Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1416/24
Провадження № 1-кп/494/44/26
УХВАЛА

05 березня 2026 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000301 від 13 травня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286-1 Кримінального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КК України),-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Березівського районного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286-1 КК України.

03 березня 2026 року захисник обвинуваченого ОСОБА_5 подав до Березівського районного суду клопотання про скасування арешту та повернення тимчасово вилученого майна. Клопотання мотивовано тим, що ухвалою Березівського районного суду від 17 травня 2024 року клопотання старшого слідчого СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області, у кримінальному провадженні № 0000301 від 13 травня 2024 року про арешт майна задоволено.

Накладено арешт на тимчасово вилучене майно, зокрема, автомобіль марки «CHEVROLET» моделі «TACUMA» реєстраційний номер НОМЕР_1 типу загальний легковий універсал-В, 2006 року випуску, чорного кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , мешканцю АДРЕСА_1 . Вказаний автомобіль перебуває у володінні та користуванні у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 .

У поданому клопотанні про скасування арешту та повернення тимчасово вилученого майна захисник зазначив, що на даний час відпала потреба у застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, так як транспортний засіб було оглянуто експертами та зафіксовано сліди ДТП.

У підготовчому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання, просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Захисник ОСОБА_5 підтримав подане ним клопотання, просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Прокурор у підготовчому засіданні заперечив проти поданого клопотання, мотивуючи тим, що кримінальне провадження не розглянуто, а тому можуть виникнути питання про призначення експертиз пов`язаних з даним майном. Вважає, що клопотання є передчасним і повинно розглядатися після розгляду справи по суті.

Потерпілий та його представник у підготовчому засіданні заперечили проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого та вважають, що арештоване майно повинно знаходитися на спецмайданчику.

Суд, вислухавши думку прокурора, потерпілого, його представника, обвинуваченого, захисника, дослідивши матеріали клопотання в їх сукупності, зазначає наступне.

Встановлено, що ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 17 травня 2024 року клопотання старшого слідчого СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області, у кримінальному провадженні № 0000301 від 13 травня 2024 року про арешт майна задоволено. Накладено арешт на тимчасово вилучене майно, зокрема, автомобіль марки «CHEVROLET» моделі «TACUMA» реєстраційний номер НОМЕР_1 типу загальний легковий універсал-В, 2006 року випуску, чорного кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , мешканця АДРЕСА_1 . Вказаний автомобіль перебуває у володінні та користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 .

Відповідно до частини 3 статті 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Чинною редакцією частини 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

В силу пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Відповідно до частини 1 статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді від 17 травня 2024 року метою накладення арешту на майно, а саме на автомобіль марки «CHEVROLET» моделі «TACUMA» реєстраційний номер НОМЕР_3 є те, що він визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню та необхідністю проведення ряду слідчих дій та експертиз, а також заборони розпоряджатися таким майном може призвести до його приховування або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до частини 1 статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що арешт майна як захід забезпечення кримінального провадження не обмежується лише стадією досудового розслідування.

Відповідно до статті 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Однак, надання оцінки речовим доказам на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності не є завданням підготовчого судового засідання.

Згідно з вимогами частини 4 статті 291 КПК України суду надано лише обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування. Порядку дослідження доказів у даному кримінальному провадженні наразі судом не затверджено, інші матеріали кримінального провадження до суду не надано, тому питання автомобіля як речового доказу, на даній стадії судового провадження не вирішується.

При цьому суд зазначає, що відповідно до статті 357 КПК України, однією зі стадій судового засідання є огляд речових доказів.

Відповідно до статті 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії.

Відповідно до частини 4 статті 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Крім того, як встановлено пунктом 12 частини 1 статті 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд вирішує питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

З огляду на викладене, суд зауважує, що законом передбачено вирішення питання про скасування накладеного арешту майна як на стадії підготовчого провадження в порядку частини 3 статті 315 КПК України, так і під час ухвалення вироку по справі відповідно до вимог частини 4 статті 174, пункту 12 частини 1 статті 368 КПК України.

Реалізація повноважень, наданих частиною 3 статті 315 КПК України, в рамках підготовчого судового засідання, не є безумовним обов`язком суду, а здійснюється судом з урахуванням конкретних особливостей руху відповідного кримінального провадження.

Відповідно до статті 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (частина 1 статті 7 КПК України).

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

Виходячи із загальних засад кримінального провадження, зокрема рівності перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, диспозитивності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а також процесуальних прав сторін, сторони кримінального провадження, в тому числі сторона захисту, не позбавлені права заявити суду клопотання про призначення експертиз або проведення слідчих дій із вказаним вище майном на стадії судового провадження.

Скасування арешту майна може унеможливити проведення вказаних вище процесуальних дій та експертиз на стадії судового провадження, в разі встановлення судом необхідності їх призначення, та, відповідно, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, яке відповідно до статті 2 КПК України полягає, серед іншого, в забезпеченні повного судового розгляду.

Враховуючи, що наразі триває підготовче судове засідання, розгляд кримінального провадження по суті не розпочато, суд вважає, що доводи, наведені обвинуваченим у клопотанні про скасування арешту майна, на даному етапі судового розгляду не свідчать про те, що потреба в застосуванні арешту майна відпала, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання та скасування арешту майна.

Разом з тим, за змістом статті 174 КПК України обвинувачений не позбавлений можливості повторно звернутися із клопотанням про скасування арешту майна, у разі виникнення обставин, які можуть свідчити про відсутність потреби у подальшому застосуванні такого заходу.

Керуючись статтями 174, 314, 315, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про скасування арешту майна та повернення тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню № 0000301 від 13 травня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286-1 Кримінального кодексу України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1