Справа № 461/2537/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1069/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові кримінальне провадження № 0000351 від 03 лютого 2025 року про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогопередбаченого ч.4 ст.185 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, востаннє вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 13.10.2025 року за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 30 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Галицького районного суду м. Львова від 30 жовтня 2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України (за епізодом від 02.02.2025 року), та виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст.185 КК України (за епізодом від 05.03.2025 року) та призначити покарання у виді п`яти років трьох місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України до даного покарання частково приєднано покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 13.10.2025 року у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці і остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді 5 (п`яти) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування ОСОБА_6 призначеного покарання ухвалено обчислювати з моменту його фактичного затримання 08 серпня 2024 року, зарахувавши у строк покарання термін попереднього ув`язнення обвинуваченого з 08 серпня 2024 року і до 18 грудня 2024 року та з 26 березня 2025 року по дату набрання цим вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 залишено без розгляду.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку, 05 березня 2025 року о 17:56 год. ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи повторно, з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення, вважаючи, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер вчинюваного діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час дії воєнного стану, перебуваючи в приміщенні магазину «ІКЕА», що розташований за адресою: м. Львів, вул. Пантелеймона Куліша, 36А, таємно, шляхом вільного доступу, зі столу, що розміщений в касовій зоні, викрав мобільний телефон марки «iPhone 14 Pro Max», IMEI: НОМЕР_1 , білого кольору, вартістю 26500 грн, що знаходився в силіконовому чохлі, із вставленою сім-картою мобільного оператора, з абонентським номером НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 .

Своїми діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальних збитків на суму 26500 гривень.

Також суд першої інстанції визнав недоведеним формулювання обвинувачення за епізодом таємного викрадення майна у потерпілої ОСОБА_11 про те, що 02 лютого 2025 року о 23:07 год, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи повторно, з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення, вважаючи, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер вчинюваного діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час дії воєнного стану, перебуваючи в приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», що за адресою: м. Львів, пл. Стефана Яворського, 1, таємно, шляхом вільного доступу, відчинивши рукою шухляду, що знаходилась під касовою стійкою, викрав з неї грошові кошти в сумі 3471 гривню, які належали ОСОБА_11 , помістивши їх у задню кишеню штанів, у які був одягнений, та покинув приміщення магазину. Своїми діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілій ОСОБА_11 матеріальних збитків на загальну суму розміром 3471 грн.

Мотивуючи визнання формулювання обвинувачення за епізодом таємного викрадення майна у потерпілої ОСОБА_11 недоведеним суд першої інстанції зазначив, що належних, допустимих та достовірних доказів, які були би достатніми для доведення вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за епізодом викрадення 3471 грн. саме у потерпілої ОСОБА_11 , органом досудового розслідування не здобуто, стороною обвинувачення не надано, судом не виявлено, а версія обвинуваченого ОСОБА_6 про викрадення з шухляди магазину саме 2200 гривень, тобто в межах адміністративної відповідальності, - не спростована. З наданих стороною обвинувачення письмових доказів, показань потерпілої та свідка неможливо встановити фактичну суму викрадених грошових коштів, правові підстави належності грошей фізичній чи юридичній особі, що б дозволило спростувати твердження обвинуваченого та правильно кваліфікувати дії обвинуваченого для вирішення питання про притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.4 ст.185 КК України.

Не погоджуючись із оскаржуваним вироком прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну с каргу, у якій просить:

1). Дослідити докази: рапорт від 02.02.2025 року; заяву про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_12 від 03.02.2025 року; довідку ФОП ОСОБА_13 про виявлену недостачу коштів; матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, допитати свідка ОСОБА_12 , потерпілу ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_6 .

2). Скасувати Вирок Галицького районного суду міста Львова від 30.10.2025 щодо ОСОБА_6 у частині його виправдання за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодом від 02.02.2025 з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

3). Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за попереднім вироком Шевченківського районного суду міста Львова від 13.10.2025 за ч. 4 ст. 185 КК України, більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_6 частково відбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду міста Львова від 13.10.2025.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор покликається на те, що оскаржуване судове рішення є незаконним та необґрунтованим, підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що покази обвинуваченого ОСОБА_6 , про те, що ним були викрадені грошові кошти у приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», що за адресою: м. Львів, пл. Стефана Яворського, 1, але в меншій сумі, а саме 2200 гривень (чотири купюри по 500 гривень, дві купюри по 100 гривень) є недостовірними та направленими на уникнення відповідальності за вчинене.

Стверджує, що судом першої інстанції , не взято до уваги та не надано оцінку показанням свідка ОСОБА_12 та потерпілої ОСОБА_11 щодо суми викрадених грошових коштів.

Наголошує, що висновок суду про те, що з довідки власника магазину - ОСОБА_13 від 12.05.2025 року, з якої встановлено, що при перерахунку грошових коштів, що знаходились в касі магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , було виявлено відсутність частини грошових коштів, зокрема в сумі 3471 грн, неможливо встановити належність грошових коштів чи то потерпілій ОСОБА_11 , (яка показала про те, що поклала до шухляди грошову премію у сумі 4000 тисячі гривень) чи то магазину, якому компенсовано 3200 гривень утриманням із зарплати ОСОБА_12 згідно її показань.

Такий висновок суду апелянт вважає помилковим, оскільки такий не підтверджуються показами самої потерпілої, яка будучи допитаною під присягою, підтверджує належність таких коштів саме їй та подальші цивільно-правові відносини, які виникли між ОСОБА_12 як працівниці магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2» та ФОП ОСОБА_13 не входить в межі висунутого обвинувачення.

Звертає увагу на те, що потерпіла та свідок підтвердили суму викрадених коштів - 3471 грн. Вказана сума викрадених коштів також підтверджується відповідною довідкою ФОП ОСОБА_13 . Отже, суд першої інстанції мав достатньо доказів для застосування кримінального закону, який підлягає застосуванню і визнання обвинуваченого винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України за епізодом від 02.02.2025.

Також прокурор вважає, що призначене судом покарання ОСОБА_6 є невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зокрема, судом першої інстанції не в повній мірі враховано ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого та його поведінку після вчинення злочину. та намагання ввести суд в оману шляхом надання неправдивих показів, що також, на думку апелянта, підвищує ступінь суспільної небезпеки вчинених діянь та вкрай негативно характеризує особу обвинуваченого.

До початку апеляційного розгляду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подав до апеляційного суду заяву про відмову від поданої ним апеляційної скарги.

Апеляційні скарги інших учасників судового провадження у цьому кримінальному провадженні відсутні.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав відмову від поданої апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, думки присутніх учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що слід прийняти відмову прокурора у кримінальному провадженні від поданої ним апеляційної скарги, а апеляційне провадження слід закрити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 403 КПК України у разі відмови особи, яка подала апеляційну скаргу, від своїх вимог і при відсутності апеляційних скарг інших осіб, та вразі якщо немає заперечень учасників апеляційного розгляду проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, то суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Оскільки прокурор ОСОБА_9 до початку апеляційного розгляду відмовився від апеляційної скарги і від інших учасників апеляційних скарг не надходило, апеляційне провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 403 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

прийняти відмову прокурора ОСОБА_9 від апеляційної скарги.

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 вирок Галицького районного суду м. Львова від 30 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4