Справа № 308/3411/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_4 погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000327 від 23.07.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Новоселиця, Перечинського району, Закарпатської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області підполковник поліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000327 від 23.07.2025 року звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подане клопотання мотивує тим, що слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000327 від 23.07.2025 розпочатого за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Так, 17.04.2025 слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000195 за фактом незаконного переправлення осіб через державний кордон, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України, який затверджений Законом України №2102-IX від 24.02.2022, на території України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан, у зв`язку з чим почали діяти обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років.

Поряд з цим, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , користуючись тим, що на території України введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, з метою особистого незаконного збагачення, з корисливих мотивів, сприяв у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, громадянин України, яким заборонено виїзд за межі території України.

Так, ОСОБА_7 , будучи обізнаним про явище нелегальної міграції на території України, використовуючи воєнний стан, введений на території України через збройну агресію російської федерації проти України та заборону виїзду за кордон громадянам України чоловічої статі, віком від 18 до 60 років, реалізуючи заздалегідь розроблений та схвалений злочинний план, спрямований на незаконне збагачення шляхом отримання коштів за незаконне переправлення осіб через державний кордон України, за невстановлених органом досудового розслідування обставинах, але не пізніше початку квітня 2025, підшукав громадян України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які мали на меті незаконно, за грошову винагороду, перетнути державний кордон України.

За організацію незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_7 пред`явив незаконну вимогу щодо отримання ним грошової винагороди від ОСОБА_8 7 000 доларів США, а ОСОБА_9 10 000 доларів США.

Після цього, ОСОБА_7 не зупиняючись на вчиненому, а доводячи свій єдиний злочинний намір спрямований на незаконне збагачення шляхом організації незаконного переправлення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 через державний кордон України до країн Європейського Союзу до кінця, будучи у попередній злочинній змові з ОСОБА_6 , у період з 02.05.2025 по 05.05.2025 року знаходячись на території Закарпатської області, за допомогою мобільного зв`язку надавав усні вказівки останнім щодо приїзду ними до м.Львова та речей, які повинні бути при них для безперешкодного перетину кордону України, а також проводив інструктаж щодо способу незаконного перетину державного кордону України у районі Берегівського району, Закарпатської області, подальших правил поведінки у країнах Європейського Союзу, звернення до правоохоронних органів для отримання статусу біженця.

Не зупиняючись на вчиненому, а доводячи свій єдиний злочинний умисел до кінця, спрямований на незаконне збагачення за рахунок незаконного переправлення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 через державний кордон України, ОСОБА_7 будучи у попередній злочинній змові зі ОСОБА_6 , 06.05.2025 знаходячись на території Закарпатської області по мобільному зв`язку біля 10:47 надав усну вказівку ОСОБА_8 прибути до м.Львова та зупинитись у готелі «Катерина» за адресою: м.Львів, Кільцева Дорога і до наступного ранку очікувати його приїзду, для подальшої доставки ОСОБА_8 до кордонів України на території Берегівського району, Закарпатської області. У цей же час ОСОБА_7 надав усну вказівку і ОСОБА_9 щодо прибуття ним 07.05.2025 до м.Стрий, Львівської області та очікувати його на АЗС «ОККО» .

Ранком 07.05.2025 о 06:13 годин ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_8 та надав вказівку за допомогою таксі прибути у м.Стрий, Львівської області до їдальні «612 КІЛОМЕТР.КЕЙТЕРІНГ» і очікувати його прибуття.

У цей же час, 07.05.2025 ОСОБА_7 на легковому автомобілі марки «Ford Transit Connect», з державними номерними знаками НОМЕР_1 о 07:28 годин, сполученням Стебник, Драгомирчани, Калуш, Голинь, Брошнів-Осада, Болехів виїхав з території Закарпатської області та поїхав у напрямку м.Стрий, Львівської області та ОСОБА_6 цього ж дня на легковому автомобілі марки «AUDI А 4» з державними номерними знаками НОМЕР_2 о 06 годині 12 хвилин, сполученням Малий Березний, Ужок також виїхав з території Закарпатської області і поїхав у напрямку м.Стрий, Львівської області.

Виконуючи вказівки ОСОБА_7 , 07.05.2025 ОСОБА_8 о 09:09 годин прибув до м.Стрий, Львівської області де на автостоянці їдальні «612 КІЛОМЕТР.КЕЙТЕРІНГ» за адресою: с.Добряни, вул. Стрийська 25, Стрийського району, Львівської області його зустрів ОСОБА_7 , який приїхав на легковому автомобілі марки «Ford Transit Connect», з державними номерними знаками НОМЕР_1 у салоні якого уже знаходився ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , який також приїхав на легковому автомобілі марки «AUDI А 4» з державними номерними знаками НОМЕР_2 , який діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, будучи у попередній злочинній змові з ОСОБА_6 , повторно провів інструктаж з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо речей, які повинні бути при них під час перетину кордону України поза офіційними пунктами пропуску на території Берегівського району, Закарпатської області, повідомив про правила поведінки під час перетину державного кордону України, а також поведінки уже на території країн Європейського Союзу, звернення ними до правоохоронних органів для отримання статусу біженця, при цьому запевнив, що з правоохоронними органами ДПС України, які безпосередньо несуть службу на території Берегівського району, Закарпатської області, які мають у свою чергу сприяти у незаконному перетині кордону він має домовленість і для виконання своїх дій щодо незаконного переправлення вказаних осіб через кордон України у якості завдатку о 09:25 годині цього ж дня, отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 550 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 22 797,50 гривень та від ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів грошові кошти у сумі 1000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 41000,45 гривень, при цьому з метою не допущення викриття їх протиправних дій, добре розуміючи про методи роботи правоохоронних органів, вилучив у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 їх особисті речі та мобільні телефони.

Після цього, не зупиняючись на вчиненому, а доводячи свій злочинний намір щодо незаконного переправлення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 через державний кордон України на території Берегівського району, Закарпатської області, ОСОБА_6 будучи у попередній злочинній змові з ОСОБА_7 розподілили ролі між собою згідно яких ОСОБА_7 зобов`язався усунути перешкоди шляхом перевірки постів на яких несуть службу працівники РТЦК та СП та домовленості з працівниками ДПС України, які несуть службу на території Берегівського району, Закарпатської області щодо сприяння ними у безперешкодному пропуску останніми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 через державний кордон України на території Берегівського району, Закарпатської області.

У цей же час у відповідності до відведеної ролі ОСОБА_6 , який добре розуміючи, що приймає активну участь у незаконному переправленні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 через державний кордон України, діючи у інтересах ОСОБА_7 , який безпосередньо отримав грошові кошти від останніх за незаконне переправлення вказаних осіб через державний кордон України, з метою вчинення фізичного контролю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , залишився з ними у салоні власного автомобіля «AUDI А4» з державними номерними знаками НОМЕР_2 , де розуміючи про методи роботи правоохоронних органів, підозрюючи, що за ним може бути візуальне спостереження, з метою координації дій, придбав останнім мобільний телефон марки «NOMI» та проїхавши з м.Стрий до с.Мохнате, Львівської області у напрямку Закарпатської області наказав ОСОБА_8 та ОСОБА_9 поселитись у готелі «Панська Ровінь», що за адресою: с.Мохнате, вул. Івана Франка 8 «А», а сам цього ж дня о 15:09 годин сполученням Ужок, повернувся на територію Закарпатської області.

У той час, ОСОБА_7 отримавши грошові кошти у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за організацію незаконного їх переправлення через державний кордон України, не зупиняючись на вчиненому, а доводячи свій єдиний злочинний намір до кінця, будучи у попередній злочинній з мові зі ОСОБА_6 , на легковому автомобілі марки «Ford Transit Connect», білого кольору з державними номерними знаками НОМЕР_1 сполученням Нижні Ворота о 11:07 годині в`їхав на територію Закарпатської області та для вирішення питання щодо усунення перешкод та незаконного переправлення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 через державний кордон України о 12:53 проїхав на територію Берегівського району, Закарпатської області, де під час виявлення у особистих речах ОСОБА_8 спеціальних технічних заходів, о 16:31 хвилин був затриманий працівниками ДПС України.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, вчинені з корисливих мотивів.

У ході досудового розслідування, на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження 05.06.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України.

Слідчий зазначає, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України підтверджується наступними матеріалами досудового розслідування, а саме: рапортом старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області внесеного в ЄО ГУНП в Закарпатській області за №583 від 17.04.2025, рапортом оперуповноваженого 1-го відділу УСР в Закарпатській області ДСР НП України від 17.04.2025, відповіддю на доручення ІНФОРМАЦІЯ_2 за №05.6/6998-25 від 19.04.2025, відповіддю на доручення ІНФОРМАЦІЯ_2 за №05.6/7203-25 від 19.04.2025, протоколами допиту свідка ОСОБА_8 від 22.04.2025 та 07.05.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 07.05.2025, протоколом видачі спеціальних технічних засобів від 05.05.2025, протоколом огляду та вручення грошових коштів від 05.05.2025, протоком виготовлення несправжніх (імітаційних) засобів від 05.05.2025, протоколом огляду місця події від 07.05.2025 за результатами якого вилучено речі та грошові кошти у ОСОБА_7 , протоколом пред`явлення осіб для упізнання від 07.05.2025 за участі свідка ОСОБА_9 , який упізнав фото ОСОБА_6 , протоколом пред`явлення осіб для упізнання від 07.05.2025 за участі свідка ОСОБА_8 , який упізнав фото ОСОБА_6 та іншими матеріалами кримінального провадження.

У ході досудового розслідування 06.06.2025 до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області подано клопотання про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, розгляд якого було призначено на 11.06.2025.

11.06.2025 у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 на визначений дату та час не з`явився до слідчого судді, а також з інших причин клопотання слідчого слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області повернуто.

Так, на даний час місце перебування підозрюваного ОСОБА_6 органу досудового розслідування невідоме, оскільки останній переховується від слідства, на виклики слідчого не прибуває та за місцем реєстрації і фактичного проживання не проживає, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Разом з тим, 22.07.2025 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області винесено ухвалу якою дано дозвіл на затримання з метою приводу, для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, підозрюваного - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

23.07.2025 процесуальним керівником Закарпатської обласної прокуратури матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 з кримінального провадження №0000195 виділено до кримінального провадження за №0000327.

Вище наведені факти дають органу досудового розслідування підстави вважати, що ОСОБА_6 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, затягування строків досудового розслідування, які є обмеженими, переховується від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий зазначає, що 24.07.2025 СУ ГУНП в Закарпатській області досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000327 щодо ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України зупинено, на підставі п.2 ч.1 ст. 280 КПК України.

Так, на даний час місце перебування підозрюваного ОСОБА_6 органу досудового розслідування невідоме, оскільки останній переховується від слідства, на виклики слідчого не прибуває та за місцем реєстрації і фактичного проживання не проживає, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Крім цього, Головним управлінням Державної міграційної служби України в Закарпатській області ОСОБА_6 видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 за допомогою якого у відповідності до довідки відділу кримінального аналізу ГУНП в Закарпатській області неодноразово здійснював виїзд за межі Державного кордону України. Вказані обставини дають реальні підстави органу досудового розслідування вважати, що останній, може переховуватися від органу досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою.

У відповідності до відповіді на доручення оперативного підрозділу НОМЕР_4 Прикордонного загону ДПС України та УСР в Закарпатській області ДСР НП України, ОСОБА_6 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, шляхом незаконного перетину державного кордону України поза офіційними пунктами пропуску, виїхав за межі території України до країн Європейського Союзу, де продовжує переховуватись від органу досудового розслідування.

Так, оскільки ОСОБА_6 виїхав за межі території України, а тому з метою його затримання і направлення запиту про видачу особи (екстрадицію) необхідно отримати дозвіл суду на обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий зазначає, що на думку сторони обвинувачення, інший запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного у кримінальному провадженні, а тому просить слідчого суддю обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Новоселиця, Перечинського району, Закарпатської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , підозрюваного, у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, запобіжний захід у вигляді - тримання під вартою.

Позиція сторони обвинувачення в суді

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав наведених у клопотанні. Прокурор надав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні. Просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Позиція сторони захисту в суді

Підозрюваний ОСОБА_6 та захисник підозрюваного в судове засідання не з`явилися.

Згідно ч. 1-3 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Слідчий суддя, до якого прибув або доставлений підозрюваний для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, зобов`язаний роз`яснити його права, зокрема, мати захисника.

Слідчий суддя зобов`язаний вжити необхідних заходів для забезпечення захисником підозрюваного, якщо останній заявив клопотання про залучення захисника, якщо участь захисника є обов`язковою або якщо слідчий суддя вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника.

Зазначені положення кримінального процесуального закону спрямовані на забезпечення підозрюваному права на захист при вирішенні питання про застосування відносно нього запобіжного заходу, якщо розгляд такого клопотання здійснюється за його участі.

Однак відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Особливий порядок розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою, встановлений ч. 6 ст. 193 КПК України, передбачає, що розгляд відповідного клопотання здійснюється за відсутності підозрюваного, а тому в слідчого судді не має обов`язку забезпечити такого підозрюваного захисником навіть у випадку передбаченому ч. 1 ст. 52 КПК України. Тобто, за наявності передбачених у ч. 6 ст. 193 КПК України підстав слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без участі підозрюваного та його захисника.

За наведених вище обставин слідчий суддя дійшов висновку про здійснення розгляду даного клопотання за відсутності підозрюваного, який перебуває за межами України, оголошенй в міжнародний розшук та його захисника, а також з огляду на відсутність вимог щодо їх обов`язкової явки за ч. 6 ст. 193 КПК України.

Заслухавши думку прокурора про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_6 , може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Згідно п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно п. 3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25.04.2003 року № 4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають з норм КПК України, і його належної поведінки.

Разом з тим, в п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" розглядаючи подання, суддя з`ясовує, чи є підозра у вчиненні особою злочину або обвинувачення останньої обґрунтованими, тобто чи є в розпорядженні органу дізнання, слідчого встановлені у визначеному законом порядку достатні дані, що свідчать про наявність ознак злочину, вчиненого саме цією особою (ними можуть бути заяви й повідомлення про злочин, явка з повинною, документи, складені за результатами оперативно-розшукової діяльності, протоколи слідчих дій, висновки експертиз тощо).

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Аналізуючи доцільність обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України взяття під варту як запобіжний захід може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Дослідивши матеріали провадження слідчий суддя дійшла висновку про набуття ОСОБА_6 процесуального статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні та обґрунтованість повідомленої йому підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, не вирішуючи при цьому питання про доведеність винуватості та остаточність кваліфікації його дій.

Згідно матеріалів провадження, досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні №0000327 від 23.07.2025 року, здійснюється ГУНП в Закарпатській області за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

05.06.2025 року в межах кримінального провадження №0000327 від 23.07.2025 року слідчим відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке було вручено останньому 05.06.2025 року.

За версією сторони обвинувачення, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , користуючись тим, що на території України введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, з метою особистого незаконного збагачення, з корисливих мотивів, сприяв у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, громадянин України, яким заборонено виїзд за межі території України.

Так, ОСОБА_7 , будучи обізнаним про явище нелегальної міграції на території України, використовуючи воєнний стан, введений на території України через збройну агресію російської федерації проти України та заборону виїзду за кордон громадянам України чоловічої статі, віком від 18 до 60 років, реалізуючи заздалегідь розроблений та схвалений злочинний план, спрямований на незаконне збагачення шляхом отримання коштів за незаконне переправлення осіб через державний кордон України, за невстановлених органом досудового розслідування обставинах, але не пізніше початку квітня 2025, підшукав громадян України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які мали на меті незаконно, за грошову винагороду, перетнути державний кордон України.

За організацію незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_7 пред`явив незаконну вимогу щодо отримання ним грошової винагороди від ОСОБА_8 7 000 доларів США, а ОСОБА_9 10 000 доларів США.

Після цього, ОСОБА_7 не зупиняючись на вчиненому, а доводячи свій єдиний злочинний намір спрямований на незаконне збагачення шляхом організації незаконного переправлення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 через державний кордон України до країн Європейського Союзу до кінця, будучи у попередній злочинній змові з ОСОБА_6 , у період з 02.05.2025 по 05.05.2025 року знаходячись на території Закарпатської області, за допомогою мобільного зв`язку надавав усні вказівки останнім щодо приїзду ними до м.Львова та речей, які повинні бути при них для безперешкодного перетину кордону України, а також проводив інструктаж щодо способу незаконного перетину державного кордону України у районі Берегівського району, Закарпатської області, подальших правил поведінки у країнах Європейського Союзу, звернення до правоохоронних органів для отримання статусу біженця.

Не зупиняючись на вчиненому, а доводячи свій єдиний злочинний умисел до кінця, спрямований на незаконне збагачення за рахунок незаконного переправлення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 через державний кордон України, ОСОБА_7 будучи у попередній злочинній змові зі ОСОБА_6 , 06.05.2025 знаходячись на території Закарпатської області по мобільному зв`язку біля 10:47 надав усну вказівку ОСОБА_8 прибути до м.Львова та зупинитись у готелі «Катерина» за адресою: м.Львів, Кільцева Дорога і до наступного ранку очікувати його приїзду, для подальшої доставки ОСОБА_8 до кордонів України на території Берегівського району, Закарпатської області. У цей же час ОСОБА_7 надав усну вказівку і ОСОБА_9 щодо прибуття ним 07.05.2025 до м.Стрий, Львівської області та очікувати його на АЗС «ОККО» .

Ранком 07.05.2025 о 06:13 годин ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_8 та надав вказівку за допомогою таксі прибути у м.Стрий, Львівської області до їдальні «612 КІЛОМЕТР.КЕЙТЕРІНГ» і очікувати його прибуття.

У цей же час, 07.05.2025 ОСОБА_7 на легковому автомобілі марки «Ford Transit Connect», з державними номерними знаками НОМЕР_1 о 07:28 годин, сполученням Стебник, Драгомирчани, Калуш, Голинь, Брошнів-Осада, Болехів виїхав з території Закарпатської області та поїхав у напрямку м.Стрий, Львівської області та ОСОБА_6 цього ж дня на легковому автомобілі марки «AUDI А 4» з державними номерними знаками НОМЕР_2 о 06 годині 12 хвилин, сполученням Малий Березний, Ужок також виїхав з території Закарпатської області і поїхав у напрямку м.Стрий, Львівської області.

Виконуючи вказівки ОСОБА_7 , 07.05.2025 ОСОБА_8 о 09:09 годин прибув до м.Стрий, Львівської області де на автостоянці їдальні «612 КІЛОМЕТР.КЕЙТЕРІНГ» за адресою: с.Добряни, вул. Стрийська 25, Стрийського району, Львівської області його зустрів ОСОБА_7 , який приїхав на легковому автомобілі марки «Ford Transit Connect», з державними номерними знаками НОМЕР_1 у салоні якого уже знаходився ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , який також приїхав на легковому автомобілі марки «AUDI А 4» з державними номерними знаками НОМЕР_2 , який діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, будучи у попередній злочинній змові з ОСОБА_6 , повторно провів інструктаж з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо речей, які повинні бути при них під час перетину кордону України поза офіційними пунктами пропуску на території Берегівського району, Закарпатської області, повідомив про правила поведінки під час перетину державного кордону України, а також поведінки уже на території країн Європейського Союзу, звернення ними до правоохоронних органів для отримання статусу біженця, при цьому запевнив, що з правоохоронними органами ДПС України, які безпосередньо несуть службу на території Берегівського району, Закарпатської області, які мають у свою чергу сприяти у незаконному перетині кордону він має домовленість і для виконання своїх дій щодо незаконного переправлення вказаних осіб через кордон України у якості завдатку о 09:25 годині цього ж дня, отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 550 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 22 797,50 гривень та від ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів грошові кошти у сумі 1000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 41000,45 гривень, при цьому з метою не допущення викриття їх протиправних дій, добре розуміючи про методи роботи правоохоронних органів, вилучив у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 їх особисті речі та мобільні телефони.

Після цього, не зупиняючись на вчиненому, а доводячи свій злочинний намір щодо незаконного переправлення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 через державний кордон України на території Берегівського району, Закарпатської області, ОСОБА_6 будучи у попередній злочинній змові з ОСОБА_7 розподілили ролі між собою згідно яких ОСОБА_7 зобов`язався усунути перешкоди шляхом перевірки постів на яких несуть службу працівники РТЦК та СП та домовленості з працівниками ДПС України, які несуть службу на території Берегівського району, Закарпатської області щодо сприяння ними у безперешкодному пропуску останніми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 через державний кордон України на території Берегівського району, Закарпатської області.

У цей же час у відповідності до відведеної ролі ОСОБА_6 , який добре розуміючи, що приймає активну участь у незаконному переправленні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 через державний кордон України, діючи у інтересах ОСОБА_7 , який безпосередньо отримав грошові кошти від останніх за незаконне переправлення вказаних осіб через державний кордон України, з метою вчинення фізичного контролю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , залишився з ними у салоні власного автомобіля «AUDI А4» з державними номерними знаками НОМЕР_2 , де розуміючи про методи роботи правоохоронних органів, підозрюючи, що за ним може бути візуальне спостереження, з метою координації дій, придбав останнім мобільний телефон марки «NOMI» та проїхавши з м.Стрий до с.Мохнате, Львівської області у напрямку Закарпатської області наказав ОСОБА_8 та ОСОБА_9 поселитись у готелі «Панська Ровінь», що за адресою: с.Мохнате, вул. Івана Франка 8 «А», а сам цього ж дня о 15:09 годин сполученням Ужок, повернувся на територію Закарпатської області.

У той час, ОСОБА_7 отримавши грошові кошти у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за організацію незаконного їх переправлення через державний кордон України, не зупиняючись на вчиненому, а доводячи свій єдиний злочинний намір до кінця, будучи у попередній злочинній з мові зі ОСОБА_6 , на легковому автомобілі марки «Ford Transit Connect», білого кольору з державними номерними знаками НОМЕР_1 сполученням Нижні Ворота о 11:07 годині в`їхав на територію Закарпатської області та для вирішення питання щодо усунення перешкод та незаконного переправлення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 через державний кордон України о 12:53 проїхав на територію Берегівського району, Закарпатської області, де під час виявлення у особистих речах ОСОБА_8 спеціальних технічних заходів, о 16:31 хвилин був затриманий працівниками ДПС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Згідно довідки начальника ДСР УСР в Закарпатській області від 09.12.2025 року вбачається, що згідно з наявною оперативною інформацією, розшукуваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування на території країн Європейського Союзу, зокрема, Чеської Республіки, оскільки після вчинення кримінального правопорушення незаконно перетнув держаний кордон України поза пунктами пропуску.

Порядок вручення повідомлень визначено Главою 11 КПК України. Так, згідно ч. 1-2 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Як встановлено слідчим суддею, 05.06.2025 року в межах кримінального провадження №0000327 від 23.07.2025 року слідчим відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке було вручено останньому 05.06.2025 року, про що свідчить його власноручний підпис.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_6 , набув статус підозрюваного у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, а тому відносно нього може вирішуватися питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо обґрунтованості повідомленої підозри

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному громадянину ОСОБА_6 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Також, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, зокрема за вчинення кримінального правопорушення ч. 3 ст. 332 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 332 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, приходжу до висновку про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення за викладених в клопотанні обставин. Зокрема, кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 332 КК України відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено зокрема, покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Прокурором та слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення. Обґрунтованість підозри громадянина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення громадянину ОСОБА_6 про підозру, копія якого 05.06.2025 року, йому вручена. Суд звертає увагу сторони захисту, що дослідження доказів з метою визнання їх такими, які можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Дослідивши матеріали судового провадження, приєднані прокурором до клопотання докази, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчий суддя, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає,що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбеллі Гартлі проти Сполученого Королівства`від 30серпня 1990 року, п.32, SeriesA,N182)

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри громадянина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, слідчий суддя виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя, звертає увагу сторони захисту на те, що питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за наведених у повідомленні про підозру обставин, суд керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», під обґрунтованою підозрою слід розуміти існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин слідчий суддя лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Виходячи з наявних матеріалів, слідчий суддя приходить до висновку про можливу причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення та відповідно встановлення викладених вище обставин за стандартом доказування «обґрунтована підозра».

Такий висновок також узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року, де Суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання слідчого судді стороною обвинувачення наведені достатні відомості про обставини вчинення громадянином ОСОБА_6 кваліфікованого за ч. 3 ст. 332 КК України злочину , який в сукупності з дослідженими матеріалами у судовому засіданні та наданими сторонами поясненнями дають підстави для висновку, що мали місце події, про які зазначається у цьому клопотанні, ОСОБА_6 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою. На підтвердження цього сторона обвинувачення надала достатні матеріали.

Слідчий суддя зазначає, що на цьому етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати слідчий суддя під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину.

Оцінка судом наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р. зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, можуть вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки підозрюваного.

Обґрунтовуючи клопотання про застосування запобіжного заходу громадянину ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, прокурор послався на існування ризиків, передбачених п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому слідчому судді належить оцінити наявність кожного з них.

Щодо існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду

Так, на переконання слідчого судді, ймовірна можливість переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, за ч. 3 ст. 332 КК України передбачає, покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Існування цього ризику пов`язане, у першу чергу, із тяжкістю злочину, у вчиненні якого підозрюється громадянин ОСОБА_6 . Так, санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Означена обставина сама по собі може бути причиною для переховування підозрюваного від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Співставлення негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його покарання у невизначеному майбутньому, з засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Слідчий суддя вважає, що небезпека переховування підозрюваного здається явно переконливою.

Окрім того, слідчий суддя бере до уваги той факт, що підозрюваний ОСОБА_6 протягом тривалого часу вже переховується від органу досудового розслідування, про що, зокрема, свідчить те, що 21.07.2025 року постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_4 громадянина ОСОБА_6 оголошено в розшук, оскільки його достовірне місцеперебування невідоме та він не з`являється на виклики до органу досудового розслідування без поважних причин .

Також слідчий суддя враховує, що згідно довідки начальника ДСР УСР в Закарпатській області від 09.12.2025 року вбачається, що згідно з наявною оперативною інформацією, розшукуваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування на території країн Європейського Союзу, зокрема, Чеської Республіки, оскільки після вчинення кримінального правопорушення незаконно перетнув державний кордон України поза пунктами пропуску.

У зв`язку з даними обставинами, 04 березня 2026 року постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_4 громадянина ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук, оскільки його достовірне місцеперебування невідоме, він перебуває за межами України та не з`являється на виклики до органу досудового розслідування без поважних причин .

Отже, обставини, встановлені під час розгляду клопотання, у сукупності дають підстави для висновку про те, що ризик переховування громадянина ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду є актуальним.

Даний факт у сукупності з обставинами, що характеризують особу підозрюваного, його соціальні зв`язки, не спростовує наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Кримінальне правопорушення, у якому підозрюється громадянин ОСОБА_6 належить до тяжких злочинів, за які передбачено відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна.

Дані обставини свідчать , що підозрюваний вже певний час переховується від органів досудового розслідування та суду.

З огляду на зазначене, а також в сукупності з іншими встановленими слідчим суддею обставинами, передбаченими ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Оцінивши вказані обставини у їх сукупності із встановленими ризиками і обставинами розслідуваного злочину та відомостями про ймовірну участь у ньому підозрюваного, слідчий суддя вважає, що такі відомості про особу підозрюваного не спростовують висновків слідчого судді про високу ймовірність перешкоджання кримінальному провадженню і необхідність застосування запобіжного заходу.

Ураховуючи наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку щодо наявності підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного громадянина ОСОБА_6 .

На думку слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу не унеможливить прояв встановлених слідчим суддею ризиків, та не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження та свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного слідчий суддя, серед іншого, також зобов`язаний встановити наявність достатніх підстав вважати, що такий підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Разом з тим Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного доведеністю факту перебування такої особи у міжнародному розшуку, а лише визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч. 6 ст. 193, ч. 2 ст. 281 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.

Вказана норма права не відокремлює оголошення особи в державний, міждержавний чи міжнародний розшук. Тобто, підставами для оголошення підозрюваного в розшук (державний, міждержавний, міжнародний) є відсутність під час досудового розслідування відомостей про його місцезнаходження або перебування такої особи за межами України та неявка без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик.

Згідно довідки начальника ДСР УСР в Закарпатській області від 09.12.2025 року вбачається, що згідно з наявною оперативною інформацією, розшукуваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування на території країн Європейського Союзу, зокрема, Чеської Республіки, оскільки після вчинення кримінального правопорушення незаконно перетнув держаний кордон України поза пунктами пропуску.

Таким чином, стороною обвинувачення були вжиті всі можливі та достатні заходи для виклику підозрюваного ОСОБА_6 про що, на думку слідчого судді, останній був належним чином повідомлений.

Однак ОСОБА_6 будучи достовірно обізнаним про існування цього кримінального провадження та про його розшук органами досудового розслідування, до України не повертався.

04 березня 2026 року постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_4 громадянина ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук, оскільки його достовірне місцеперебування невідоме, він перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклики.

Обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є передумовою здійснення такого розшуку каналами Інтерполу та спрямоване на внесення особи в базу даних для розшуку з метою встановлення місцезнаходження розшукуваної особи, її затримання, арешту, або обмеження пересування для екстрадиції, а тому зупинення досудового розслідування, відповідно до вимог ч. 5 ст. 280 КПК України, не перешкоджає зверненню до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу.

Крім того, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч. 6 ст. 193 КПК відноситься до заходів забезпечення кримінального провадження, а не до слідчих (розшукових) дій.

Під час розгляду слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Надані із клопотанням матеріали доводять наявність правових підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси підозрюваного з метою забезпечення кримінального провадження.

Обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не тотожне застосуванню такого, оскільки після затримання ОСОБА_6 питання можливості застосування до нього обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід буде розглядатися судом у встановленому законом порядку. Відтак розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України суд позбавлений можливості застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається (ч. 4 ст. 183 КПК України).

Слідчий суддя також акцентує увагу на тому, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, будь-який запобіжний захід (у тому числі і винятковий запобіжний захід - тримання під вартою) застосовується виключно з метою забезпечення виконання підозрюваним/обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчиняти дії перелічені у п. п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України, не є покаранням за вчинене кримінальне правопорушення у розумінні норм кримінального закону і не може застосовуватися у якості такого.

Крім цього, слідчий суддя зауважує, що згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 186, ч. 6 ст. 193, 193-194, 196, 197,309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_4 погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000327 від 23.07.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Новоселиця, Перечинського району, Закарпатської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Після затримання і не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до місця кримінального провадження розглянути за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід у встановленому законом порядку.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 11.03.2026 року о 08 год. 50 хв.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1