В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1210/23

Провадження № 1-кп/348/51/26

12 березня 2026 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданнів м. Надвірна Івано-Франківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ща Делятин Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, який має на утриманні малолітнього сина та непрацездатну матір, яка є особою з інвалідністю І групи, з березня 2022 року до червня 2023 року проходив військову службу у зоні ведення бойових дій, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України,

інші учасники: прокурор ОСОБА_4

встановив:

у грудні 2021 року ОСОБА_3 , через інтернет-платформу оголошень "PROM" придбав сигнальний пристрій - стартовий самозарядний пістолет "BLOW" моделі TR 14 № НОМЕР_1 калібру 9 мм, в який умисно, не маючи передбаченого законом дозволу, вніс конструктивні зміни саморобним способом за допомогою підручних засобів, а саме: виготовив ненормативну короткоствольну гладкоствольну вогнепальну зброю, яка не відноситься до мисливської чи спортивної та придатна до стрільби. Правоохоронні органи про це не повідомив. Такими діями, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.263-1 КК України, а саме незаконне виготовлення вогнепальної зброї.

Крім цього, ОСОБА_3 , умисно, не маючи передбаченого законом дозволу незаконно переніс стартовий самозарядний пістолет "BLOW" моделі TR 14 № НОМЕР_1 калібру 9 мм, який відноситься до короткоствольної гладкоствольної вогнепальної зброї, до транспортного засобу, яким користувався, марки Mercedes Benz моделі ML 320, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та незаконного зберігав його у транспортному засобі до 02.03 08.01.2023 - моменту вилучення цієї зброї працівниками поліції. Такими діями, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.263 КК України, а саме незаконне носіння та зберігання вогнепальної зброї, яка не є гладкоствольною мисливською, без передбаченого законом дозволу.

Обвинуваченийвизнав повністю вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів за обставин викладених у обвинувальному акті. У судовому засіданні дав такі показання. Наприкінці 2021 року він придбав через інтернет-платформу оголошень "PROM" пістолет з гумовими патронами. Після цього, він вніс зміни у конструкцію пістолета, а саме викрутив "заглушку", при цьому він ні разу не використовував цю зброю. У пістолеті навіть залишилися гумові патрони. Коли він повертався додому на своєму автомобілі, його зупинили працівники поліції через неналежне функціонування освітлювальних приладів в автомобілі. При спілкуванні із обвинуваченим працівник поліції помітив на задньому сидінні автомобіля рушницю. Запитав обвинуваченого чи можна оглянути транспортний засіб. Обвинувачений погодився. Працівники поліції виявили у автомобілі пістолет, патрони та рушницю і вилучили знайдене. Зазначив, що щиро розкаюється, більше такого не вчинятиме. Кому належить рушниця обвинуваченому невідомо, оскільки цим автомобілем у зоні ведення бойових дій користувалися багато військових. Пістолет належить обвинуваченому.

В судовому засіданні були досліджені такі документи, що характеризують особу обвинуваченого: копія військового квитка та довідки про звільнення з військової служби, відповідно до яких обвинувачений більше року проходив військову службу за призовом під час мобілізації; копія паспорта; вимога щодо відсутності судимостей; характеристика з місця проживання, згідно з якою він характеризується позитивно; довідка про неперебування обвинуваченого на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин і ці обставини сторони не оспорюють.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому злочинів за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 263-1 КК України (незаконне виготовлення вогнепальної зброї), ч. 1 ст. 263 КК України (незаконне носіння та зберігання вогнепальної зброї, яка не є гладкоствольною мисливською, без передбаченого законом дозволу).

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує характер вчиненого, обставини вчинення злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, здійснював захист Батьківщини в період дії воєнного стану в зоні ведення бойових дій, має на утриманні малолітню дитину та матір, яка є особою з інвалідністю, висновок органу пробації, відповідно до якого виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі, його вік, сімейний стан, обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування, тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.

З приводу можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням суд вважає обгрунтованою позицію прокурора, який просив після визначення виду та розміру покарання за сукупністю злочинів, застосувати ст.75 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_3 слід визнати винним вчиненні інкримінованих йому злочинів та призначити йому покарання у виді позбавлення волі за кожен із вчинених злочинів в межах санкції частини статті Особливої частини КК України. Покарання за сукупністю злочинів, відповідно до вимог ст.70 КК України визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. На підставі ст.75 КК України обвинуваченого слід звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, поклавши на нього тільки основні обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

У ході судового провадження суд дослідив постанову слідчого про визнання речовими доказами від 09.01.2023, відповідно до якої речовими доказами у кримінальному провадження визнано: рушницю "Benelli Vinci" BG051843R Serial СG051976D, пістолет "BLOW" моделі TR 14 №В18і4-21080051, 7 патронів ФОРТ 9 мм Р.А., патрон ТЕРЕН-3 9 мм, патрон GFS 9 мм Р.А.К. Відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України, вказані речові докази слід конфіскувати.

На підставі ст.124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 3398,04 гривень на користь держави.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання:

за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.263-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавленя волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, поклавши на нього такі обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та/або роботи.

Речові докази: рушницю "Benelli Vinci" BG051843R Serial СG051976D, пістолет "BLOW" моделі TR 14 №В18і4-21080051, 7 патронів ФОРТ 9 мм Р.А., патрон ТЕРЕН-3 9 мм, патрон GFS 9 мм Р.А.К. - конфіскувати.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 3398 (три тисячі триста дев`яносто вісім) гривень 04 копійки на користь держави.

Вирок може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1