Справа № 156/220/26
Провадження № 1-кп/156/65/26
В И Р О К

Іменем України

05 березня 2026 року сел. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження в залі суду в сел. Іваничі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000266 від 31 грудня 2025 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Нововолинськ Волинської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який на даний момент перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 з військовим званням солдат, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

в с т а н о в и в :

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.01.2021 №2-РС солдата за контрактом ОСОБА_3 з 05 січня 2021 року зараховано до списків особового складу частини та визнано таким, що справи і посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою механіка-водія 1 танкової роти танкового батальйону.

В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.07.2021 №181-РС солдата за контрактом ОСОБА_3 , механіка-водія 1 танкової роти танкового батальйону з 15 липня 2021 року звільнено з раніше зайнятих посад і виведено в розпорядження командира бригади.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

У відповідності до ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 із наступними змінами і доповненнями, ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 із наступними змінами та доповненнями, Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2009 № 589 (надалі Порядок), Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 (надалі Перелік), діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим Законом, а в передбачених ним випадках - у порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України та відповідних центральних органів виконавчої влади.

Діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку, та прекурсорів, включених до таблиці IV Переліку, здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, якщо інше не передбачено цим Законом.

Однак, солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 30 грудня 2025 року приблизно о 20 годині, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 , маючи прямий умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, в порушення вимог Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів» від 15 лютого 1995 року та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15 лютого 1995 року, умисно незаконно, шляхом привласнення знайденого, придбав пластиковий тубус із вмістом кристалічної речовини, яка містить у своєму складі психотропну речовину - PVP масою 0,5817 г, яку помістив до кишені лівого рукава власної куртки, та яка згідно постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Таблиця №2, Список №2, віднесена до особливо небезпечних психотропних речовини, обіг яких заборонено, та згідно Наказу міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», Таблиця 2, не є великим розміром вказаної психотропної речовини, яку в подальшому зберігав при собі без мети збуту до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції в ході огляду місця події у період часу з 21 годині 17 хвилин по 21 години 39 хвилин 30 грудня 2025 року, що проводився на узбіччі автодороги Т-03-05 поблизу села Будятичі, Володимирського району, Волинської області.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 незаконно придбав та зберігав психотропну речовину без мети збуту, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.309 КК України.

Частиною 2 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

В обвинувальному акті прокурор просить про розгляд цього обвинувального акту в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додано письмову заяву ОСОБА_3 складену в присутності захисника ОСОБА_4 , в якій ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість в незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права на апеляційне оскарження та згоден на розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також, у вказаній заяві ОСОБА_3 зазначив, що йому роз`яснено зміст встановлених у результаті досудового розслідування обставин, а також те, що відповідно до ч.2 ст.302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку на підставі розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені у результаті досудового розслідування обставини. Просив суд призначити йому мінімальне покарання в межах санкції ч.1 ст.309 КК України, у вигляді штрафу.

Ураховуючи зазначене, суд розглядає обвинувальний акт щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч.2 ст.381 КПК України.

При цьому, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом, та які не оспорюються учасниками судового провадження.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування такі встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт незаконного придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту обвинуваченим ОСОБА_3 , тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При вирішенні питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до ст.65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст. 65 КК України бере до уваги: характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку, обставини справи та дані, що характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_3 військовослужбовець, який залишив самовільно військову частину НОМЕР_1 з 05.07.2021 року, раніше не судимий, одружений, за медичною допомогою до лікарів нарколога та психіатра не звертався, під консультаційним наглядом у зазначених спеціалістів не перебуває, його посередню характеристику складену дільничим офіцером поліції СП ВП №1 (м.Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, його негативну характеристику по місцю служби, а також вимоги ч.2 ст.50 КК України, згідно з якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, і вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу.

На переконання суду таке покарання відповідає принципам законності, справедливості, індивідуалізації, буде співмірним вчиненому та необхідним для досягнення мети покарання і завдань кримінального судочинства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні, не заявлявся.

Процесуальні витрати, відповідно до ст. ст. 118, 124, 126 КПК України, у кримінальному провадженні за проведення судової експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів належить вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382, 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1200 (однієї тисячі двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, (висновок експерта СЕ-19/103-26/77-НЗПРАП від 06.01.2026) в розмірі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) гривні 80 копійок.

Речові докази а саме:

-Речовину, яка містить у своєму складі психотропну речовину PVP масою 0,5817 г. яка поміщена до спецпакету експертної служби МВС№3683464 та зберігається в кімнаті речових доказів ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області знищити.

-Аплікатор із змивом з поверхні тубуса, який знаходиться в паперовому конверті НПУ СУ та міститься у матеріалах кримінального провадження знищити.

-DVD-R диск з копією відеозапису, наданий Володимирським РВП ГУНП у Волинській області, який міститься у матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах цього кримінального провадження №0000266 від 31 грудня 2025 року.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

У відповідності до ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1