Справа № 638/6080/23
Провадження № 1-в/638/120/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Самарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 19 червня 2023 року Дзержинським районним судом м. Харкова за частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України до 200 годин громадських робіт, -

встановив:

До суду надійшло подання начальника Самарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_3 .

Подання обґрунтовано тим, що з 21.08.2023 року по теперішній час на виконанні Самарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області перебуває вищевказаний вирок суду відносно засудженого ОСОБА_3 . В ході виконання вироку суду працівниками уповноваженого органу з питань пробації було встановлено, що засуджений ОСОБА_3 за адресою, вказаною у вироці суду, не проживає та ніколи не проживав, у зв`язку з чим 30.08.2023 року працівниками пробації були розпочаті першочергові розшукові заходи з виявлення засудженого. 17.01.2024 року засудженого ОСОБА_3 було знайдено та ознайомлено з порядком та умовами відбування призначеного покарання у виді 200 годин громадських робіт, відібрано підписку про ознайомлення з наслідками ухилення від відбування покарання згідно ч. 2 ст. 389 Кримінального кодексу України під його особистий підпис. В той же день ОСОБА_3 було видано направлення на об`єкт до КНП «Міська клінічна лікарня № 16» Дніпровської міської ради для відпрацьовування призначеної судом кількості годин громадських робіт. В подальшому за період з січня 2024 року по липень 2024 року засуджений ОСОБА_3 відпрацював 156 годин громадських робіт з призначених 200 годин громадських робіт.

Проте 07 липня 2024 року засуджений ОСОБА_3 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 за мобілізацією до лав ЗСУ та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 . Станом на сьогоднішній день згідно акту звірки Самарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області та ІНФОРМАЦІЯ_3 засуджений ОСОБА_3 продовжує проходити військову службу в лавах Збройних Сил України. Враховуючи викладене, представник органу пробації просить вирішити питання про можливість його подальшого звільнення від відбування призначеного покарання у виді 200 годин громадських робіт за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.06.2023 року у зв?язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Прокурор в судове засідання не з`явилась, надала до суду письмоу заяву, в якій просила відмовити у задоволенні цього подання.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Судом встановлено, що вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 червня 2023 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Вказаний вирок було направлено для виконання до Самарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

17.01.2024 року уповноваженим органу з питань пробації було ознайомлено ОСОБА_3 з порядком та умовами відбування призначеного покарання у виді 200 годин громадських робіт, відібрано підписку про ознайомлення з наслідками ухилення від відбування покарання згідно ч. 2 ст. 389 Кримінального кодексу України під його особистий підпис. В той же день 17 січня 2024 року ОСОБА_3 було видано направлення на об`єкт до КНП «Міська клінічна лікарня № 16» Дніпровської міської ради для відпрацьовування призначеної судом кількості годин громадських робіт.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що за період з січня 2024 року по липень 2024 року засуджений ОСОБА_3 відпрацював 156 годин громадських робіт з призначених 200 годин громадських робіт.

Відповідно до листа тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 19 липня 2024 року ОСОБА_3 був призваний на військову службу під час мобілізації 07.07.2024 та направлений до ВЧА5006.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки - два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24.12.2015) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК.

Згідно з відповіді тво командира ВЧ НОМЕР_1 , яке було надано на запит суду, станом на 07 березня 2026 року солдат ОСОБА_3 виключений зі списків ВЧ з 29.10.2024 через самовільне залишення військової частини 23.09.2024. Військова служба припинена з 29.10.2024.

Судом вживались заходи щодо виклику засудженого, однак останній в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Суд зазначає, що неявка засудженого, який судові виклики не отримує та відповідно в судові засідання не з`являється, перешкоджає повному та всебічному з`ясуванню обставин справи.

Також, суд зазначає, що подання не містить інформації щодо притягнення засудженого до кримінальної відповідальності, що є обов`язковим у даному випадку оскільки останній рахується як особа, яка самовільно залишила військову частину, а також відповіді з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану щодо наявності/відсутності актового запису про смерть ОСОБА_3 , оскільки останній є військовослужбовцем та в період військової агресії РФ проти України надання такої інформації є актуальною.

Обов`язок з`ясування вищевказаних фактів не може перекладатися на суд, адже подання представника державного органу має бути обґрунтованим, а обставини, викладені в ньому, повинні бути підтверджені належними доказами, достатніми для вирішення питання по суті.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ч.9 ст. 537, ст. 539 КПК, суд,-

постановив:

У задоволенні подання начальника Самарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_3 - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1