КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

Іменем України

Справа №133/4523/25

17.02.2026 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

у складі: головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Козятин обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000396 від 25.09.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Козятин Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України,

встановив:

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

У порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1,2 Закону України про «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, 24.09.2025 близько 17:00 години, під час дії воєнного стану, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 запроваджено в Україні з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та діє по даний час, солдат ОСОБА_4 зайшов до магазину VOLTI, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Перебуваючи в приміщенні даного магазину у ОСОБА_4 , виник умисел на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який, діючи повторно, пересвідчившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, переслідуючи особисті корисливі мотиви, шляхом вільного доступу, з відкритої вітрини в торговій залі, викрав мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy S 25 FE» у корпусі кольору Navy оперативною пам`яттю 8 Gb із внутрішньою пам`яттю 128 Gb ємністю акумулятора 4900 mAh імеі 1: НОМЕР_2 , імеі 2: НОМЕР_3 вартість якого становить 27729,06 гривень, власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_3 .

Поклавши вищевказаний мобільний телефон до кишені куртки, ОСОБА_4 вийшов з приміщення магазину та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 27729 (двадцять сім тисяч сімсот двадцять дев`ять) гривень 06 копійок.

Окрім того, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 08.09.2025 №259 солдат ОСОБА_4 вибув у другу частину щорічної основної відпустки на 15 діб з 09 по 25 вересня 2025 року враховуючи додаткових 2 доби на дорогу, прибув до місця свого проживання АДРЕСА_1 .

У ОСОБА_4 , під час перебування у відпустці за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел на подальше тимчасове ухилення від проходження військової служби.

З метою реалізації свого злочинного умислу, солдат ОСОБА_4 , в порушення ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів і начальників, без поважних причин, в умовах воєнного стану, 26.09.2025 в ранковий час доби (більш точно час під час досудового розслідування не встановлено) не з`явився вчасно з відпустки до місця служби - місця тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_4 у АДРЕСА_4 , та ухилявся від несення обов`язків військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язаний із виконанням обов`язків військової служби, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , понад три доби, до 30.10.2025, тобто до моменту затримання працівниками відділення поліції № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області.

За час відсутності за місцем служби у військовій частині НОМЕР_4 солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебував поза межами вказаної військової частини, правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також про учинене ним своєчасне нез`явлення до місця служби без поважних причин не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Судом дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану та за ч. 5 ст. 407 КК України - нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу, без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Психічне ставлення обвинуваченого до діяння, винним у вчиненні якого він визнається судом. Позиція сторін кримінального провадження.

В суді обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану та нез`явленні військовослужбовцем вчасно на службу, без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану визнав беззаперечно та у повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_3 просила суд визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців та ч. 4 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за даним вироком та остаточно призначити у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Сторона захисту, адвокат ОСОБА_7 просив суд врахувати пом`якшуючі обставини, а також, те, що особа служила у ЗС України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки.

Обвинувачений зазначив, що вважає запропоновану прокурором міру покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі справедливою.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також обсяг доказів, які досліджувались судом на підтвердження пред`явленого обвинувачення

Дані фактичні обставини справи ніким з учасників судового розгляду не оспорюються та підтверджуються показаннями обвинуваченого ОСОБА_4 , який повністю визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні та підтвердив вищевикладені обставини вчинення кримінальних правопорушень.

При цьому, обвинувачений показав, що він дійсно 24.09.2025 близько 17:00 години, зайшов до магазину VOLTI, що знаходиться за адресою вул. Незалежності, 39, м. Козятин Вінницької області. Перебуваючи в приміщенні даного магазину, пересвідчившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, з відкритої вітрини в торговій залі, викрав мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy S 25 FE» у корпусі кольору Navy.

Поклавши вищевказаний мобільний телефон до кишені куртки, вийшов з приміщення магазину та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Також під час перебування у відпустці за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел на подальше тимчасове ухилення від проходження військової служби, а саме: 26.09.2025 в ранковий час доби не з`явився вчасно з відпустки до місця служби - місця тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_4 у АДРЕСА_4 , та ухилявся від несення обов`язків військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язаний із виконанням обов`язків військової служби, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , понад три доби, до 30.10.2025, тобто до моменту затримання працівниками відділення поліції № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області.

За викладених обставин та за згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежився, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, показаннями обвинуваченого, який повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 правильно розуміє зміст інкримінованих йому та визнаних ним обставин вчинення кримінальних правопорушень та правову кваліфікацію таких кримінальних правопорушень і така позиція обвинуваченого є добровільною, суд вважає поза розумним сумнівом доведеною винуватість останнього у пред`явленому обвинуваченні, а саме у вчиненні за вищевикладених обставин таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану та нез`явленні військовослужбовцем вчасно на службу, без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану визнав беззаперечно та у повному обсязі.

Мотивування призначення покарання

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, відомості про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Зокрема, суд приймає до уваги, що обвинувачений скоїв умисний корисливий злочин проти власності, внаслідок якого потерпілій було спричинено матеріальні збитки, а також кримінальний злочин проти встановленого порядку проходження військової служби (військовий злочин), вчинений в умовах воєнного стану.

Обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про не можливість його виправлення інакше, ніж в умовах ізоляції від суспільства, за що він підлягає покаранню у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально.

Разом з тим, суд враховує, конкретні обставини справи, а саме: суспільно-корисну посткримінальну поведінку ОСОБА_4 , який у скоєному щиро розкаявся, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, водночас немає стійких соціальних зв`язків, негативно характеризується за місцем свого проживання, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення корисливих злочинів проти власності, на шлях виправлення не став.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

З врахуванням характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого, всіх даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , та конкретних обставин справи, позиції прокурора, обвинуваченого та сторони захисту, суд вважає за можливе та доцільне призначити останньому покарання в межах санкції ч. 4 ст.185 КК України та ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі.

Рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 23.12.2025 ОСОБА_4 , продовжено застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З урахуванням обставин кримінального провадження та призначеної остаточної міри покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді реального позбавлення волі, запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили слід залишити попередній у виді тримання під вартою, оскільки враховані при застосуванні і продовженні строку тримання під вартою обставини (переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень), не змінились.

Рішення щодо речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження

Долю речових доказів слід вирішити згідно із положеннями ч. 9 ст. 100 КПК України. Відповідно до ч. 4 ст.174 КПК України, арешт накладений на майно згідно ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29.09.2025 та 07.10.2025 підлягає скасуванню, оскільки потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала.

Рішення щодо відшкодування процесуальних витрат у справі.

Відповідно до ст.124 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати по справі, пов`язані із залученням експерта в сумі 1782, 80 гривень (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) грн 80 коп. - слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 5 ст. 407 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців;

- ч. 4 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за даним вироком та остаточно призначити у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Залишити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання рахувати з дати набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання час перебування під вартою з 30.10.2025 по день набрання вироку законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29.09.2025 скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07.10.2025 скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової експертизи в розмірі 1782, 80 гривень (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) грн 80 коп.

Відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази по справі, а саме:

-мобільний телефон марки «Техно» сірого кольору зданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області - конфіскувати в дохід держави;

-одну грошову купюру номіналом 200 гривень із серійним номером АП 5507625, передану для зберігання до індивідуального сейфу № 19 АБ «Укргазбанк» м. Козятин, вул. Грушевського, 68, конфіскувати в дохід держави;

-мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy S-25 Fe» y корпусі синього кольору, який передано на зберігання ОСОБА_6 , залишити власнику;

-ДВД-диск з відеозаписом від 24.09.2025 з камер спостереження, які розміщенні в приміщенні ломбарду «Парус», що за адресою вул. Героїв Майдану, 17, м. Козятин Вінницької області зберігати в матеріалах справи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_8