ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/3092/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/53/26 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 лютого 2026 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 23 год. 59 хв. 10.04.2026 року без визначення застави.

Взято ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту в залі суду.

Своє рішення слідчий суддя мотивує тим, що відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 лютого 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та ухвалити нову ухвалу, якою визначити підозрюваному ОСОБА_7 альтернативний захід у вигляді застави в межах щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що:

жодний ризик передбачений ст. 177 КПК України не доведений слідчим та прокурором, а ризик переховування обґрунтовується виключно тяжкістю злочину;

не наведено жодного обґрунтованого аргументу, що застосування більш м`якого запобіжного заходу зможе запобігти ризикам викладеним у клопотанні;

слідчим суддею не взято до уваги те, що на утриманні підозрюваного перебуває дружина, яка є особою з інвалідністю ІІІ групи і залишилась без годувальника.

Також, захисник просить взяти до уваги те, що ОСОБА_7 прийняв військову присягу 04.07.1998 року, 02.06.2000 року був призваний на військову службу за контрактом, а 08.11.2023 року на підставі указу Президента України Про введення воєнного стану в України від 24.04.2022 №64/2022 добровільно виявив бажання продовжувати військову службу у ЗСУ, хоча і мав підставу для звільнення з військової служби (дружина, особа з інвалідністю ІІІ групи) і надалі, також бажає здійснювати військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Поважною ж причиною неявки в строк на службу є те, що ОСОБА_7 відчув погіршення стану здоров`я, у зв`язку з отриманими пораненнями під час здійснення військової служби і перебував на лікуванні, а тому не мав умислу не вчасно з`являтись на службу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції з`ясував наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає вірними, оскільки вони підтверджуються доданими до клопотання органу досудового слідства та оголошеними в судовому засіданні доказами.

Задовольняючи зазначене клопотання слідчого, слідчий суддя належним чином вмотивував своє рішення про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтував наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Обставинами, що дають підстави підозрювати молодшого сержанта ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення є: повідомлення ТВО командира військової частини про вчинення кримінального правопорушення за вих.№1540/582 від 05 лютого 2026 року, матеріали службового розслідування з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Щодо доводів захисника про недоведеності ризиків передбачених ст. 177 КПК України, то колегія суддів вважає такі доводи безпідставними та погоджується із висновками слідчого судді про існування ризику переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується тим, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, може переховуватись від органів досудового розслідування. ОСОБА_7 є військовослужбовцем Збройних сил України, по службі характеризується позитивно, в силу виконання своїх службових обов`язків має широке коло знайомих, у тому числі і серед службових осіб різних правоохоронних органів та воєнізованих формувань, та обізнаний із особливостями роботи правоохоронної системи.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі, під час досудового розслідування матиме можливість використовуючи свій авторитет та здобутий бойовий досвід, щоб впливати на свідків у кримінальному провадженні, у тому числі на ще не встановлених на цій стадії досудового розслідування свідків з числа співслужбовців. Зокрема, підозрюваний, з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження зможе вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показань. У тому числі, на знайомих йому військовослужбовців. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

Апеляційний суд погоджується також із висновками слідчого судді, про доведеність стороною обвинувачення ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема те, що ризик продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 підтверджується безвідповідальним ставленням військовослужбовця Збройних сил України до проходження військової служби, останній не виконує свої службові обов`язки. Так, ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі №344/20708/24 від 20 листопада 2024 року у кримінальному провадженні №0000089 від 03 травня 2024 року молодший сержант ОСОБА_7 був звільнений від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 401 КК України. На підставі цього ОСОБА_7 був направлений до військової частини для подальшого проходження військової служби, однак самовільно залишив місце служби і за даним фактом здійснюється досудове розслідування Конотопським районним відділом поліції ГУНП в Сумській області у кримінальному провадженні за №0003858 від 03 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Відтак вищенаведені обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів також звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям ризик - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваних чи обвинувачених кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного чи обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогнозованості характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Слідчий суддя також врахував характер вчиненого кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , відомості про його особу а також тяжкість кримінального правопорушення, яке згідно статті 12 КК України є тяжким злочином, покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винним позбавлення волі на строк до 10 років, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що висновок суду про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України - є вірним.

Правильними є висновки слідчого судді, що відповідно до ч.8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

За наведених обставин доводи апеляційної скарги захисника про наявність підстав для зміни запобіжного заходу з огляду на вік підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, а саме наявність на утриманні дружини, яка є особою з інвалідністю ІІІ групи, не спростовує правильності висновків слідчого судді.

За таких обставин, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, і є обґрунтованою, а тому немає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 лютого 2026 року, відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді