Справа № 450/6031/25 Провадження № 1-кп/450/306/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинувачено го ОСОБА_5 , захисника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 286 КК України, внесено до ЄРДР за № 0000564 від 11.11.2021 року у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності,

встановив:

досудовим розслідуванням встановлено, що на даний час підполковник ОСОБА_4 проходить військову службу у військові частині НОМЕР_1 .

Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_4 , згідно вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитись з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до п.п. 1.10, 2.3. «б, д», 12.4, 18.1, Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - Правил дорожнього руху), зокрема,

- п. 1.10. дати дорогу;

- п. 2.3. «б, д» б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- п. 18.1. водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека;

- п. 12.4. у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Поряд із цим, ОСОБА_4 , у порушення вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», а також пунктів п.п. 1.10, 2.3. «б, д», 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України військової частини НОМЕР_1 , діючи із злочинною самовпевненістю, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, 10.11.2021, приблизно о 17:50 год., водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ЗАЗ Форза», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухаючись ним по автодорозі «Львів - Шегині» у с. Конопниця Львівського району Львівської області у напрямку до с. Шегині, проїжджаючи ділянку автодороги поблизу дорожнього знаку 5.60 додатку 1 ПДР України (13 кілометр) порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме: Розділу 12 п. 12.4; Розділу 18 п. п. 18.1, які виразилися в тому, що він керуючи автомобілем із перевищенням максимально дозволеної швидкості руху в населеному пункті (68-71 км/год), проявив неуважність до дорожньої обстановки, своїми односторонніми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а саме керуючи транспортним засобом, без причин технічного характеру, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який рухався в межах не регульованого пішохідного переходу, справа на ліво відносно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок порушення п.п. 1.10, 2.3. «б, д», 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року водієм автомобіля марки «ЗАЗ Форза», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 , пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: численні садна на обличчі, синець в ділянці лівого плечового суглоба, злам кісток носа, множинні злами стінок обох верхньощелепових пазух, злам дна лівої орбіти, злам гачкоподібних відростків клиноподібної кістки, двобічний верхньощелепових гематосинус, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці довготривалого розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 подав клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків для притягнення до кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявлене клопотання підтримав, просив звільнити його від кримінальної відповідальності, вказав, що йому зрозумілі наслідки закриття кримінального провадження за цією підставою.

Представник потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_6 щодо задоволення клопотання не заперечив.

Прокурор в судовому засіданні щодо заявленого клопотання не заперечила.

Суд, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, представника потерпілого, роз`яснивши наслідки закриття провадження за вказаних обставин, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України у відповідності до положень ч. 2 ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Пункт 2 ч. 1 ст. 49 КК України визначає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Злочин у вчиненні якого обвинувачують ОСОБА_4 у відповідності до обвинувального акту вчинений 10.11.2021 року.

В судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено, що закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності відбувається не з реабілітуючи підстав і він згідний на закриття кримінального провадження з цих підстав.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на момент розгляду даного клопотання закінчився строк давності, передбачений ст. 49 КК України, даних про вчинення обвинуваченою нових кримінальних правопорушень на день проведення підготовчого судового засіданні в суду відсутні, а тому, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Арешт, накладений ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 15.11.2021 року на автомобіль марки «ЗАЗ Форза» д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , а також відеореєстратора без ідентифікуючих ознак, шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування, - підлягає скасуванню.

Речові докази у кримінальному провадженні:

автомобіль марки «ЗАЗ Форза», реєстраційний номер НОМЕР_2 , слід вважати повернутим ОСОБА_4 .

Відповідно до положень ст. 122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених КПК, у тому числі ст. 124 КПК. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Отже, чинний кримінальний процесуальний закон чітко встановлює, що витрати на залучення експерта стягуються з обвинуваченого лише у двох випадках: ухвалення щодо нього (обвинуваченого) обвинувального вироку; залучення експерта безпосередньо обвинуваченим (стороною захисту).

Тому, виходячи з вищевикладеного, судові витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів у розмірі 16 634,30 грн., - слід віднести на рахунок держави.

Підстави обирати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід відсутні.

Долю речових доказів, слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 369 -372 КПК України, суд,

постановив:

клопотання, - задоволити.

ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - звільнити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України, внесено до ЄРДР за № 0000564 від 11.11.2021 року стосовно ОСОБА_4 ,- закрити.

Судові витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів у розмірі 16 634.30 грн., - віднести на рахунок держави.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу ухвали в законну силу не обирати.

Арешт, накладений ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 15.11.2021 року на автомобіль марки «ЗАЗ Форза» д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , а також відеореєстратора без ідентифікуючих ознак, шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування, - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні:

автомобіль марки «ЗАЗ Форза», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вважати повернутим ОСОБА_4 .

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення апеляційним судом.

На ухвалу може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом семи днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1