Справа № 461/5763/25
Провадження № 1-кс/461/1133/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2026 року м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Львові, погоджене з прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000208 від 10.10.2024, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 366 КК України, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 191 КК України та за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 366 КК України,-

в с т а н о в и в:

слідчий відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 за погодженням із прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, з позбавленням права на відчуження, яке перебуває у власності підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме на транспортний засіб марки «ВАЗ 2107», vin: НОМЕР_2 , д.н.з. « НОМЕР_3 ».

В обґрунтування внесеного клопотання покликається на те, що отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб передбачений КПК України і вказують на причетність ОСОБА_7 до вчинення зазначених кримінальних правопорушень, при цьому таке цілком узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначив, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польші»).

У вказаному кримінальному провадженні встановлено, що у приватній власності підозрюваної ОСОБА_7 наявний транспортний засіб марки «ВАЗ 2107», vin: НОМЕР_2 , д. н. з. « НОМЕР_3 ».

Санкція статті ч. 5 ст. 191 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Слідчий у судове засідання не з`явився, оскільки згідно клопотання просить проводити розгляд клопотання про арешт майна у відсутності власника вказаних об`єктів майна, а також його захисників чи представників, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту такого, а також без участі слідчого та прокурора, які підтримують клопотання в повному обсязі.

З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Встановлено, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000208 від 10.10.2024, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 366 КК України, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 191 КК України та за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 366 КК України.

Відповідно до матеріалів, що стали підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, вбачається, що посадові особи одного із державного підприємства, діючи за попередньою змовою організували механізм привласнення державних коштів шляхом нарахування та виплати заробітної плати підставним особам (фіктивно працевлаштованим працівникам), які фактично не працюють на державному підприємстві.

За результатами проведення досудового розслідування у вище вказаному кримінальному провадженні 25.02.2026 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Двірці Львівської області, громадянці України, українці, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимій, адвокатом та депутатом не являється, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 191 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень підтверджується наступними доказами, отриманими у встановленому КПК України порядку:

-рапортом про виявлення кримінального правопорушення;

-протоколами негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ;

-документами, які вилучені під час проведення обшуку за місцем розташування ДП «Львівський військовий лісокомбінат», зокрема заявами про призначення на роботу, наказами про призначення на роботу, табелями обліку використання робочого часу, тощо;

-довідкою Західного офісу держаудитслужби від 15.08.2025;

-висновками експертів за результатами проведення судових почеркознавчих експертиз;

-протоколами огляду мобільних телефонів ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 ;

-протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 ;

-протоколом огляду банківських карток, які були вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 та автомобіля ОСОБА_6 ;

-іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності та взаємозв`язку.

Згідно з п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

На підставі ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з пунктами 1, 3, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до частини другої статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В п. 3 ч. 2, ч. 5 ст. 170 КПК України зазначено, що арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Санкція статті ч. 5 ст. 191 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, що відповідно до вимог ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, беручи до уваги можливість конфіскації майна як виду покарання у разі засудження за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого санкцією ч. 5 ст. 191 КК України, наслідки арешту майна для власника та третіх осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна є можливим.

Проаналізувавши надані слідчим матеріали та обставини викладені у клопотанні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, враховує, що підозрюваному ОСОБА_7 оголошено підозру за ч. 5 ст. 191 КК України, яка передбачає як вид покарання конфіскацію майна, а тому для можливості забезпечення конфіскації майна як виду покарання, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також те, що слідчим доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на зазначене майно, а тому слідчий суддя вважає, за необхідне задовольнити клопотання слідчого в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000208 від 10.10.2024, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 366 КК України, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 191 КК України та за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 366 КК України, - задоволити.

Накласти арешт на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, з позбавленням права на відчуження, яке перебуває у власності підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме на транспортний засіб марки «ВАЗ 2107», vin: НОМЕР_2 , д.н.з. « НОМЕР_3 ».

Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_12 та інших слідчих, котрі перебувають в групі слідчих.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1