Справа № 183/3785/23
Провадження № 1-кс/206/235/26
УХВАЛА

18 лютого 2026 року в залі суду в місті Дніпрі, слідчий суддя Самарського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Луганській області підполковника поліції ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.05.2014 року за №001444, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецька Луганської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 Кримінального кодексу України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Луганській області підполковник поліції ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеним клопотанням.

Клопотання обґрунтовано тим, що в квітні 2014 року, точний час та дату під час досудового розслідування встановити не виявилося можливим, на території Луганської області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було створене не передбачене законами України воєнізоване та збройне формування, члени та структурні підрозділи якого за попередньою змовою зорганізувалися для спільної злочинної діяльності, з метою безпосереднього вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів.

Приблизно в червні 2014 року, точний час та дату під час досудового розслідування встановити не виявилося можливим, при невстановлених обставинах в структурний підрозділ збройного формування не передбаченого законами України, діючого на території міста Лисичанська Луганської області, створеного ОСОБА_6 , на добровільній основі увійшов ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мав умисел приймати активну участь в діяльності даного збройного формування, при цьому розуміючи, що діяльність зазначеного збройного формування спрямована на: заволодіння окремими територіями та їх утримання, силову підтримку окремих владних структур, депортацію населення з регіону знаходження даного збройного формування, знищення живої сили супротивника та його матеріальних коштів, з використанням вогнепальної зброї, вибухових речовин та іншої зброї.

Вступивши в зазначене збройне формування, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, розуміючи незаконність діяльності формування, став приймати активну участь в збройному формуванні, а саме виконував вказівки осіб, які були рангом вище нього.

Приблизно в червні 2014 року, точний час та дату під час досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_4 , діючи в складі збройного формування, керуючись прямим умислом, знаходячись на блокпосту, розташованому в селище Щедрищево при виїзді з міста Сєвєродонецька Луганської області, здійснював контрольно-пропускні функції, проводив догляд автотранспорту та перевірку паспортного режиму у осіб, які перетинали вказаний блокпост.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення стосовно ОСОБА_4 участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

14.08.2014 стосовно ОСОБА_4 складено письмове повідомлення про підозру в участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування, тобто в учиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Оскільки на той час було встановлено відомості, що підозрюваний переховується від органів досудового слідства, місцезнаходження останнього невідоме, за місцем проживання він відсутній, то вказане повідомлення про підозру безпосередньо підозрюваному вручено не було.

15.08.2014 слідчим відповідно до ст. 281 КПК України через те, що підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органу досудового слідства, місцезнаходження останнього невідоме, його оголошено в розшук, а досудове розслідування в кримінальному провадженні зупинене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

При цьому під час досудового розслідування до суду неодноразово подавалися клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотань про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які слідчими суддями були задоволені, однак у зв`язку з переховуванням підозрюваного затримати і доставити його до суду не вдалося, а строк дії відповідних ухвал закінчувався.

Також стороною обвинувачення вжито додаткових заходів щодо повідомлення підозрюваного ОСОБА_4 про наявність стосовно нього повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, опубліковано у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в газеті «Урядовий кур`єр» (офіційне друковане видання Кабінету Міністрів України) та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 260 ч. 2 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-рапортом співробітника ГУНП в Луганській області;

-показами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які показали, що бачили ОСОБА_4 на блокпосту зі зброєю біля с. Щедрищево неподалік від м. Сєвєродонецьк Луганської області;

-протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно яких ОСОБА_7 та ОСОБА_8 впізнали ОСОБА_4 .

Старший слідчий зазначає про наявність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також слідчо-оперативним шляхом встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований в місті Сєвєродонецьк (Сіверськодонецьк), Луганської області. Однак за відомою адресою останній тривалий час не з`являвся, а територія зазначеного міста окупована (захоплена) військовослужбовцями російської федерації та представниками незаконних збройних формувань так званої «лнр», після повномасштабного вторгнення рф та так званої лнр на територію України та є тимчасово окупованою російською федерацією територію України.

Разом з тим, вживалися додаткові заходи щодо встановлення місцезнаходження підозрюваного:

- отримана від УКР ГУНП в Луганській області відповідь на виконання доручення слідчого, відповідно до якої встановити місцезнаходження ОСОБА_4 або його контактний телефон до теперішнього часу не надалось можливим. Фактів перетину державного кордону України, а також фактів реєстрації останнього як внутрішньо переміщеної особи не встановлено;

- отримана відповідь від Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про те, що відомості про перетин державного кордону України та лінії розмежування з тимчасової окупованою територією відносно ОСОБА_4 відсутні;

- проведено перевірку наявності актових записів стосовно ОСОБА_4 , однак корисної інформації не виявлено, актових записів про смерть не виявлено.

Так, не передбачене законом збройне формування т.з.в. «ЛНР», в участі в діяльності якого підозрюється ОСОБА_4 , продовжує діяти на території Луганської області, зокрема й після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України (24.02.2022), що дає можливість активно співпрацювати з представниками держави-агресора, що також вказує на наявність ризику продовження протиправної діяльності підозрюваним.

Тому, беручи до уваги обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; продовження діяльності не передбаченого законом збройного формування «ЛНР» на території Луганської області та участі у його діяльності підозрюваного, є достатньо підстав вважати, що незастосування запобіжного заходу або застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, до підозрюваного фактично призведе до продовження його переховування від органів досудового розслідування та/або суду, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності, а також дозволяє продовжувати протиправну поведінку і вчинення злочину.

Таким чином, сторона обвинувачення приходить до висновку, що запобігти вищезазначеним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Отже, враховуючи вищевикладене, у тому числі наявні докази та матеріали, є достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 виїхав та перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою агресором.

На підставі викладеного, старший слідчий просить суд обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Клопотання старшого слідчого погоджено прокурором Луганської обласної прокуратури, оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України.

Прокурор у судовому засіданні клопотання старшого слідчого підтримав та просив його задовольнити, також повідомив, що під час досудового розслідування захисник ОСОБА_4 не залучався, оскільки при перебуванні на обліку у нарколога цього не потребується.

Слідчим суддею встановлено, що 07.05.2014 надійшло повідомленням про те, що в будівлі прокуратури, що розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. 8 березня, 2, находяться невідомі, 3-є з них у камуфляжній формі одягу з масками, що приховують облисся, 2-е з них в камуфляжній формі, озброєнні автоматичною зброєю. Також, 26.05.2014 до ЧЧ Сватівського РВ ГУМВС надійшов рапорт в.о. першого заступника начальника ГУ начальника СУ ГУМВС України в Луганській області про те, що 18.05.2014гр. ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інші озброєнні особи, знаходячись в адміністративних будівлях ГУМВС України у Луганській області, що розташовані за адресою: м. Луганськ, вул. Польського, 3, здійснили її захоплення, а також вчинили інші дії, що перешкоджали нормальній роботі зазначеного управління. Крім того, 20.01.2015 до Чергової Частини ГУМВС України у Луганській області надійшов рапорт оперуповноваженого УБК ГУМВС України в Луганській області, майора міліції ОСОБА_12 , зареєстрований ЖЄО під № 116 від 20.01.2015 року про те, що в ході моніторингу всесвітньої мережі загального доступу Інтернет встановлено осіб, які причетні та приймають активну участь у незаконному збройному формуванні самопроголошеної «Луганської народної республіки», а саме ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_7 . Кримінальне провадження за даними фактами зареєстровано 07.05.2014 року під № 0001444 за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 260, ст. 341 КК України.

14 серпня 2014 року старшим слідчим відділу СУ ГУМВС України у Луганській області складено письмове повідомлення ОСОБА_4 про підозру.

15 серпня 2014 року м слідчим відділу СУ ГУМВС України у Луганській області, відповідно до ст. 281 КПК України, через те, що підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органу слідства, місцезнаходження останнього невідоме, його оголошено в розшук.

Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради «Центр психічного здоров`я» № 124 від 29.01.2026, ОСОБА_4 за даними електронного реєстру наркозалежних осіб з 2001 року перебував на обліку у лікаря нарколога у Сєвєродонецькій міській багатопрофільній лікарні (м. Сєвєродонецьк) з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності» (F11.2). Останнє оновлення бази наркозалежних осіб, які є мешканцями тимчасово окупованих територій, було проведено станом на 01.01.2022 року.

06 лютого 2026 року повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, та повістки про виклик останнього до прокурора Луганської обласної прокуратури опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

06 лютого 2026 року повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, опубліковано у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в газеті «Урядовий кур`єр» (офіційне друковане видання Кабінету Міністрів України).

У відповідності до ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

За змістом ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а підозрюваний, обвинувачений не залучив його. Як вбачається з наданих слідчому судді матеріалів справи, захисника ОСОБА_4 слідчим чи прокурором під час досудового розслідування, залучено не було, про, що повідомив і прокурор в судовому засіданні.

Відповідно до правової позиції, висловленої в Постанові Вурховного Суду України від 15 червня 2017 року у справі №227/1084/15-к, наявність різних історій хвороб потребує ретельної оцінки психічного стану засуджених, що впливає не обов`язковість участі адвоката у справі, і стосується осіб. які перебувають на обліку у нарколога.

У даному випадку дійсно не можна однозначно стверджувати про безумовну необхідність залучення захисника, але внаслідок відсутності особи, її історії хвороби, а за наявності зазначеного діагнозу, з метою уникнення порушення права на захист, залучення захисника вже на стадії повідомлення про підозру є вкрай доцільним. Залучення захисника слідчим суддею вже при розгляді даного клопотання жодним чином не компенсує процесуальне упущення досудового слідства.

Отже, слідчим суддею під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 з 2001 року перебував на обліку у лікаря нарколога, а повідомлення про підозру від 14 серпня 2014 року опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в газеті «Урядовий кур`єр» (офіційне друковане видання Кабінету Міністрів України) без залучення та участі захисника.

Право на свободу й особисту недоторканність є одним із найбільш значущих прав людини. Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

За таких обставин, оскільки розгляд запобіжного заходу може відбутись лише стосовно особи, яка в розумінні КПК України є підозрюваною в кримінальному провадженні, а ОСОБА_4 , на переконання слідчого судді, не набув статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні за № 0001444 від 07.05.2014, оскільки під час повідомлення про підозру не був залучений захисник. Отже, слідчий суддя прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 176-184, 193-194, 196, 197, 205, 206, 369, 370, 371, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Луганській області підполковника поліції ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.05.2014 року за №001444, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1