КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 361/3248/26 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/4288/2026 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2026 рокузадоволено клопотання слідчого СВ Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0002106 від 12.11.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з утриманням його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Одночасно визначено ОСОБА_7 розмір застави для забезпечення виконання обов`язків у розмірі 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 99 840,00 (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

В разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_7 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю, або суд.

З моменту звільнення ОСОБА_7 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання (перебування), роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

Роз`яснено, що з моменту звільнення ОСОБА_7 з-під варти внаслідок внесення застави, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, а у разі їх невиконання внесені у якості застави кошти звертаються в дохід держави.

Контроль за виконанням ухвали покладено на групу слідчих та прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Не погоджуючись із вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 21.04.2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, на розсуд суду.

На обґрунтування апеляційної скарги, захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала судді невмотивована, прийнята з істотним порушенням кримінального процесуального закону, зокрема ст.ст. 14, 177, 178, 187, 194 КПК України, а тому є незаконною і підлягає скасуванню, а застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід є занадто суворим і підлягає заміні на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Жоден ризик, передбачений ст. 177 КПК України, ніякими доказами не був доведений. Апелянт зазначає, що з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ризики, які були зазначені стороною обвинувачення, на сьогоднішній день є недоведеними та необгрунтованими. У суду немає законних підстав вважати, що ОСОБА_7 буде переховуватися. Ризик незаконно впливати на учасників цього ж кримінального провадження також не підтверджений належними доказами.

Сторона захисту вказує, що застосування до ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, також належить до інтересів суду та суспільних інтересів, адже перебуваючи під домашнім арештом, підозрюваний буде постійно перебувати в розпорядженні суду, державі не доведеться витрачати коштів для конвоювання та доставки його до місця проведення процесуальних дій, а також витрачати кошти на його утримання.

Крім того, визначений слідчим суддею розмір застави є явно непомірним для підозрюваного та не відповідає його реальному майновому стану.

Хоча ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, проте він є інвалідом 2-ї групи, маючий на утриманні одну дитину, не має значних заощаджень або активів, має обмежені доходи, не спроможний внести заставу у розмірі 99 840 грн.

Таким чином, визначений розмір застави фактично унеможливлює її внесення та нівелює саму сутність застави, як альтернативного запобіжного заходу.

При цьому, відсутні дані про наміри підозрюваного ухилятись від слідства, не доведено ризики у такому обсязі, який виправдовував настільки високий розмір застави, не враховано соціальні зв`язки та особу підозрюваного.

Сума 99 840 грн є для підозрюваного завідомо непосильною, що фактично перетворює заставу на безальтернативне тримання під вартою, що заборонено практикою ЄСПЛ.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, слідчим відділом Броварського РУП ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002106 від 12 листопада 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Відповідно до ст. 92 Конституції України, правовий режим власності визначається виключно законами України.

Однак, усупереч вищенаведеним нормативно-правовим актам та ст. 2 Закону України «Про заходи протидії незаконному обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними від 15.02.1995 №62/95-BP (зі змінами), а також ст. 14 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, ї аналогів прекурсорів» від 08.07.1999 №863 (зі змінами), з метою незаконного збагачення у ОСОБА_7 , у точний час та місце, які точно встановити досудовим розслідуванням не представилось можливим, але не пізніше 15 год. 33 хв. 27.01.2026 року, виник умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання з метою збуту та збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP.

Після цього, у точний час та місце, які точно встановити досудовим розслідуванням не представилось можливим, але не пізніше 15 год. 33 хв. 27.01.2026 року, ОСОБА_7 у спосіб, який під час досудового розслідування встановити не представилось можливим, незаконно придбав та почав незаконно в різних місцях, в тому числі при собі, зберігати з метою подальшого збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою не менше 0,374 г.

Далі, ОСОБА_7 , діючи умисно та з корисливих мотивів, 27.01.2026 у період часу з 15 год. 33 хв. по 16 год. 24 хв., перебуваючи в якості гостя в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 , збув за грошові кошти в розмірі 1000 гривень ОСОБА_10 , який діяв на підставі конфіденційного співробітництва зі зміненими анкетними даними: зіп-пакет з кристалоподібною речовиною, яка згідно висновку судової експертизи матеріалів речовин і виробів № CE-19/111-26/5974-НЗПРАП, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP у речовині становить 0,374 г.

При цьому, PVP, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» Список №2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Таким чином, ОСОБА_7 , підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті особливо небезпечної психотропної речовини, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що, у ОСОБА_7 , у час та місце, які точно встановити досудовим розслідуванням не вдалося, але не пізніше 08 год. 31 хв. 19.04.2026 року, виник умисел, спрямований на повторне незаконне придбання та зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP.

Після цього, у точний час та місце, які точно встановити досудовим розслідуванням не представилось можливим, але не пізніше 19.04.2026 о 08 год. 31 хв., ОСОБА_7 у спосіб, який під час досудового розслідування встановити не представилось можливим, діючи умисно та повторно незаконно придбав та почав незаконно в різних місцях, в тому числі при собі, зберігати з метою подальшого збуту зіп-пакет з кристалоподібною речовиною, яка згідно експрес-тесту Mobile Detected presumptive narcotics Detectachem Synthetics test (DSY), містить у своєму складі синтетичні катінони (Synthentic Cathiones), до яких, в тому числі, віднесено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - альфа-РVР.

Далі, ОСОБА_7 , діючи умисно та повторно, а також з корисливих мотивів, 19.04.2026 о 08 год. 31 хв., перебуваючи за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Олімпійська, буд. 1-Б, в приміщенні під`їзду № 1, а саме на східцевому майданчику між 1 та 2 поверхом, збув за 500 гривень ОСОБА_10 , який діяв на підставі конфіденційного співробітництва зі зміненими анкетними даними: зіп-пакет з кристалоподібною речовиною, яка згідно експрес-тесту Mobile Detected presumptive narcotics Detectachem Synthetics test (DSY), містить у своєму складі синтетичні катінони (Synthentic Cathiones), до яких, в тому числі, віднесено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - альфа-РVP.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» Список №2 «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», PVP є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Таким чином ОСОБА_7 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті особливо небезпечних психотропних речовин, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

19.04.2026 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

19.04.2026 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

21.04.2026 року слідчий СВ Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 , звернулась до слідчого судді Броварського районного суду Київської області з клопотанням у кримінальному провадженні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначала, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

- рапортом начальника СБНОЗВ ВКП Броварського РУП ОСОБА_11 від 14.11.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 14.11.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 26.11.2025;

- протоколом огляду №1 від 27.01.2026 року, а саме грошових коштів;

- протоколом огляду місця події за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Ярослава Мудрого, біля буд. №36 від 27.01.2026 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої розшукової дії - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 02.02.2026;

- протоколом огляду №1 від 19.04.2026 року, а саме грошових коштів;

- протоколом огляду місця події за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Олега Онікієнка, біля буд. №65 від 19.04.2026 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протоколом огляду вилученого в ході огляду місця події зіп-пакету з кристалоподібною речовиною білого кольору;

- протоколом затримання особи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- обгрунтованим повідомленням про підозру ОСОБА_7 від 19.04.2026.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, санкція за яке передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а відтак розуміючи, що у разі визнання його винним у вчиненні вказаного злочину йому загрожує покарання виключно у виді позбавлення волі, через що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Досліджуючи практику Європейського суду з прав людини, можливо дійти висновку, що небезпеку переховування від правосуддя необхідно визначати з урахуванням низки релевантних чинників, серед яких доцільно виокремити особистість підозрюваного, його моральні якості та переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, його міжнародні контакти у поєднанні із загрозою суворості можливого покарання (рішення у справах "Пунцельт проти Чехії", "В. проти Швейцарії).

Водночас, відповідно до п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі, вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_7 до переховування від органів досудового розслідування та суду.

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 володіє інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних даних свідків, які надали органу досудового розслідування викривальні показання стосовно нього, у зв?язку з чим останній матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови їх від наданих показань та висновків;

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 продовжує скоєння кримінальних правопорушень, оскільки являється особою, яка засуджена 09.01.2026 вироком Броварського міськрайонного суду Київської області до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., (який не сплачено) за аналогічне кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним зберіганням наркотичних засобів, без мети збуту.

Відповідно до ст. 178 КПК України органом досудового розслідування у кримінальному провадженні установлено наступне:

- зібрані у ході досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень;

- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, є достатньою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 дозволяють йому перебувати в слідчому ізоляторі під час досудового розслідування, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного;

- відсутність у підозрюваного ОСОБА_7 офіційного місця роботи, стабільного джерела доходу та постійного місця проживання свідчить про наявність ризиків неналежної процесуальної поведінки та обґрунтовує можливість його перебування в умовах слідчого ізолятора під час досудового розслідування з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2026 рокузадоволено клопотання слідчого СВ Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0002106 від 12.11.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з утриманням його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Одночасно визначено ОСОБА_7 розмір застави для забезпечення виконання обов`язків, у розмірі 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 99 840, 00 (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

В разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_7 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю, або суд.

З моменту звільнення ОСОБА_7 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання (перебування), роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

Роз`яснено, що з моменту звільнення ОСОБА_7 з-під варти внаслідок внесення застави, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, а у разі їх невиконання внесені у якості застави кошти звертаються в дохід держави.

Контроль за виконанням ухвали покладено на групу слідчих та прокурорів у даному кримінальному провадженні

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Зокрема, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується доказами, які додані до клопотання, а саме: рапортом начальника СБНОЗВ ВКП Броварського РУП ОСОБА_11 від 14.11.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 14.11.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 26.11.2025; протоколом огляду №1 від 27.01.2026 року, а саме грошових коштів; протоколом огляду місця події за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Ярослава Мудрого, біля буд. №36 від 27.01.2026 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом за результатами проведення негласної слідчої розшукової дії - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 02.02.2026; протоколом огляду №1 від 19.04.2026 року, а саме грошових коштів; протоколом огляду місця події за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Олега Онікієнка, біля буд. №65 від 19.04.2026 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом огляду вилученого в ході огляду місця події зіп-пакету з кристалоподібною речовиною білого кольору; протоколом затримання особи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; обгрунтованим повідомленням про підозру ОСОБА_7 від 19.04.2026.

Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведена у клопотанні та сумнівів не викликає.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують та правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які йому інкриміновані.

Також, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні, доведені, з огляду на додані до клопотання докази.

На переконання колегії суддів, з урахуванням наявних у справі матеріалів, вищевказані висновки слідчого судді є правильними.

Зокрема, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, санкція за які передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а відтак розуміючи, що у разі визнання його винним у вчиненні вказаного злочину йому загрожує покарання виключно у виді позбавлення волі, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі, вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_7 до переховування від органів досудового розслідування та суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 володіє інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних даних свідків, які надали органу досудового розслідування викривальні показання стосовно нього, у зв`язку з чим останній матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови їх від наданих показань та висновків.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 продовжує скоєння кримінальних правопорушень, оскільки, являється особою, яка засуджена 09.01.2026 вироком Броварського міськрайонного суду Київської області до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., (який не сплачено) за аналогічне кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним зберіганням наркотичних засобів, без мети збуту.

За таких обставин існує реальний ризик того, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може продовжити злочинну діяльність або вчинити інші кримінальні правопорушення.

Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

З урахуванням наведеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, конкретні обставини кримінального правопорушення, попри доводи слідчого у клопотанні про відсутність підстав для визначення альтернативного запобіжного заходу, дійшов висновку про визначення підозрюваному застави у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 99 840 (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок) грн.

Тому, всупереч доводів сторони захисту щодо необгрунтованого розміру підозри, враховуючи обставини кримінальних правопорушень, їх корисливий мотив, матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушення, у якому він підозрюється, правильним є висновок слідчого судді про те, що застава в сумі 99 840 (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок) гривень з покладенням обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд апеляційної інстанції насамперед використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Колегія суддів зазначає, що ймовірно вчинені ОСОБА_7 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 307 КК України, у яких він підозрюється, мають високий ступінь суспільної небезпеки, за обставинами провадження встановлено наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків, при цьому рішення суду за результатами розгляду питання щодо можливості застосування запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Як вбачається із матеріалів провадження, слідчий суддя, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Отже, сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

А тому, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування підстав для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої, затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, правильність кваліфікації дій підозрюваного, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про недоведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, та може переховуватись від органу досудового розслідування з метою уникнення покарання.

Колегія суддів, оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, приходить до висновку про продовження його існування, оскільки такий ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, інших підозрюваних та дослідження їх судом.

Ризик продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_7 засуджений вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 09.01.2026 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та виклав в ухвалі детальні мотиви про існування таких ризиків з огляду на конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, та даних про особу підозрюваного.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази, колегія суддів, вважає достатнім обсяг доказів, що дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 є причетним до інкримінованих йому злочинів та для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які йому інкриміновані.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду справи по суті та їм буде надана відповідна правова оцінка з огляду на те, що слідчому судді на момент розгляду клопотання органу досудового розслідування не надається весь обсяг доказів у кримінальному провадженні та досудове розслідування триває.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2026 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4