Справа № 675/1004/25
Провадження № 1-кп/675/22/2026
У Х В А Л А

"23" лютого 2026 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ізяславі в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000300, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 лютого 2025 року, про кримінальні правопорушення за ч. 2 ст. 309 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :

В провадженні Ізяславського районного суду Хмельницької області перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженні № 0000300, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 лютого 2025 року, про кримінальні правопорушення за ч. 2 ст. 309 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 .

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2025 року оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_4 , кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 зупинене до розшуку обвинуваченого.

23 лютого 2026 року до суду надійшло повідомлення ВПД № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області про те, що ОСОБА_4 затриманий та поміщений до ІТТ № 2 (м. Шепетівка) ГУНП в Хмельницькій області.

У судове засідання 23 лютого 2026 року обвинувачений ОСОБА_4 був доставлений.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 розшуканий, слід поновити провадження у справі.

06 листопада 2025 року прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки, будучи засудженим вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 липня 2024 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України, він обвинувачується у вчиненні нових кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України. Прокурор посилається на те, що у відношенні обвинуваченого наявні ризики, визначені ст. 177 КПК України, і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам. Своє клопотання прокурор мотивує тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України; був відсутній без поважних причин на судових засіданнях 30 вересня 2025 року, 05 листопада 2025 року, 18 листопада 2025 року; не виконав обов`язків, покладених на нього ухвалою суду про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту; може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки отримав обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування, в якому зазначені анкетні дані свідків, котрі ще не були допитані в ході судового розгляду. Зважаючи на викладене, прокурор вважає, що існують ризики того, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, незаконно впливати на свідків у цьому кримнальному провадженні, що унеможливить контроль за його поведінкою, тоді як застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заявлене клопотання підтримав.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, повідомив, що не з`являвся до суду з поважних причин оскільки перебував у військовій частині.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 вважає, що наявні підстави для обрання обвинуваченому більш м`якого виду запобіжного заходу, а тому вона заперечувала проти обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, ні обвинувачений, ні його захисник жодних додаткових доказів, які б спростовували доводи прокурора та підтверджували пояснення обвинуваченого, суду не подали.

При цьому суд звертає увагу, що сам ОСОБА_4 повідомив, що протягом останніх двох місяців знаходився вдома, вільно пересувався, перешкод повідомити суду про своє місце перебування не мав, самостійно до суду не з`явився, був затриманий працівниками поліції.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

При вирішенні заявленого прокурором клопотання судом враховуються положення ст. 131 КПК України, якою визначено, що одним із передбачених КПК України видом заходів забезпечення кримінального провадження, що застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, є запобіжні заходи, що застосовуються на підставі ухвали суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом, якщо прокурор доведе, що є підстави для його застосування.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як зазначено у ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Суд, дослідивши клопотання, заявлене прокурором, вислухавши позицію учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

12 лютого 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000300 внесені відомості про кримінальні правопорушення з правовою кваліфікацією правопорушення ч. 2 ст. 309 КК України.

13 травня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України.

15 травня 2025 року ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк по 11 липня 2025 року включно.

11 липня 2025 року ухвалою судді Ізяславського районного суду Хмельницької області обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк по 08 вересня 2025 року включно.

08 серпня 2025 року ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту по 06 жовтня 2025 року включно.

Суд наголошує, що метою і підставою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд також враховує особу, вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, репутацію підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання.

Наявність постійного місця проживання не є визначальною обставиною та такою, що давала б можливість обрати ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує наявність такого, що набрав законної сили, вироку суду, яким ОСОБА_4 засуджений до 1 року 10 днів позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком, обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України, під час іспитового строку.

Суд враховує тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, данні про його особу, зокрема те, що ОСОБА_4 раніше двічі судимий, обвинувачується у вчиненні злочинів, які відноситься до категорії нетяжких, за які Кримінальним кодексом України, передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк до трьох років, факт порушення обвинуваченим обов`язків, покладених на нього ухвалою суду про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що, знаходячись на волі, ОСОБА_4 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків подій, що свідчить про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. При цьому суд зауважує, що свідки у зазначеному кримінальному провадженні не допитані. Також суд приймає до уваги поведінку обвинуваченого, котрий після обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту порушував умови вказаного запобіжного заходу, внаслідок чого був оголошений розшук ОСОБА_4 .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

За таких обставин, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

З огляду на викладене, суд дійшов переконливого висновку, що обвинуваченому слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків подій у цьому ж кримінальному провадженні, внаслідок чого не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід обчислювати з дня винесення ухвали, тобто з 23 лютого 2026 року.

Як зазначено у ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

У своєму клопотанні прокурор просив визначити розмір застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, та обов`язки, які слід покласти на ОСОБА_4 в разі внесення застави.

Суд вважає, що запропонована прокурором сума застави та обов`язки, які будуть покладені на ОСОБА_4 в разі внесення застави, є належними та достатніми для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, а тому слід визначити саме такий розмір застави та встановити запропоновані обов`язки, які будуть покладені на ОСОБА_4 в разі внесення застави.

Керуючись ст. ст. 217, 334, 331, 336, 372, 376, 393-395 Кримінального процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в :

Поновити судове провадження в кримінальному провадженні № 0000300, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 лютого 2025 року, про кримінальні правопорушення за ч. 2 ст. 309 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 .

Клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, освіта середньо-спеціальна, не одруженому, на утриманні троє неповнолітніх дітей, солдату військової частини НОМЕР_1 , раніше судимому

-25 січня 2022 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт;

-24 липня 2024 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області за ст. ст. 309 ч. 2, 71, 75 до позбавлення волі на строк 1 рік 10 днів із звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 23 лютого 2026 року по 23 квітня 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Розмір застави встановити у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, який може бути внесений як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Хмельницькій області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу, протягом дії ухвали.

При внесенні зазначеної суми застави ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатись з населеного пункту (с. Михнів Шепетівського району Хмельницької області), в якому він проживає, без доволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування з особами, які є свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити до 23 квітня 2026 року.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження і направити начальнику Дільниці слідчого ізолятора державної установи «Шепетівська виправна колонія № 98», державної установи «Хмельницький слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена виключно в частині обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_6