засідання, матеріали справи не містять та апеляційним судом не встановлено.

Разом з цим, колегія суддів критично відноситься до телефонограми від 30.09.2025 складеним помічником судді про сповіщення представника власника майна адвоката ОСОБА_7 про час та місце розгляду клопотання прокурора, оскільки представником заперечується його належне сповіщення про судове засідання щодо розгляду клопотання прокурора про арешт майна у суді першої інстанції та останній звертався з відповідними клопотаннями до суду про ознайомлення з матеріалами справи, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Апеляційний суд наголошує, що виконання вимог кримінального процесуального закону забезпечуються дотриманням кримінальної процесуальної форми, тобто пов`язана із дотриманням гарантій прав і свобод учасників кримінального провадження щодо будь-яких дій та рішень владних суб`єктів кримінального провадження, зокрема: щодо гарантій оскарження та можливості перевірки законності таких рішень, перевірки безсторонності та об`єктивності владних суб`єктів.

Колегія суддів зауважує, що недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При розгляді клопотання прокурора в суді першої інстанції порушено процесуальні права власника майна, оскільки осатаній не був повідомлений належним чином про дату та час судового засідання, не міг надати суду заперечення стосовно можливого факту порушення під час проведення обшуку та вилучення майна. Також власник в наслідок того що він не був залучений до участі у справі не міг надати суду докази на підставі яких можуть бути спростовані твердження слідства про відношення майна до інкримінованих подій.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при постановленні ухвали допустився істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, розглянувши клопотання старшого слідчого без належного повідомлення власника майна про дату, час та місце проведення розгляду, всупереч вимогам ч. 1 ст. 172 КПК України, що призвело до безпідставного обмеження його прав, що, як наслідок, тягне за собою скасування ухвали слідчого судді та призначення нового розгляду клопотання старшого слідчого іншим слідчим суддею.

Оскільки апеляційним судом встановлені істотні порушення кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою безумовне скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не розглядає інші доводи апеляційної скарги представника власника майна щодо обґрунтованості клопотання прокурора.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, ч. 1 ст. 412 КПК України наголошує на тому, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для часткового задоволення апеляційної скарги представника власника майна, скасування ухвали слідчого судді, як постановленої з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначення нового судового розгляду клопотання прокурора про арешт майна в суді першої інстанції, іншим слідчим суддею.

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 02.10.2025 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №000097 від 07.02.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 114-1, ч.ч. 2, 3 ст. 436?2 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд клопотання відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №000097 від 07.02.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 114-1, ч.ч. 2, 3 ст. 436?2 КК України, в тому ж суді першої інстанції, іншим слідчим суддею.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4