Справа № 162/643/22 Провадження №11-кп/802/87/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000093 від 03.04.2021 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні прокурора Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Любешівського районного суду Волинської області від 10 березня 2025 року стосовно ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 246, ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_7 від покарання за ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Призначено ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 246 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Поліський лісовий офіс» до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину задоволено частково.

Визначено стягнути з ОСОБА_7 на користь Камінь-Каширської міської ради Камінь-Каширського району 10036 (десять тисяч тридцять шість) гривень заподіяної шкоди.

Вироком суду вирішено долю процесуальних витрат, арештованого майна та речових доказів.

На підставі ст. 96-1, 96-2 КК України, ч. 9 ст. 100 КПК України застосовано спеціальну конфіскацію колісного трактора марки «Dongfeng», моделі «244 DG2», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та двохосного саморобного причепа з шинами маркування «ADVANCE 215/75 R 17.5 GL 283А», переданих на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , та конфіскувати в дохід держави.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він близько 05 години 13.08.2021 року за попередньою змовою з невстановленою у ході досудового розслідування особою, діючи умисно, маючи злочинний намір, направлений на незаконну порубку дерев на території природно-заповідного фонду та незаконне перевезення незаконно зрубаних дерев, перебуваючи у лісовому масиві у виділах №61, 55 кварталу №64 Білоозерського лісництва ДП «Любешівське ЛМГ», які включені до території НПП «Прип`ять-Стохід» та розташовані неподалік с. Невір Камінь-Каширського району Волинської області і відповідно до ст.3 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» відноситься до територій природно-заповідного фонду України, в порушення вимог ст. 4, 24, 67-70 Лісового кодексу України, ст. 5, 12. 38 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 9-1, 20, 21 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України», п. 1, 2 Порядку спеціального використання лісових ресурсів та п. 1, 2 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затверджених постановою КМУ «Про врегулювання питань щодо використання лісових ресурсів» від 23.07.2007 року за №761, п.2.1, 2.2, 4.3.4, 4.4, 4.5 Положення про НПП «Прип`ять-Стохід», затвердженого наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України №92 від 31.08.2020 року (у редакції наказу №581 від 09.09.2021 року), усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, всупереч встановленому порядку заготівлі лісо деревини, незаконно, тобто без спеціального дозволу на використання лісових ресурсів, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), виданим уповноваженим органом, за допомогою невстановленої органом досудового розслідування бензопили, зрізав до ступеня припинення росту, відокремивши їх повністю від кореня, три сироростучих дерева породи «Сосна звичайна» з діаметрами пнів 35см, 32,5см, 36 см, тим самим спричинивши шкоду державним інтересам в особі ДП «Любешівське ЛМГ» та навколишньому природному середовищу на загальну суму 10036 гривень.

У подальшому ОСОБА_7 з невстановленою особою розпиляв незаконно зрубані дерева на частини (колоди) довжиною по 125 см в кількості 33 штук, частину з яких завантажив на двохосний саморобний причіп та за допомогою колісного трактора марки «Dongfeng» моделі «244 DG2» синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить останньому, перевіз їх в межах лісового масиву кварталу №64 Білоозерського лісництва ДП «Любешівське ЛМГ», проте, усвідомлюючи, що його незаконні дії виявлені працівниками лісової охорони, розвантажив незаконно зрубану деревину (колоди) на лісовій дорозі вищевказаного кварталу та покинув місце події.

Таким чином ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 с т. 246 КК України, тобто незаконну порубку дерев у лісі, перевезення незаконно зрубаних дерев, вчинені за попередньою змовою групою осіб на території природно-заповідного фонду.

Також ОСОБА_7 о 10 годині 09 хвилин 13.08.2021 року, знаходячись в урочищі «Кулин» неподалік с. Невір Камінь-Каширського району Волинської області, діючи умисно, достовірно знаючи, що відносно нього кримінальне правопорушення не вчинялось, з метою ухилення від відповідальності за вчинення незаконної порубки дерев та перевезення незаконно здобутих дерев, через номер мобільного оператора НОМЕР_2 здійснив дзвінок на номер оператора служби «102», яка забезпечує негайну реєстрацію повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, відповідно до положень ст. 214 КПК України усно завідомо неправдиво повідомив орган досудового розслідування про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, зокрема, про незаконне заволодіння його транспортним засобом колісним трактором марки «Dongfeng» моделі «244 DG2» синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з двохосним саморобним причіпом (з возом). Зазначене повідомлення зареєстроване в ІТС ІПНП (Журнал Єдиного обліку) №4087 від 13.08.2021 року. Крім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 о 10 годині 42 хвилини 13.08.2021 року, знаходячись в урочищі «Кулин» неподалік с. Невір Камінь-Каширського району Волинської області, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, достовірно знаючи, що повідомляє відомості, які не відповідають дійсності, свідомо надав уповноваженому дізнавачу оперуповноваженому СКП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 завідомо неправдиве повідомлення про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, а саме незаконного заволодіння належним йому транспортним засобом колісним трактором марки «Dongfeng» моделі «244 DG2» синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом із причіпом (підводою), після чого, ознайомившись зі змістом повідомлення, викладеного уповноваженим дізнавачем у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, від 13.08.2021 року, ОСОБА_7 власноручно, підписами у ньому, підтвердив дійсність та правильність наданих ним відомостей, в результаті чого відомості про кримінальне правопорушення відповідно до вимог ч. 1, 4 ст. 214 КПК України 14.08.2021 року внесені до ЄРДР за №0000275 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та розпочато досудове розслідування.

Таким чином ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 383 КК України, тобто завідомо неправдиве повідомлення дізнавачу та органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення.

Крім цього, ОСОБА_7 у період часу з 11 години 00 хвилин до 11 години 40 хвилин 25.08.2021 року, перебуваючи у службовому кабінеті №28 приміщення Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області по вул. Шевченка, 6, м. Камінь-Каширський Волинської області, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000275 від 14.08.2021 року, діючи з протиправним умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи належним чином попередженим про кримінальну відповідальність згідно з ст. 384 КК України за завідомо неправдиве показання потерпілого, надав слідчому СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_11 неправдиві показання щодо незаконного заволодіння транспортним засобом колісним трактором марки «Dongfeng» моделі «244 DG2» синього кольору, з причепленою до нього чотирьох колісною гужовою підводою в урочищі «Кулин» неподалік с. Невір Камінь-Каширського району Волинської області, які утворюють склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. Вказані показання задокументовані на протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 та долучено до матеріалів кримінального провадження.

Таким чином ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 384 КК України, тобто завідомо неправдиве показання потерпілого.

У поданих апеляційних скаргах:

- обвинувачений оскаржує вирок у зв`язку із неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Перш за все апелянт звертає увагу, що переліком, наведених у вироку, доказів як кожним окремо, так і в їх сукупності, доводиться лише факт виявлення порубки дерев у лісовому масиві, але жодним чином не доводиться, що дані дії були вчинені саме ним. Очевидців незаконної порубки лісу 13.08.2021 немає. Судом першої інстанції належним чином не оцінено та не взято до уваги докази сторони захисту, зокрема, залишено поза увагою можливість обмови внаслідок неприязних відносин обвинуваченого із працівниками лісової охорони, які безпідставно підозрювали його у використанні незаконного лісу на власному пилорамному верстаті. Крім того, відсутні належні та допустимі докази його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України, та стороною обвинувачення не доведено, що саме та версія подій, яка викладена в обвинувальному акті, є єдиною, яка може пояснити всю сукупність фактів, установлених у даній справі.

Звертає увагу обвинувачений і на те, що судом першої інстанції застосовано спеціальну конфіскацію трактора ««Dongfeng» моделі «244 DG2», вартість якого значно перевищує суму завданої державі шкоди, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Обвинувачений просить оскаржений вирок суду скасувати та виправдати його за ч. 3 ст. 246, ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України.

- прокурор просить скасувати вирок Любешівського районного суду Волинської області від 10.03.2025 та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 246, ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_7 від покарання за ч. 1 ст. 383 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_7 від покарання за ч. 1 ст. 384 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 246 КК України у виді 3 років обмеження волі. Визнати доведеним вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті. Цивільний позов Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Поліський лісовий офіс» до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальнх збитків, завданих внаслідок вчинення злочину, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Камінь-Каширської міської ради Камінь-Каширського району 14 075 грн 50 коп гривень заподіяної шкоди. В іншій частині вирок залишити без зміни.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що судом допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що судом першої інстанції допущено суперечності у вироку, які полягають у невідповідності мотивувальної частини вироку його резолютивній частині. Зокрема, зазначивши в мотивувальній частині про необґрунтованість обвинувачення щодо незаконної порубки двох сухостійних дерев, у резолютивній частині вироку не вказав про прийняте процесуальне рішення. Разом з тим, судом допущено ряд грубих порушень кримінального процесуального закону, зокрема, не роз`яснено було обвинуваченому про закінчення на момент розгляду справи строків притягнення його до кримінальної відповідальності, відповідно до ст. 49 КК України, що є правовою підставою для звільнення від кримінальної відповідальності та має наслідком закриття кримінального провадження.

Безпідставно, на думку прокурора, суд звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання із випробуванням, оскільки судом не встановлено жодної обставини, яка пом`якшує покарання за ч. 3 ст. 246 КК України, обвинувачений вини своєї не визнав, за місцем проживання він характеризується посередньо.

В змінах та доповненні до апеляційної скарги прокурор підтримує подану апеляційну скаргу та акцентує увагу на необхідності віднести на рахунок держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, а саме судової товарознавчої експертизи (висновок № СЕ-19/103-21/9818-АВ від 19.11.2021) вартістю - 1029,72 гривень, судової товарознавчої експертизи (висновок № СЕ-19/103-21/10029-АВ від 14.12.2021) вартістю -1201,34 гривень.

У поданому до суду представником потерпілої юридичної особи ОСОБА_12 заперечені на апеляційну скаргу вказується про безпідставність та необґрунтованість апеляційних вимог обвинуваченого і просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення. Зауваження обвинуваченого про певні розбіжності показань свідків є необґрунтованими, оскільки показання узгоджуються між собою та іншими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами. Склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, є формальним, тому сам факт вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого кримінальним законом, утворює закінчений злочин. Кількість зрубаної деревини визначає розмір завданих збитків, однак у даному випадку не впливає на вирішення питання про встановлення підстави кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскарженого судового рішення та доводи апеляційних скарг, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану обвинуваченим апеляцію у повному обсязі та просили скасувати вирок суду, міркування прокурора, який апеляцію сторони захисту заперечив та просив задовольнити його апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положення ст. 94 КПК України регламентують, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Із цього вбачається, що суд при розгляді кримінального провадження повинен дослідити як ті докази, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст. 368 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що оскаржений вирок суду, ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. У вироку суду наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перш за все при перевірці апеляційних доводів, які стосуються обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 383, ч, 1 ст. 384 КК України, та подальше визнання його винним за вчинення вказаних кримінальних правопорушень, із звільненням обвинуваченого від покарання, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, колегія суддів встановила наступне.

Судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини кримінального провадження та зроблений обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження, навівши такі у вироку, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384КК України.

Дані обставини підтверджуються наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку та підставно взяв до уваги, обґрунтувавши своє рішення.

Так, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384КК України, стверджується показаннями свідків даними в судовому засіданні першої інстанції та іншими письмовими доказами, зокрема: витягами з ЄРДР від 21.12.2021 року за №0000506 за ч. 1 ст. 383 КК України та від 15.08.2022 року за №0000284 за ч.1 ст.384 КК України; рапортом про прийняття та реєстрацію в ІТС ІПНП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області 20.12.2021 року за №6386 рапорта та відповідним рапортом слідчого СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_13 від 20.12.2021 року щодо завідомо неправдивого повідомлення ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України; рапортом про прийняття та реєстрацію в ІТС ІПНП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області 15.08.2021 року за №3631 рапорта та відповідним рапортом старшого слідчого СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_14 від 15.08.2021 року щодо надання органу досудового розслідування завідомо неправдивих показань ОСОБА_7 про незаконне заволодіння транспортним засобом; матеріалами кримінального провадження №0000275 за фактом незаконного заволодіння трактором, належним ОСОБА_7 ; витягом з ЄРДР від 14.08.2021 року за №0000275 за ч. 1 ст. 289 КК України за заявою ОСОБА_7 від 13.08.2021 року про незаконне заволодіння його трактором з причепом (реєстраційний номер АС40153); копією записаної аудіо інформації з системи запису та прийняття заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, які надходять до ГУНП у Волинській області за скороченим номером екстреного виклику поліції «102», яка надійшла о 10 год 03 хв 13.08.2021 року з №+12 від ОСОБА_7 ; письмовими поясненнями ОСОБА_7 від 13.08.2021 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 25.08.2021 року з пам`яткою про процесуальні права та обов`язки потерпілого; постановою про закриття кримінального провадження від 11.02.2022 року у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

Будучи безпосередньо допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 зазначили, що 13.08.2021 року близько 05 години ранку, вони приїхали до лісового масиву в с. Невір, де розташовано 64 квартал, на рейд по виявленню порушень, пішли оглядати та прослуховувати територію. Серед інших наданих ними показань, свідки вказали, що коли на них виїхав трактор синього кольору «ДОНФЕН» з дерев`яним причепом, який вони бачили раніше, як тільки приїхали, то у кабіні трактора було двоє осіб, за кермом був ОСОБА_7 . Останній на вимогу зупинитися він не відреагував. Іншу особу не розгледіли. Підвода на той час була без деревини, порожня. За весь проміжок часу, поки вони знаходились у вказаному лісовому масиві, інших транспортних засобів не спостерігали та не чули, так як і не бачили інших людей. Зазначили, що з часу зустрічі ОСОБА_7 до виявлення трактора пройшло близько двох годин.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні суду першої інстанції в своїх показаннях зазначав, що біля села Глуша він зустрівся з працівниками поліції і пересівши до них в автомобіль, вони попрямували в село Невір, а потім в сторону річки аби перехопити трактор. Упродовж цього часу їм сказали, що знайшли порубку та віз, а на відстані близько 700-800 метрів знайшли захований у чагарниках трактор, синього кольору «ДОНФЕН», після чого ОСОБА_18 зателефонував у поліцію та повідомив про місце розташування вказаного транспортного засобу. За хвилин 20 після цього на мотоциклі під`їхали двоє чоловіків, один з них, невідомий на той час, наразі відомо, що це ОСОБА_7 , підійшов до них та запитав, що вони тут роблять, на що відповіли, що чекають поліцію. В той час ОСОБА_7 привіз пальне, заправив трактор і хотів його забрати, але йому не дозволили, сказавши, що той нікуди не поїде до того часу, поки не прибуде поліція. Ніхто з працівників лісового господарства трактор не забирав та не чіпав. ОСОБА_7 зійшов з трактора, прямуючи до мотоцикла зі словами: «я зараз вам зроблю». Після вказаних подій, за 15-20 хвилин, зателефонували працівники поліції та повідомили, що є заява на лінію «102» про викрадення трактора.

Також свідок ОСОБА_18 зазначив, що коли стояли з працівниками поліції чекали директора, бачили, як їде автомобіль «Фіат скудо», за кермом була жінка, вона туди заїхала, а пізніше виїхала з ОСОБА_7 , ця обставина повідомлялася і свідком ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_10 входив до складу СОГ, яка приїжджала на виклик по незаконній порубці, разом із ОСОБА_19 . На місці була деревина та слідова інформація трактора. Пізніше надійшла інформація на лінію «102» про викрадення трактора. Різниця у часі між повідомленнями була приблизно півтори години. Пам`ятає, що у подальшому виявили причіп та трактор. Там були працівники лісової охорони, а також під`їхав ОСОБА_7 зі своїм товаришем ОСОБА_20 , прізвища не пам`ятає. Він безпосередньо відбирав пояснення про незаконне заволодіння транспортним засобом у ОСОБА_7 та його товариша, з того що пам`ятає, вони вказували, що приїхали трактором по гриби, коли повернулись до місця, де залишали трактор, не виявили його, про що повідомили поліцію. Сліди протектора шин трактора на місці порубки, як і сліди самої порубки (стружка), були свіжими. Причіп знайшли на досить далекій відстані від місця порубки, у полі в очереті, та за кілометр-півтора від трактора, який теж був захований у хащах. Трактор був без кабіни синього кольору, підвода двохосна саморобна, дерев`яна. Коли туди прямували, то говорили з ОСОБА_7 , який казав, куди їхати, та по приїзду повідомив, що буде писати заяву. Свідок відібрав заяву і пояснення, при цьому попередивши його про відповідальність за неправдиве повідомлення про злочин. Не пам`ятає, чи були ключі у ОСОБА_7 , але працівники ГРПП завантажували на лавету трактор без заведення із заблокованими колесами, оскільки протектори шин на місці порубки візуально співпадали з протекторами шин трактора, а причіп до іншого автомобіля причеплювали для транспортування. ОСОБА_7 поводився зухвало, з погрозами та насмішками.

Аналогічні показання надав суду свідок ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_21 суду вказав, що їхав мотоциклом, зупинився біля свого знайомого, побачив, що їде односелець ОСОБА_7 , запитав куди їде, той сказав, що по гриби. Свідок сів до ОСОБА_7 в трактор у кабіну, залишивши свій мотоцикл, не пам`ятає, чи було щось на причепі. Приїхавши в ліс, розійшлися у різні сторони збирати гриби. Після цього у той день ОСОБА_7 не бачив. Це було в 2021 році. Про викрадення трактора ОСОБА_7 чув з розмов людей у селі. Під вечір бачив, як у селі проїжджали працівники поліції. Разом з тим, у подальшому від дачі пояснень останній відмовився, вказавши на підтримку версії обвинуваченого, з яким вони перебувають у дружніх відносинах.

Всі вищевказані докази є належними та допустимими доказами, отримані відповідно до вимог КПК України та їх допустимість фактично не оспорюється учасниками кримінального провадження, клопотань про їх виключення з обсягу доказів не надходило.

Версія обвинуваченого, висловлена ним в судовому засіданні суду першої інстанції, щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384КК України,повністю спростовується як наведеними у вироку письмовими доказами, так і показаннями свідків, які між собою узгоджуються та у своїй сукупності дають можливість відтворити конкретні обставини вчинення ОСОБА_7 згаданих кримінальних правопорушень.

Не надано логічного пояснення обвинуваченим та його захисником щодо тих обставин, що свідки у кримінальному провадженні бачили ОСОБА_7 за кермом трактора «ДОНФЕН» з саморобним причепом, а вже за короткий час останній повідомив про незаконне заволодіння трактором. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження трактор «ДОНФЕН» та саморобний причіп були виявленні в різних місцях захованими в очереті та хащах. При цьому обвинувачений, як вказує свідок ОСОБА_18 , приїхав до трактора з пальним, заправив його і хотів забрати, але йому завадили це зробити до приїзду поліції. При спілкуванні з свідками ОСОБА_7 вказав «я вам зараз зроблю».

Свідок ОСОБА_10 під час допиту в суді першої інстанції чітко ствердив, що відбирав заяву і пояснення у ОСОБА_7 про незаконне заволодіння транспортним засобом, при цьому попередивши його про відповідальність за неправдиве повідомлення про злочин.

Колегія суддів вважає, що сукупність наведених у вироку доказів переконливо свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384КК України, а саме за наведених у вироку суду обставин усвідомлюючи, що його протиправні дії виявлені, з метою їх приховування, завідомо неправдиво повідомив дізнавачу та органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, про незаконне заволодіння його транспортним засобом, та надав відповідне завідомо неправдиве показання.

З дня вчинення ОСОБА_7 вказаних вище кримінальних правопорушень перебіг строку давності не зупинявся і не переривався.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули строки, зокрема, три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі (п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України).

Закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не є реабілітуючою підставою, у зв`язку із чим необхідна згода на звільнення особи від кримінальної відповідальності, а за відсутності такої згоди суд вправі звільнити лише від покарання на підставі частини 5 статті 74 КК.

Ураховуючи те, що з дня вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384КК України, які згідно з ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком (ч. 1 ст.384 КК України) та нетяжким злочином (ч. 1 ст.383 КК України), на час винесення вироку минули строки давності, встановлені п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України. Водночас ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав і про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності клопотань не заявляв.

Апеляційним судом установлено, що суд першої інстанції, дійшовши висновку про те, що строки давності за ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384КК України у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 станом на день ухвалення вироку закінчилися обґрунтовано звільнив обвинуваченого від покарання за ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Згідно з ч. 8 ст. 284 КПК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності можливо тільки за її згодою. Однак, у цьому випадку мова йде про звільнення особи від покарання на підставі положень ч. 5 ст. 74 КК України з урахуванням положень ст. 49 цього ж Кодексу. Тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність звільнення ОСОБА_7 від покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України, оскільки для постановлення такого рішення надання згоди особою чи іншими учасниками судового розгляду кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Водночас в апеляційній скарзі обвинувачений як і під час судового розгляду не визнає свою винуватість та заперечує доведеність його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384КК України, при цьому відсутні будь-які доводи про не роз`яснення йому про закінчення на момент розгляду строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384КК України, тобто фактично стверджується позиція обвинуваченого в частині звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, що останній підтвердив в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, немає підстав вважати, що районний суд порушив вимоги закону України про кримінальну відповідальність, як про це наголошує в апеляційній скарзі прокурор.

Голослівними є доводи прокурора, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки звільнив ОСОБА_7 від покарань за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384КК України, а не за кожне кримінальне правопорушення окремо.

Зазначені вище доводи сторони обвинувачення, які на думку прокурора є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, колегією суддів не беруться до уваги, оскільки не є суттєвими і жодним чином не вплинули на законність і обґрунтованість судового рішення вцілому.

Перевіряючи апеляційні доводи прокурора та обвинуваченого в частині, що стосується обвинувачення за ч. 3 ст. 246 КК України, колегія суддів дійшла такого висновку.

Місцевим судом правильно встановлені фактичні обставини кримінального провадження та зроблений обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246КК України, а саме: у незаконній порубці дерев у лісі, перевезенні незаконно зрубаних дерев, вчиненій за попередньою змовою групою осіб на території природно-заповідного фонду.

Першочергово слід зазначити, що колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності виключення з обвинувачення ОСОБА_7 два сухостійні дерева породи «Сосна звичайна» з діаметрами пнів 32,5см, 42,5см, як такі, що були зрізані ОСОБА_7 . Враховуючи, що висновком експерта від 13.12.2021 року №СЕ-19/103-21/10554-ТР беззаперечно доводиться порубка лише трьох сироростучих дерев, а тому судом обвинувачення в частині зрізування ОСОБА_7 до ступеня припинення росту, відокремивши їх повністю від кореня, двох сухостійних дерев породи «Сосна звичайна» з діаметрами пнів 32,5см, 42,5см правильно визнане необґрунтованим, оскільки це не доведено належними та достатніми доказами у даному кримінальному провадженні.

Висновком експерта від 13.12.2021 року №СЕ-19/103-21/10554-ТР встановлено, що фрагменти деревини розміром 32х43х7см і 31х35х9см до розділення були частинами одного дерева; 29х35х7см і 31х32х7см до розділення були частинами одного дерева; 39х35х6см і 34х30х11см до розділення були частинами одного дерева.

Відповідно судом було правильно виключено із розміру завданих збитків суму за 2 сухостійних дерева породи «Сосна звичайна» з діаметрами пнів 32,5см, 42,5см у розмірі 1416 гривень та 2623,5 гривні.

З огляду на наведене безпідставними є апеляційні доводи прокурора в означеній вище частині.

У поданій апеляції обвинувачений вказує, що під час судового розгляду не здобуто належних і допустимих доказів на підтвердження його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, з чим не може погодитися суд апеляційної інстанції.

У суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_7 винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні заперечив та щодо обставин обвинувачення у незаконній порубці дерев у лісі, перевезення незаконно зрубаних дерев пояснив, що 13.08.2021 їздив по гриби близько 5 години ранку трактором «ДОНФЕН» з саморобним причепом. По дорозі зустрів ОСОБА_21 , разом з яким поїхали до лісу. Приїхавши в урочище «Кулин» Білоозерського лісництва, залишив транспорт з ключами в замку запалювання і пішов в одну сторону, ОСОБА_21 в іншу. Трактор брав, оскільки в нього там півтора гектари посівів. Перебуваючи в лісовому масиві, працівників лісової охорони не бачив. Таких тракторів та саморобних причепів, як у нього, багато, хто там їздив на такому ж тракторі - невідомо. Чому свідки - працівники лісгоспу вказують, що бачили його за кермом трактора, не знає.

Працівники лісгоспу сказали, що його підозрюють у вчиненні незаконної порубки, яку він не вчиняв. На території його домогосподарства є пилорама, але він не зареєстрований як підприємець, оскільки це невеличкий деревообробний верстат. Чи писав письмову заяву про незаконне заволодіння трактором та чи допитували його як потерпілого, не пам`ятає. Наявність на причепі кори сосни може пояснити тим, що має пилораму і часто возить дрова. Для цих потреб виписував ліс в лісництві. З Гацем не перебував у неприязних відносинах, чи розмовляв з ним щодо обставин 13.08.2021 року, не пам`ятає. З рештою працівників лісгоспу має неприязні відносини, оскільки вони схиляли його до певних неправомірних дій, які він відмовився виконувати.

Незважаючи на не визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його винуватість підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, яким суд першої інстанції надав ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Так вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України підтверджується: витягом з ЄРДР від 03.04.2021 року за №0000093; постановами про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 08.11.2021 року та від 15.08.2022 року; витягом з ЄРДР від 23.08.2022 року за №0000300 за ч.3 ст.246 КК України; рапортами про прийняття та реєстрацію заяв в ІТС ІПНП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області 13.08.2021 року за №4083, де заявник ОСОБА_15 повідомив, що 13.08.2021 року о 05 год 58 хв у с. Невір Любешівського району в лісі здійснюють незаконну порубку деревини та завантажують її на трактор; 30.08.2021 року за №4367 про надходження матеріалів із ДП «Любешівське ЛМГ» по факту самовільної рубки; листом ДП «Любешівське ЛМГ» №433 від 16.08.2021 року про факт незаконної порубки у кв.64 вид.55 та вид.61 Білоозерського лісництва жителем с. Невір ОСОБА_7 з додатками, зокрема: актом огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 13.08.2021 року у кв.64, вид.61 про виявлення самовільної рубки 1 сироростучого дерева породи «сосна звичайна» (діаметр 35 см) з розрахунковою довідкою та переліковою відомістю пнів; актом огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 13.08.2021 року у кв.64, вид.55 про виявлення самовільної рубки 2 сироростучих дерев породи «сосна звичайна» (діаметр 36 см та 32,5 см) та 2 сухостійних дерев породи «сосна звичайна» (діаметр 42,5 см та 32,5 см) з розрахунковою довідкою та переліковою відомістю пнів; протоколом огляду місця події у с. Невір, ур.Кулин від 13.08.2021 року (розпочатого об 11 год 03 хв) з додатками, під час якого виявлено та вилучено трактор марки «Dongfeng 244 DG2» синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; протоколом огляду місця події у с. Невір, ур.Кулин від 13.08.2021 року (розпочатого о 12 год 30 хв) з додатками, під час якого виявлено та вилучено саморобний причіп на гумовому ходу із залишками кори хвойних дерев; листом ГУ Держпродспоживслужби у Волинській області №08.15/335 від 18.8.2021 року, відповідно до якого під реєстраційним номером АС40153 зареєстрована та стоїть на обліку сільськогосподарська техніка за ОСОБА_7 , а саме трактор колісний марки «Dongfeng 244 DG2; протоколом огляду місця події у АДРЕСА_2 вид Білоозерського лісництва від 13.08.2021 року (розпочатого о 16 год 20 хв) з додатками, під час якого виявлено пні сироростучих дерев та сухостійних дерев, лісодеревина та сліди шин транспортного засобу та причіпа; повідомленням НП «Прип`ять-Стохід» №241 від 25.08.2021 року про те, що 64 квартал Білоозерського лісництва включено до господарської зони НПП «Прип`ять-Стохід» без вилучення і залишається в лісогосподарському використанні ДП «Любешівське ЛМГ»; рапортом оперуповноваженого ОСОБА_22 від 13.08.2021 року; постановою про визнання колісного трактора марки «Dongfeng», моделі «244 DG2», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та двохосного саморобного причепа з шинами маркування «ADVANCE 215/75 R 17.5 GL 283А» знаряддям вчинення злочину від 27.11.2021 року; висновками експертів від 09.03.2022 року №8873 та від 12.09.2022 року №2814-Е; висновком експерта від 01.12.2021 року №СЕ-19/103-21/9093-ТР; висновком експерта від 13.12.2021 року №СЕ-19/103-21/10554-ТР; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 13.01.2022 року з додатками; рапортом оперуповноважного СКП Камінь-Каширського РВП ОСОБА_23 від 05.10.2022 року щодо проведення оперативно-розшукових заходів з додатками; протоколом проведення слідчого експерименту від 17.06.2022 року за участю свідка ОСОБА_24 з відеозаписом вказаної слідчої дії; протоколом проведення слідчого експерименту від 17.06.2022 року за участю свідка ОСОБА_18 з відеозаписом вказаної слідчої дії; протоколом проведення слідчого експерименту від 19.08.2022 року за участю свідка ОСОБА_17 з відеозаписом вказаної слідчої дії; протоколом проведення слідчого експерименту від 19.08.2022 року за участю свідка ОСОБА_16 з відеозаписом вказаної слідчої дії; протоколом проведення слідчого експерименту від 19.08.2022 року за участю свідка ОСОБА_15 з відеозаписом вказаної слідчої дії; листом НПП «Прип`ять-Стохід» від 22.06.2022 року №128 з додатками, відповідно до якого квартал 64 виділ 55, 61 Білоозерського лісництва ДП «Любешів ЛМГ» належить до господарської зони НПП «Прип`ять-Стохід»; на дорогах, урочищах, інших місцях, де починається межа НПП, встановлені охоронні, інформаційні знаки та аншлаги, у тому числі поблизу населених пунктів Невір та Ветли.

Допитані місцевим судом свідки ОСОБА_16 - лісничий Білооозерського лісництва філії «Любешівське лісомисливське господарство» ДП «Ліси України»; ОСОБА_17 майстер лісу Білооозерського лісництва філія «Любешівське лісомисливське господарство» ДП «Ліси України»; ОСОБА_15 інженер лісового господарства філії «Любешівське лісомисливське господарство» ДП «Ліси України»; ОСОБА_18 - головний лісничий філії «Любешівське лісомисливське господарство» ДП «Ліси України»; ОСОБА_24 директор філії «Любешівське лісомисливське господарство» ДП «Ліси України»; ОСОБА_19 - старший слідчий Камінь-Каширського РВ ГУП у Волинській області; ОСОБА_10 дізнавач оперуповноваженого СКП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області надали показання, які об`єктивно підтверджуються наявними в матеріалах кримінального провадження письмовими доказами.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що вказані вище свідки є працівниками лісової охорони і у зв`язку з неприязними обставинами між ними вони надали свої свідчення з метою обмови ОСОБА_7 колегія суддів вважає безпідставними.

Перш за все, працівники лісової охорони перебували на місці події в силу своїх робочих обов`язків, як вбачається з матеріалів кримінального провадження здійснювався рейд по виявленню порушень, оглядалася та прослуховувалася територія. Твердження обвинуваченого, що працівники лісової охорони не були очевидцями вчинення ним такого кримінального правопорушення як порубка лісу або перевезення ним такого лісу також цілком необґрунтовані. Вказаними вище свідками під час судового розгляду повідомлено обставини, які вони безпосередньо сприймали, ці показання узгоджуються з письмовими доказами у кримінальному провадженні та знаходять логічне пояснення обставин злочину.

Крім цього, всі свідки попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, а більшість із них обвинуваченого взагалі не знали до інкримінованих йому подій, що доречно підкреслено судом першої інстанції у своєму рішенні.

Не бере до уваги колегія суддів і покликання обвинуваченого, що фізично не можливо на значній території зрізати дерева, зрізати гілля, покрикувати на сортименти та завантажити вручну на воза, а потім поскидати з нього такий обсяг деревини, оскільки вважає такі твердження суто суб`єктивною думкою апелянта, висловленою з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин. Разом з тим факт незаконної порубки дерев у лісах, перевезення незаконно зрубаних дерев, саме на території природно-заповідного фонду належним чином зафіксовано, тому стадія обробки даної незаконно зрубаної деревини, наявність на ній гілля, як покрижована деревина у цьому випадку не має визначального значення.

Склад злочину, описаний у ч. 3 ст. 246 КК України, не включає істотну шкоду як обов`язкову ознаку, а лише відсилає до дій, визначених у ч. 1 ст. 246 КК України, а не до наслідків.

Отже, істотна шкода не є обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, за законодавчою конструкцією він є формальним.

Тому твердження апелянта щодо відсутності складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, оскільки сума збитків становить лише 14075,50 не відповідають дійсності.

Як було встановлено під час судового розгляду, місцем вчинення незаконної порубки є лісовий масив 64 кварталу, який належить до Природно-заповідного фонду - Національного природного парку «Прип`ять-Стохід» (далі ПЗФ та НПП «Припять-Стохід», або Парк), лісокористувачем якого являється філія «Любешівське лісомисливське господарство» ДП «Ліси України» та розташований в межах Білоозерського лісництва вказаного підприємства.

Незаконну порубку виявлено в 64 кварталі Білоозерського лісництва Любешівського ДЛМГ, який належить до Парку без вилучення вказаних земель, землекористувачем яких є лісгосп. Вказаний квартал від села Ветли знаходиться на відстані близько 5 км. На території Парку є роз`яснювальні щити та знаки, які вказують про те, що це землі Парку. Встановленням цих знаків займається лісгосп, оскільки він є землекористувачем.

Повідомленням НП «Прип`ять-Стохід» №241 від 25.08.2021 року стверджується, що 64 квартал Білоозерського лісництва включено до господарської зони НПП «Прип`ять-Стохід» без вилучення і залишається в лісогосподарському використанні ДП «Любешівське ЛМГ».

Листом НПП «Прип`ять-Стохід» від 22.06.2022 року №128 з додатками також підтверджується приналежність кварталу 64 виділу 55, 61 Білоозерського лісництва ДП «Любешів ЛМГ» до господарської зони НПП «Прип`ять-Стохід», на дорогах, урочищах, інших місцях, де починається межа НПП, встановлені охоронні, інформаційні знаки та аншлаги, у тому числі поблизу населених пунктів Невір та Ветли.

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження апеляційний суд не встановив процесуальних порушень при збиранні доказів, які ставили б їх під сумнів.

Досліджені судом докази зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому визнаються належними і допустимими.

Відтак, на переконання апеляційного суду, у діях ОСОБА_7 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246КК України.

Варто зазначити, що чинний КПК не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин чи елементів складу злочину на підставі сукупності непрямих доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину чи елемент складу злочину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у справі № 364/439/18 (постанова від 06 квітня 2021року) виснував, що як засвідчує судова практика, доказування досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) винуватості особи.

З огляду на наведене суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про те, що матеріалами провадження та зібраними доказами у їх сукупності, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, встановлена винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, а саме: у незаконній порубці дерев у лісі, перевезення незаконно зрубаних дерев, вчинені за попередньою змовою групою осіб на території природно-заповідного фонду, а доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого, спростовуються вищенаведеними доказами, які були належним чином досліджені місцевим судом.

Покликання прокурора щодо невідповідності призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та особі обвинуваченого колегія суддів до уваги не приймає.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання у цілому.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження під час призначення ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції у повній мірі враховано усі обставини, передбачені ст. 65 КК України, та дані про особу обвинуваченого, його характеристику, відсутність обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання, у тому числі і ті обставини, на які покликається прокурор у поданій апеляційній скарзі.

На думку колегії суддів, висновки місцевого суду щодо призначеного покарання, з урахуванням обставин цього кримінального провадження, відповідають принципам законності, індивідуалізації та справедливості призначення покарання, а в апеляційній скарзі прокурора не наведено нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та могли б свідчити про явну м`якість призначеного покарання, яке визначене ОСОБА_7 у розмірі встановленому санкцією інкримінованої йому статті КК України.

Доводи прокурора про безпідставне звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням колегія суддів не приймає до уваги.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, зокрема у справі «Довженко проти України», який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів з огляду на відповідність таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, в тому числі, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

За обставин цього кримінального провадження звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням буде справедливим, співмірним характеру скоєних дій, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, відповідатиме принципам законності, індивідуалізації та справедливості.

Перевіряючи апеляційні вимоги щодо рішення суду першої інстанції про застосування спеціальної конфіскації до колісного трактора марки «Dongfeng», моделі «244 DG2», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та двохосного саморобного причепа з шинами маркування «ADVANCE 215/75 R 17.5 GL 283А» колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до ч. 2 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується, зокрема, на підставі обвинувального вироку суду.

Районний суд у своєму рішенні дійшов висновку про необхідність застосування на підставі ст. 96-1, 96-2 КК України, ч. 9 ст. 100 КПК України спеціальної конфіскації, а саме конфіскувати в дохід держави колісний трактор марки «Dongfeng», моделі «244 DG2», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та двохосний саморобний причеп з шинами маркування «ADVANCE 215/75 R 17.5 GL 283А», які були передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 .

Своє рішення суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку фактично не обґрунтував, а обвинувачений такий висновок суду оскаржує з причин, що вартість трактора та причепа явно перевищує вартість незаконно зрубаної деревини. На думку ОСОБА_7 спеціальна конфіскація трактора і причепа до нього неможлива і з тих причин, що вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбане у зареєстрованому шлюбі, також неможливо виділити частку обвинуваченого, оскільки трактор з огляду на положення ст. 183 Цивільного Кодексу України є неподільною річчю.

Посилання апелянта на ті обставини, що ці речі є спільною сумісною власністю подружжя не є підставою для повернення обвинуваченому конфіскованого трактора та причепу до нього.

Вказана позиція узгоджується з висновками Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеними у постанові від 02 лютого 2026 року (справа № 669/338/24), згідно яких, якщо майно, яке було використано як знаряддя чи засіб вчинення кримінального правопорушення, перебуває у спільній власності подружжя і воно було використано одним із подружжя в ході вчинення кримінально-караного діяння, то таке майно підлягає спеціальній конфіскації в повному обсязі, оскільки його власник (той з подружжя, який вчинив кримінальне правопорушення) усвідомлено використав його в протиправних цілях.

Проте, співставляючи вартість заподіяної шкоди внаслідок протиправних дій обвинуваченого у сумі 10 036,00 гривень та вказаного вище трактора, що становить станом на 13.08.2021 - 188 616,00 гривень; причепу 10 800,00 гривень, які належать ОСОБА_7 , колегія суддів доходить висновку, що застосування до ОСОБА_7 спеціальної конфіскації майна покладатиме на обвинуваченого надмірний індивідуальний тягар, а отже порушуватиме справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, буде неспівмірним вчиненому злочину.

Водночас знайшли своє підтвердження апеляційні вимоги прокурора про необхідність стягнення витрат, пов`язаних із залученням експертів, а саме за проведення судових товарознавчих експертиз, якими встановлено вартість колісного трактору марки «Dongfeng», моделі «244 DG2», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та двохосного саморобного причепу з шинами маркування «ADVANCE 215/75 R 17.5 GL 283А». У зв`язку з тим, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень «поза розумним сумнівом» доведена, що перевірено апеляційним судом, тому витрати, пов`язані із залученням експертів на проведення судових товарознавчих експертиз, що є наслідком його винної поведінки, слід стягнути з обвинуваченого.

З огляду на наведене, апеляційні вимоги обвинуваченого та прокурора частково знайшли своє підтвердження, а тому апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а оскаржений вирок - скасуванню в частині застосування спеціальної конфіскації, та зазначенням вказівки про стягнення з ОСОБА_7 на рахунок держави, на підставі ст. 118, 126 КПК України, витрат, пов`язаних з залученням експертів.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні прокурора Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Любешівського районного суду Волинської області від 10 березня 2025 року стосовно ОСОБА_7 в частині застосування спеціальної конфіскації колісного трактора марки «Dongfeng», моделі «244 DG2», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та двохосного саморобного причепа з шинами маркування «ADVANCE 215/75 R 17.5 GL 283А» - скасувати.

Відповідно до ст. 100 КПК України колісний трактор марки «Dongfeng», моделі «244 DG2», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та двохосний саморобний причеп з шинами маркування «ADVANCE 215/75 R 17.5 GL 283А» повернути ОСОБА_7 .

На підставі ст. 118, 126 КПК України витрати, пов`язані з залученням експертів, а саме: судової товарознавчої експертизи (висновок № СЕ-19/103-21/9818-АВ від 19.11.2021) вартістю - 1029,72 (одна тисяча двадцять дев`ять) гривень 72 копійки, судової товарознавчої експертизи (висновок № СЕ-19/103-21/10029-АВ від 14.12.2021) вартістю -1201,34 (одна тисяча двісті одна) гривня 34 копійки стягнути з ОСОБА_7 на рахунок держави.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий:

Судді: