Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/423/26
Провадження № 1-кп/279/397/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м.Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у колегіальному складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , із секретарем судового засідання ОСОБА_4 , за участі прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 розглянувши клопотання захисника про зміну запобіжного заходу та клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001274 від 18.12.2025 року до обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження за № 0001274 від 18.12.2025 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України.

На адресу суду від захисника ОСОБА_8 , який здійснював захист ОСОБА_6 на підставі доручення № 004-260015112 від 04.12.2025 року, надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання, на обгрунтування якого зазначено, що на даний час застосування найбільш суворого запобіжного заходу є необгрунтованим, оскільки сторона обвинувачення не довела, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, не доведено ризиків, вказаних у клопотанні, та не доведено, що наведені у ньому обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою. Вказав, що ОСОБА_6 раніше не судимий, проходив службу в ЗСУ та заперечував свою причетніть до вчиненого злочину.

Також на електронну адресу суду надійшло клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_6 на строк 60 днів без визначення застави. На обгрунтування поданого клопотання зазначено, що ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення за ч.2 ст.111 КК України за обставин, зазначених в обвинувальному акті, а також на наявність ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, що дає підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Також вказав, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, зокрема за ст.111 КК України, застосовується запобіжний захід у виді тримання під вартою, при цьому суд при застосуванні цього запобіжного заходу, враховуючи обставини ст.177,178 КПК України має право не визначати розмір застави.

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали подане клопотання про зміну запобіжного заходу та заперечили щодо клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прокурор підтримав подане клопотання про продовження застосованого запобіжного заходу та заперечив щодо задоволення клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, перевіривши доводи клопотань наявними доказами, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.1-3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно з ч.1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Метою застосування запобіжних заходів згідно ч.1 ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст. 183 ч. 1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального праповорушення за ч.2 ст.111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України шляхом надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, зокрема передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути спонукаючим мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду з метою уникнення від покарання у разі засудження його до позбавлення волі.

Крім того, суд враховує усвідомлення ОСОБА_6 умов воєнного стану, безпосереднє перебування його у зоні бойових дій як військовослужбовця, що може свідчити про наявність підвищеного ризику в поведінці обвинуваченого та переходу на бік ворога, тобто у вчиненні іншого кримінального правопорушення чи продовження тому, в якому обвинувачується.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід не є формою покарання чи його очікуванням, а застосовується саме з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого, що може мати негативний вплив на хід та результати кримінального провадження. Тобто суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Наведені прокурором аргументи та інформація, отримана судом з обвинувального акта, а також пояснень учасників провадження свідчить, на переконання суду, що ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на данному початковому етапі судового розгляду не припинили існувати та не зменшились.

Ураховуючи тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , особливу небезпеку кримінального правопорушення, вчиненого в умовах воєнного стану, з огляду на об`єкт посягання, а саме суспільні відносини у сфері національної безпеки та обороноздатності країни, а також наявність кількох ризиків, передбачених ст.177 КПК України, враховуючи положення ч.4 ст.183, ст.199 КПК України суд, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інші, більш м`які запобіжні заходи стосовно обвинуваченого на даному етапі розслідування не забезпечать його належну процесуальну поведінку та не сприятимуть досягненню цілей та завдань кримінального провадження. На переконання суду, саме такий запобіжний захід, який має тимчасовий характер, буде відповідати принципу пропорційності загальносуспільним інтересам.

Доводи обвинуваченого та захисника про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на особисте зобов`язання, а також, що інші більш м`які запобіжні заходи здані забезпечити виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Сам лише факт відсутності судимості у обвинуваченого, проходження ним військової служби та заперечення причетності до інкримінованого правопорушення не є достатньою підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який, тому у задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити.

Крім того, суд зауважує, що в силу ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Ухвалою слідчого судді від 28.01.2026 року у справі № 279/487/26 (провадження № 1-кс/279/89/26) у даному кримінальному провадженні продовжено до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 28.03.2026 року.

У зв`язку з наведеним, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу слід задовольнити, а саме продовжити ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів по 22.05.2026 року.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Разом з тим, згідно з положенням абзацу 8 ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи вищевикладені обставини судом встановлена наявність умов, передбачених ст.177,178 КПК України, та підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст.176-178, 183,193, 194, 196, 197, 199, 205, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити.

Клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора про продовження строку застосування до обвинуваченого у кримінальному провадженні № 0001274 від 18.12.2025 року ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_6 на строк 60 днів по 22.05.2026 року включно.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити уповноваженій особі місця попереднього ув`язнення.

Головуючий суддя: ОСОБА_9

Судді : ОСОБА_10

ОСОБА_11