Справа № 336/1791/26
Пр.1-кс/336/153/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м.Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_2 , розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження за клопотанням слідчого СВ відділу поліції №3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , погодженим із прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане в межах досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003953 від 22.05.2025, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, не одруженого (зі слів), який отримав середню спеціальну освіту, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, військовослужбовця військової НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», адреса реєстрації за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.408 КК України, -

за участі сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , з боку захисту: підозрюваного ОСОБА_5 , захисниці підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий, за погодженням із прокурором, 25.02.2026 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із вказаним клопотанням відносно підозрюваного ОСОБА_5 . За змістом клопотання сторона обвинувачення просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

За змістом клопотання СВ Відділу поліції N3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні N0003953 від 22.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з наказом начальника командира військової частини НОМЕР_2 від 23 січня 2025 N29 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду радіо-телефоніста відділення управління 2-го мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_2 , зараховано до списків особового складу, як особу відносно якої було закрито кримінальне провадження за ч. 4 ст. 408 КК України та поставлено на всі види забезпечення. На підставі наказу начальника командира військової частини НОМЕР_2 від 30 січня 2025 N35 солдата ОСОБА_5 призначено на водія 3-ї обслуги міномета 2-го мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_7 від 24 лютого 2022 року N64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в У країні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Відповідними Указами Президента України ОСОБА_7 правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Так, згідно з клопотанням, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, як стверджується стороною обвинувачення, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за таких обставин: 14 березня 2025 року, солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, з метою тимчасового ухилення від військової служби, не прибув до місця дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_2 для несення служби, а саме: АДРЕСА_2 , (більш точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану), проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, ввірених йому за посадою, заходів для повернення до пункту дислокації військової частини НОМЕР_2 не приймав, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, та був незаконно відсутній на військовій службі.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, а саме у дезертирстві, тобто самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Викладені обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, підтверджуються: копією протоколів допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , копією наказу командира військової частини НОМЕР_3 про призначення службового розслідування, копією висновку службового розслідування, копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 09.04.2025, копією донесення із військової частини НОМЕР_2 від 15.03.2025 N3/33/2/2-2585, копією донесення із військової частини НОМЕР_2 від 18.03.2025 N3/33/2/2-2659, копією наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 15.04.2025 N798 про результати проведення службового розслідування, а також іншими матеріалами кримінального провадження, які як самі по собі, так і в сукупності з іншими доказами, містять відомості як доказ факту та обставин вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Крім того, слідчий зазначає, що в ході досудового розслідування за вказаним кримінальним провадженням виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою, враховуючи кваліфікацію правопорушення як особливо тяжкого, а також, оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , може здійснити дії, передбачені п.п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв?язків та не має офіційного джерела доходу, що може сприяти нез`явленню ОСОБА_5 за викликом слідчого, прокурора та суду, що унеможливлює забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. ОСОБА_5 в подальшому може у спосіб погроз, так і реально незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а саме на ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , оскільки останні проходять військову службу в одній військовій частині з підозрюваним. Сторона обвинувачення наголошує, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Також у клопотанні зауважено на ризику вчинення підозрюваним іншого кримінальне правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, оскільки підозрюваний, вчиняючи злочин, в умовах воєнного стану, фактично відмовився виконувати завдання, що тягне за собою перекладення його обов?язків на інших військовослужбовців, збільшення навантаження на них та посилення загрози їхньому життю. Відповідно до тверджень сторони обвинувачення, враховуючи дані про особу ОСОБА_5 , його майновий стан, а також те, що поведінка підозрюваного спрямована на завдання шкоди авторитету правоохоронних органів та ЗСУ в цілому, з огляду на військову загрозу державі Україна з боку російської федерації, та те, що існує суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, визначення застави як альтернативного запобіжного заходу є недоцільним.

На переконання сторони обвинувачення, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, тому із підстав, передбачених ст.2, 40, 131-132, 176-178, 183-184, 194 КПК України, слідчий, за погодженням із прокурором, просить задовольнити клопотання.

Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав на зазначених у ньому підставах, пояснив, що підстав для відкликання або його зміни, доповнення немає.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, обґрунтовуючи наявністю ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, неможливістю застосування жодного більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення та сукупність даних, що характеризують підозрюваного.

Сторона захисту проти задоволення клопотання заперечувала.

Підозрюваний ОСОБА_5 , якому слідчим суддею роз`яснено зміст ч.5 ст.193 КПК України, пояснив, що проти обгрунтованості повідомленої підозри заперечень не має, дійсно з 14.03.2025 ухилявся від військової служби, просить застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. На запитання слідчого судді підозрюваний пояснив, що зі свідками, вказаними у клопотанні, знайомий, крім того, раніше дійсно відносно нього вже закрити кримінальне провадження із тотожною кваліфікацією.

Захисниця підозрюваного адвокат ОСОБА_6 просила відмовити у застосуванні запобіжного заходу, враховуючи вимоги ст.194 КПК України, за відсутності й не доведеності ризиків, на яких наголошує сторона обвинувачення, або застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, враховуючи позицію підзахисного, підтримавши письмові заперечення, скеровані до суду 25.02.2026.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, із доданими копіями матеріалів кримінального провадження, вважає його таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1,2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Серед заходів забезпечення окремим різновидом є запобіжні заходи.

Ч.1 ст.5 Конвенції встановлює, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність і нікого не може бути позбавлено свободи, крім певних випадків (наприклад, законний арешт особи, яка підозрюється у вчиненні правопорушення) і відповідно до процедури, встановленої законом. Згідно зі ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. При розгляді клопотання слідчий суддя враховує, що, як неодноразово підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час застосування або продовження запобіжного заходу має бути встановлена наявність трьох складових - чи є обґрунтованою підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст.177 КПК України ризиків, на які вказує прокурор чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкцією ч.4 ст.408 КК України визначено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, тобто, злочин віднесений до особливо тяжких.

Слідчим суддею встановлено, що 22.05.2025 відповідно до витягу з кримінального провадження внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003953 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 408 КК України, на підставі повідомлення.

Досудове розслідування здійснюється відділом поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області. Ініціатори звернення відповідно до наявних копій постанов уповноважені на здійснення досудового розслідування та процесуального керівництва у даному кримінальному провадженні. Засвідчені копії досліджені судом під час судового засідання.

23.02.2026 під час здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.408 КК України, що підтверджено копією відповідного повідомлення із відміткою про вручення ОСОБА_5 та його захиснику, зокрема, датою та підписом.

Слідчим суддею встановлено, що клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає за змістом ч.1 ст.184 КПК України, копія клопотання та підтверджуючих необхідність застосування запобіжного заходу матеріалів своєчасно вручена підозрюваному на виконання ч.2 ст.184 КПК України, що визнається вказаною особою.

З наданих письмових доказів, зокрема, рапортів, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КПК України, висновка службового розслідування, копій службових наказів, донесень, службової характеристики, медичної характеристики, протоколів допитів свідків, доказів щодо проведеного санкціонованого обшуку, - вбачається наявність обґрунтованої підозри, яку не заперечує підозрюваний. Матеріалами справи підтверджено та визнається стороною захисту, що ранішу до ОСОБА_5 застосовано положення ч.5 ст.401 КК України у зв?язку із підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, а також добровільним бажанням підозрюваного продовжити проходження військової служби (кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000912 від 17.12.2022).

При цьому, слідчий суддя виходить з того, що вагомість доказів, які є достатньою підставою для обґрунтованої підозри особи у вчиненні злочину та обрання їй запобіжного заходу, навіть, і найбільш суворого, не може бути та не повинна бути такою ж переконливою, як для здійснення судом висновку про винуватість особи у скоєнні злочину.

З урахуванням наданих стороною обвинувачення доказів, слідчий суддя дійшов висновку про те, що на даному етапі розслідування підозра достатньо обґрунтована, достовірність отриманих відомостей буде перевірятись під час досудового розслідування шляхом здійснення слідчих (розшукових) дій, що надає підстави для застосування до підозрюваного вказаного запобіжного заходу.

Слід наголосити, що за приписами ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тобто, тримання під вартою).

Слідчий суддя відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім обставин, зазначених у ст.177 цього Кодексу, серед іншого, враховує ряд встановлених під час судового засідання особистих характеристик, вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Слідчий суддя зауважує, що стороною обвинувачення в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення. Їх наявність об`єктивно підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

Стороною захисту, на переконання слідчого судді, доказів на користь їх спростування не представлено.

Про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування (п.1 ч.1 ст.177 КПК України) відповідно до ч.1 ст.178 КПК України свідчить тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Так, розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність можливого покарання, ОСОБА_5 може переховуватись від суду.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, дійсно обґрунтовується тим, що підозрюваний об`єктивно може здійснювати тиск на свідків, - військовослужбовців тієї ж військової частини, де проходив службу і підозрюваний, що суттєво вплине на можливість уникнення особою кримінальної відповідальності (за умови доведеності провини) та сприятиме перешкоджанню здійсненню розгляду кримінального провадження.

Також відповідно до п.5 ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи воєнний стан, кваліфікацію діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , дійсно можна засвідчити існування такого ризику як можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний неодружений, стійких соціальних зв`язків не має, мешкає із матір?ю, малолітнйх та інших осіб на утриманні не має, доходу не має.

Наведені обставини дають достатні підстави для висновку, що підозрюваний, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначене, у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може ухилитися від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване правопорушення.

Саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на переконання суду, перешкоджатиме ухиленню підозрюваного від суду, вчиненню іншого кримінального правопорушення.

Слідчим суддею враховується, що за станом здоров`я підозрюваний може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі. Доказів протилежного суду не надано.

Враховуючи мету застосування запобіжних заходів, доведеність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, розцінюючи зазначені ризики як реальні та такі, що виправдовують обмеження свободи фізичної особи, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строкомна 60 днійв з дати (моменту) затримання, оскільки інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування домашнього арешту, як і інших, більш м`яких, запобіжних заходів за наведених умов не є доцільним.

Строк дії запобіжного заходу необхідно обраховувати відповідно до ч.2 ст.197 КПК України з моменту затримання особи (23.02.2026 з 16-17 години відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23.02.2026).

Відповідно до змісту ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

За змістом ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених ст.194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Відповідно до ч.1 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.3 ч.5 ст.182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи розмі застави, суд виходить з вимог ст.178,182 КПК України. Слідчий суддя, співставивши існуючі у справі ризики, характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , його наслідки, а також реальну можливість забезпечити цим запобіжним заходом впевненість у тому, що підозрюваний не буде порушувати покладеніна нього процесуальні обов`язки, та з урахуванням ст.7Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 01.01.2026 складає 3 328,00 гривень, вважає за необхідне визначити заставу у вигляді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у мінімальному розмірі. При цьому, на підозрюваного у разі внесення застави покладаються такі обов`язки: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження, та до суду за першою вимогою; не відлучатися із м. Запоріжжя, в якому він перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду. Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, слід визначити два місяці з моменту внесення застави.

Відповідно до ст.205 КПК України ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Керуючись ст. 115, 177, 178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 205-206, 219, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі "Запорізький слідчий ізолятор" в межах строку досудового розслідування кримінального провадження, строком на 60 днів, а саме, з 23 лютого 2026 року з 16 години 17 хвилин до 23 квітня 2026 року до 16 години 17 хвилин включно.

Строк дії ухвали визначити до 23 квітня 2025 року до 16 години 17 хвилин включно.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, визначених КПК України.

Визначити ОСОБА_5 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240,00 гривень (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок гривень 00 копійок), у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на відповідний рахунок ТУ ДСА України в Запорізькій області, .

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в цій ухвалі протягом строку її дії.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Покласти на ОСОБА_5 у разі внесення застави такі обов`язки: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження, та до суду за першою вимогою; не відлучатися із м. Запоріжжя, в якому він перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту її внесення.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складений і проголошений 02.03.2026 о 15-30 годині (у зв?язку із перебуванням слідчого судді в нарадчій кімнаті у іншому кримінальному провадженні).

Слідчий суддя ОСОБА_1