ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/4641/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/154/26 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.336 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 20000655 від 18.04.2024, -

в с т а н о в и л а:

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2025 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шарівка, Валківського району Харківської області, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який раніше судимим не був, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк на 3 (три) роки.

Згідно вироку, на виконання вимог Конституції України, Указів Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок та військову службу» та інших Законів України, а також виданих відповідно до них нормативно-правових актів, проводиться загальна мобілізація, на особливий період.

01.07.2023 військовозобов`язаний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , за викликом.

З метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до Законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом під час воєнного стану в Україні на підставі Указу Президента України № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» ОСОБА_8 було видане направлення № 2409 від 01.07.2023 на медичний огляд військово лікарською комісією з метою визначення ступеню придатності до військової служби. Про отримання направлення на ВЛК та ознайомлення з адміністративною та кримінальною відповідальністю за ухилення від проходження призову на військову службу за мобілізацією шляхом ухилення від медичного огляду та симуляції хвороби свідчать особисті підписи військовозобов`язаного ОСОБА_8 в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію, виданих військовозобов`язаному для проходження медичного огляду ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У цей же день, військовозобов`язаний ОСОБА_8 пройшов медичний огляд районної медичної комісії у ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , та за результатами медичного огляду, проведеного військово - лікарською комісією у відповідності до вимог «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України», затвердженого Наказом Міністра Оборони України від 14.08.2008 № 402, згідно довідки № 2847 від 14.09.2023 останнього визнано придатним до військової служби.

Після проходження медичної комісії ОСОБА_8 , співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 о 09 год. 00 хв. 02.07.2023 року було вручено повістку на відправку до команди № НОМЕР_1 на 08 год. 00 хв. 07.07.2023 року, про що свідчить особистій підпис ОСОБА_8 .

Крім того, ОСОБА_8 , під особистий підпис було повідомлено про відповідальність за статтею 336 КК України, у випадку неявки на відправку до команди. У відповідності до частини 2 статті 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Однак, будучи придатним за станом здоров`я до військової служби та не маючи права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, передбаченого статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, військовозобов`язаний ОСОБА_8 , усупереч вказаним вимогам законодавства, діючи з умислом, усвідомлюючи наслідки своїх дій, з метою ухилення від призову за мобілізацією, 07.07.2023 на 08 год 00 хв до пункту збору, розташованого на ділянці ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_3 , на відправку до команди НОМЕР_1 - не прибув, тим самим ухилився від військової служби.

Не погодившись з оскаржуваним вироком, прокурор та обвинувачений ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 20.02.2025 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних доводів, обвинувачений посилається на те, що судом першої інстанції були порушені принципи справедливого та неупередженого розгляду справи, що виразилось в позбавленні права сторони захисту на подачу доказів та захисту від обвинувачення. На думку обвинуваченого судом було розглянуто справу однобічно, з порушенням норм справедливого розгляду справи з порушенням принципу неупередженості.

Вказує, що 07 лютого 2025 року в судовому засіданні, судом не було задоволено клопотання захисника про надання для ознайомлення матеріалів кримінального провадження для підготовки ряду клопотань, така відмова була обґрунтована тим, що сторона захисту та обвинувачений вже знайомилися з матеріалами справи, однак матеріали справи кожного разу поповнювалися новими доказами та підшивалися до матеріалів справи. Також судом було відмовлено в задоволенні клопотань про проведення судових експертиз документів, а саме повістки та корінця до повістки.

Для захисту своїх прав, ОСОБА_8 мав намір підготувати клопотання про визнання доказів неналежними, повторного допиту свідків у кримінальному провадженні, у зв`язку зі зміною обвинувачення, та витребування з ІНФОРМАЦІЯ_5 журналу реєстрації повісток.

Апелянт зазначає, що підставою внесення відомостей до ЄРДР щодо вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України було повідомлення про те, що 11.07.2023 він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 на відправку до команди НОМЕР_1 , однак повістку йому було надано на відправку до команди НОМЕР_1 , на 07.07.2023 і про цю дату жодним чином не йшлося в жодних доказах наданих прокурором.

У судовому засіданні ним була надана суду повістка на відправку до команди НОМЕР_1 , яка датована на 07.07.2023, що взагалі виключало подію складу злочину відносно нього, а саме що він не з`явився на відправлення до команди НОМЕР_1 на 11.07.2023. В зв`язку з чим, 31.01.2025 року прокурором було змінено обвинувачення щодо дати на яку, він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 на відправку до команди НОМЕР_1 та вказано дату - 07.07.2023.

Вважає, що змінений обвинувальний акт з зазначенням дати вчинення злочину 07.07.2023, не підтверджений належними у справі доказами, оскільки всі докази зібрані у кримінальному провадженні у вчиненні злочину 11.07.2023, тобто відповідно до статті 85 КПК України всі докази, які були зібрані відносно вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України, повинні бути визнані судом неналежними. Однак, суд першої інстанції при ухваленні вироку жодним чином не проаналізував жодного доказу на який було наголошено, а поверхнево зазначив, що всі докази є належними, та вирішив питання щодо ухвалення судового рішення без попереднього вирішення клопотання про визнання доказів неналежними.

Прокурор в апеляційній скарзі, не оспорюючи висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 в інкримінованому злочині, просить вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 20.02.2025 скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, у зв`язку з його м`якістю, та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказує на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 не надано належної оцінки конкретним обставинам справи, які встановлені судом, способу та характеру вчинення кримінального правопорушення, аналізу даних про особу обвинуваченого, як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, а саме те, що з урахуванням збройної агресії РФ та конституційним обов`язком кожного громадянина по захисту Батьківщини, вчинений ОСОБА_8 умисний нетяжкий злочин представляє значну суспільну небезпечність та створює в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження безладдя та безкарності, тим паче під час введеного на всій території України воєнного стану та мобілізації.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_8 як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, вину у скоєнні кримінального правопорушення не визнав, не розкаявся, належних висновків для себе не зробив.

Вважає, що призначене ОСОБА_11 покарання не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок м`якості, у зв`язку з чим вирок підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, просили її задовольнити, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши вирок, дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно із статті 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок, яка має здійснюватися судом за критеріями належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Наведені положення свідчать про те, що суд оцінює висунуте обвинувачення з позиції підтвердження (непідтвердження) доказами обставин, що за статтею 91 КПК України підлягають доказуванню, і за встановленими фактичними обставинами суд застосовує закон про кримінальну відповідальність, чим підтверджує або спростовує припущення (твердження) слідчого (прокурора), викладене в обвинувальному акті щодо юридичної оцінки кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону у повній мірі не дотримався, та допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до частини 1 статті 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Перевіряючи вирок щодо ОСОБА_8 на предмет його відповідності зазначеним вище вимогам кримінального процесуального закону, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване судове рішення не може бути визнане обгрунтованим та мотивованим, з огляду на наступне.

Відповідно до обвинувального акта, який був затверджений прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_9 29.07.2024, ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України.

Відповідно до формулювання обвинувачення ОСОБА_8 обвинувачуються в тому, що будучи придатним за станом здоров`я до військової служби, та не маючи права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, з метою ухилення від призову за мобілізацією, 11.07.2023 року на 08:00 годину до пункту збору, на відправку до команди НОМЕР_1 не прибув, тим самим ухилився від військової служби.

Суд першої інстанції під час судового розгляду встановивши порядок дослідження доказів, допитав обвинуваченого, свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та дослідив надані прокурором письмові докази.

30.12.2024 у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 надав оригінал повістки в якій заначено, що о 8:00 годині 07.07.2013 ОСОБА_8 має з`явитись до пункту збору, на відправку.

У зв`язку з наданням обвинуваченим ОСОБА_8 оригіналу повістки, прокурором було змінено обвинувальний акт, та в формулюванні обвинувачення вказано, що ОСОБА_8 будучи придатним за станом здоров`я до військової служби, та не маючи права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, з метою ухилення від призову за мобілізацією, 07.07.2023 року на 08:00 годину до пункту збору, на відправку до команди НОМЕР_1 не прибув, тим самим ухилився від військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_8 після зміни обвинувального акту, відповідно до положень статті 63 КУ України, відмовився від надання показів.

Обґрунтовуючи свої висновки щодо винуватості ОСОБА_8 , суд першої інстанції посилався на досліджені письмові докази та показання свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .. Вважав їх належними, узгодженими між собою і з іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні, які в своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину за зміненим обвинуваченням. При цьому суд зазначив, що дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності підтверджують факт нез`явлення обвинуваченого ОСОБА_8 07.07.2023 для відправки до місця проходження військової служби за мобілізацією.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що суд першої інстанції в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні ним інкримінованого злочину, за зміненим обвинувальним актом, послався на дослідженні під час судового розгляду письмові докази та показання свідків, в яких зазначено про те, що обвинувачений не прибув до пункту відправки для проходження військової служби 11.07.20123, а не 07.07.2023, як це вказано в формулюванні зміненого обвинувального акта.

Вказане, на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про неповноту судового розгляду, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, що відповідно до статей 407, 409, 410 КПК України, що є підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Верховний Суд, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на не дотримання судом першої інстанції положень статті 107 КПК України, що передбачає повне фіксування судового розгляду технічними засобами.

Статтею 129 Конституцією України встановлено основні засади судочинства, у тому числі, гласність судового процесу та повне фіксування технічними засобами.

Аналогічні положення містяться у статті 7 КПК України.

Відповідно до статті 27 КПК України така загальна засада кримінального провадження як гласність і відкритість судового провадження та повне фіксування технічними засобами судового засідання і процесуальних дій складається з трьох елементів: 1) гласність судового провадження; відкритість судового провадження; повне фіксування судового засідання за допомогою звуко - та відеозаписувальних технічних засобів.

Положеннями частини 4, 6 статті 107 КПК України передбачено, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється. Незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковим, тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів, за винятком випадків, якщо сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними.

Повне фіксування технічними засобами ходу всього судового розгляду, відображення його в журналі судового засідання слугують, з одного боку - його гласності та відкритості, а з іншого - забезпечують можливість встановити допущені під час судового розгляду порушення, які могли б вплинути на законність, обґрунтованість і справедливість ухвалених за результатами розгляду судових рішень.

Відповідно до Інструкції щодо роботи з технічними засобами фіксування судового засідання, затвердженої наказом ДСА України №156 від 06.06.2022, фіксування судового засідання здійснює секретар судового засідання. Для фіксування судового засідання використовуються наявні в суді технічні засоби відео - та (або) звукозапису, а також підсистема відеоконференцзв`язку. Секретарю судового засідання необхідно: перевірити працездатність технічних засобів фіксування судового засідання (мікрофонів, камер, іншого обладнання), скориставшись відповідною функцією підсистеми відеоконференцзв`язку - налаштування обладнання; виконати тестовий запис судового засідання, тривалістю не більше 30 секунд, та перевірити можливість його відтворення у режимі реального часу (онлайн); пересвідчитись, що учасника (учасників) добре видно і чутно. У випадку нечіткого звуку та зображення (у разі здійснення відеозапису) секретар судового засідання звертається до головуючого судді з проханням звернутися до учасників судового засідання говорити голосніше або змінити місце власного розташування, у разі нечіткого зображення учасника, що приймає участь у режимі відео конференції; у разі виявлення технічного збою чи інших ознак непрацездатності технічного засобу, що не дозволяє здійснювати подальше фіксування судового засідання, одразу повідомити про це головуючого суддю та керівника апарату суду.

Між тим, незважаючи на наведені вище вимоги кримінального процесуального закону, судом першої інстанції вони не були дотримані в повному обсязі, оскільки в матеріалах судового провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 відсутні технічні аудіозаписи, які б підтверджували належне фіксування судового засідання від 19.12.2024 та 30.12.2024

Колегією суддів встановлено, що прослухати звукозаписи судових засідань, під час яких досліджувались письмові докази, допитувався свідок ОСОБА_16 , та на які послався суд в обвинувальному вироку, виявилось неможливим.

Суду апеляційної інстанції, незважаючи на надання судом першої інстанції архівної копії звукозапису судових засідань від 19.12.2024 та 30.12.2024, не вдалось прослухати звукозаписи цих судових засідань, оскільки наданий носій не містить у собі інформацію, а саме належної якості звукозапис вказаних судових засідань, що не дозволяє суду апеляційної інстанції перевірити зміст досліджених доказів, та надання їм оцінки судом першої інстанції.

У зв`язку із наведеним, реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, положеннях частини 1 статті 412, пункту 6 частини 1 статті 407, пунктів 1, 3 частини 1 статті 409 КПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що є підставою для скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Враховуючи вищенаведені положення КПК України, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості надати оцінку апеляційним доводам обвинуваченого ОСОБА_8 про неналежність та допустимість доказів, та апеляційним доводам прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить дотримуватися вимог чинного КПК України, в тому числі норм статті 416 КПК України.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: