Справа № 157/319/26
Провадження №1-кс/157/94/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 рокумісто Камінь-Каширський

Слідчий суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власників майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 , яке погоджене з прокурором Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000072 від 19 лютого 2026 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, про накладення арешту на майно,

встановив:

Слідчий СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області з клопотанням, у якому просить накласти арешт шляхом заборони відчужувати, користуватися та розпоряджатися на тимчасово вилучене майно, а саме 25 сортиментів деревини породи вільха, бензопила марки «STIHL», дерев`яні сани, деревину породи вільха (колодами довжиною 30-40 см) орієнтовною кубомасою 4 кубічних метра, власником яких являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ; деревину породи вільха (колодами довжиною 30-40 см) орієнтовною кубомасою 3,5 кубічних метра, власником яких являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 ; металевий віз, власником якого являється ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_2 . В обґрунтування клопотання зазначає, що СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП в області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000072 від 19.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, 19.02.2026 виявлено незаконну порубку деревини породи вільха у кількості 30 шт. на землях Раковоліського старостинського округу неподалік с. Підріччя Камінь-Каширського району Волинської області, чим спричинено шкоду навколишньому середовищу. З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, в період часу з 10 год 43 хв до 15 год 58 хв 19.02.2026 проведено обшук на території домогосподарства по АДРЕСА_1 , в ході чого виявлено, оглянуто і тимчасово вилучено: 1) 25 сортиментів деревини породи вільха; 2) 10 зрізів комлевих частин, які упаковано до двох полімерних мішків, горловина яких опечатана биркою з підписом слідчого та понятих; 3) бензопила марки «STIHL», поміщено до полімерного мішка, горловина якого опечатана биркою з підписом слідчого та понятих; 4) дерев`яні сани, поміщено на територію Камінь-Каширського РВП, 5) деревину породи вільха (колодами довжиною 30-40 см) орієнтовною кубомасою 4 метрів кубічних. Окрім цього, в період часу з 18 год 59 хв до 20 год 13 хв 19.02.2026 проведено обшук на території домогосподарства по АДРЕСА_1 , в ході чого виявлено, оглянуто і тимчасово вилучено: 1) віз, навантажений деревиною породи вільха (колодами довжиною 30-40 см), орієнтовною кубомасою 3,5 кубічних метра, передано на відповідальне зберігання; 2) 7 зрізів комлевих частин, які упаковано до двох полімерних мішків, горловина яких опечатана биркою з підписом слідчого та понятих. Перераховані вище речі 20.02.2026 постановою слідчого визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні. В даному випадку не накладання арешту на вищевказане майно може призвести до настання наслідків - втрати інформації про обставини вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, оскільки вказане майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використано як доказ доведення чи спростування певних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Заступник начальника СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання про арешт майна підтримав з наведених у ньому підстав та пояснив, що місце порубки не виявлено, відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР внесено за фактом перевезення та зберігання незаконно зрубаної деревини, обов`язку охороняти виявлене майно з тією метою, щоб звернутися до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку не передбачено. Йому не відомо чому на території домогосподарств, з яких вилучено вказане у клопотанні про арешт майно, проникали правоохоронці напередодні і в цих господарствах цілу ніч з 18 лютого 2026 року на 19 лютого 2026 року знаходилися службові автомобілі поліції, як про це зазначають власники майна, обшук домогосподарств був поведений як невідкладений 19 лютого 2026 року без ухвали слідчого судді. Вилучене під час обшуку майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, після того, як буде виявлено місце незаконної порубки, вилучені зрізи будуть співставленні з тими пнями, які ще належить виявити у подальшому в ході досудового розслідування, після чого будуть проведені відповідні експертизи. На цей час місце незаконної порубки ще не встановлено.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , яка погодила клопотання, у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду клопотання з огляду на встановлені КПК України строки розгляду клопотання про арешт була повідомлена, поряд з іншим, по телефону, причину неявки суду не повідомила.

Власник майна ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду клопотання був повідомлений у встановленому КПК України порядку.

Власник майна ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив щодо накладення арешту на належне йому майно та пояснив, що працівники поліції, а саме ПОГ Шумік з іншим працівником поліції проникли на територію його домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 незаконно ще 18 лютого 2026 року, жодної ухвали суду йому ( ОСОБА_4 ) ніхто не надав та підстав для перебування в його домогосподарстві не навів. На території його господарства лежали колоди деревини по 30-40 см, які він придбав на дрова. Купив їх в особи, номер телефону якої знайшов у мережі Інтернет і яка їх йому привезла. Ці обставини він пояснив також ПОГ ОСОБА_10 , який безпідставно без дозволу зайшов на територію його домогосподарства. Пізніше в цей же день 18 лютого 2026 року приїхав ще один службовий автомобіль поліції, а ПОГ ОСОБА_10 пішов по інших домогосподарствах. Зазначений службовий автомобіль поліції та поліцейські, які перебували у ньому, цілу ніч з 18 лютого 2026 року на 19 лютого 2026 року знаходилися без його згоди та дозволу на території його будинковолодіння, світили фарами вночі, полякали його дітей. Вранці 19 лютого 2026 року, коли він вийшов з будинку і почав рубати дрова, то поліцейські йому не дозволи це робити і сказали що зараз приїде СОГ. Коли приїхала 19 лютого 2026 року СОГ, то також не показала йому жодних документів на право проникнення в його домогосподарство та проведення обшуку, почали описувати деревину, проводити обшук по сараях, де виявили і вилучили бензопилу, яка належить його сусіду, а пізніше приїхав трактор і деревину у нього вилучили. На якій підставі і чому це було зроблено він не знає, про будь-яке місце незаконної порубки лісу йому невідомо. На території його домогосподарства також знаходилася і деревина породи сосна, але її чомусь працівники поліції не вилучили.

Власник майна ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання про арешт і пояснила, що оскільки не мала дров, тому вирішила їх купити, та в один з днів зустріла в селі двох чоловіків у військовій формі, які пропонували придбати деревину на дрова, що й вона зробила. Ці чоловіки привезли їй невеликим авто деревину по 30-40 см, орієнтовною кубомасою 3, 5 куб.м., вона їм заплатила 6 000 грн. Оскільки вона придбала деревину законно, тому й не ховала її, деревина зберігалася на подвір`ї. Будучи віруючою людиною, вона пішла на збори віруючих, та у ході спілкування з`ясувалося, що нічим опалювати храм, а тому вона та її чоловік погодилися надати дрова, які придбали. Після цього 18 лютого 2026 року до них приїхав чоловік на санях щоб взяти ці дрова, деревину завантажили на сані, також невдовзі приїхали на службовому автомобілі поліцейські, без будь-якого дозволу зайшли на територію її домогосподарства у АДРЕСА_3 , на їх запитання вона пояснила, що деревину купила ще раніше, але поліцейські не давали можливості везти цю деревину, поліцейські цілу ніч з 18 лютого 2026 року на 19 лютого 2026 року, будучи у службовому автомобілі поліції, цю деревину охороняли. О 9 год ранку 19 лютого 2026 року приїхав другий автомобіль поліції, і ті поліцейські зайшли незаконно на подвір`я, проводили обшук також по сараях, і потім слідча сказала, що дрова і сані зберігати до того часу, поки не пройде суд в м. Камінь-Каширську. Дрова вона купила, за них заплатила гроші, про якусь незаконну порубку їй нічого не відомо, проти задоволення клопотання заперечує.

Власник майна ОСОБА_5 у судовому засіданні проти накладення арешту на майно заперечив та пояснив, що працівники поліції незаконно проникли ще 18 лютого 2026 року на територію його домогосподарства АДРЕСА_3 , як і 19 лютого 2026 року, безпідставно зробили його злодюгою, а місця незаконної порубки ніде нема.

Заслухавши доводи заступника начальника СВ Камінь-Каширського РВП, пояснення власників майна, дослідивши додані до клопотання матеріали досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що у клопотанні про арешт майна належить відмовити, зважаючи на таке.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частинами 2, 3 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами, як визначено ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу(ч. 1ст. 173 КПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

За змістом ч. 2 ст. 171 КПК України доказуванню при розгляді клопотання про арешт майна підлягають наявність підстав, мети і необхідності арешту майна.

З матеріалів клопотання вбачається, що до ЄРДР 19 лютого 2026 року о 10 год 21 хв внесено відомості за № 0000072 за ч. 1 ст. 246 КК України з коротким викладом обставин про те, що 19 лютого 2026 року виявлено незаконну порубку деревини породи вільха у кількості 30 шт на землях Раковоліського старостинського округу неподалік с. Підріччя Камінь-Каширського району Волинської області, чим спричинено шкоду навколишньому середовищу.

З копії рапорту старшого інспектора Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_11 № 1418 від 19 лютого 2026 року вбачається, що працівник поліції Шумік повідомив на лінію 102, що у лісі виявили порубку лісодеревини породи вільха, кількість деревини встановлюють, осіб на місці події не має.

Однак, ці відомості не підтверджені жодними доказами, протокол огляду місця події - місця незаконної порубки дерев у лісі відсутній. Як пояснив у судовому засіданні заступник начальника СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 місце порубки ще не встановлено, його ще буде встановлено в майбутньому, згодом.

Між тим, саме факт виявлення 19 лютого 2026 року незаконної порубки деревини породи вільха, як вбачається із наданого витягу з ЄРДР, і послужив підставою для внесення відомостей до ЄРДР за ч. 1 ст. 246 КК України.

Отже, матеріали досудового розслідування, долучені до клопотання, містять суттєві розбіжності.

Адже, якщо ще не виявлено місця незаконної порубки деревини, як про це зазначив ОСОБА_3 , то постає питання, що послужило підставою для внесення відомостей 19 лютого 2026 року до ЄРДР за ч. 1 ст. 246 КК України, а в подальшому відтак і підставою для проведення обшуків в домогосподарствах за адресами: АДРЕСА_4 без ухвали слідчого судді.

Таким чином, слідчим суддею з достовірністю встановлено, що на час внесення зазначених відомостей до ЄРДР за ч. 1 ст. 246 КК України, місце незаконної порубки дерев, про що зазначено у наданому слідчому судді витягу з ЄРДР від 20.02.2026, не було встановлено, огляд місця події незаконної порубки дерев у лісі, не було встановлено. Це підтверджується і відсутністю протоколу огляду місця події, який ОСОБА_3 слідчому судді не надав, посилаючись на відсутність такого, як і на відсутність виявленого місяця незаконної порубки дерев у лісі.

Посилання заступника начальника СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 на те, що відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 246 КК України внесено за фактом перевезення та зберігання незаконно зрубаної деревини є безпідставними.

Як вже зазначалося, з доданого до клопотання витягу з ЄРДР від 20.02.2026 чітко вбачається, що відомості до реєстру були внесені за фактом виявлення 19 лютого 2026 року незаконної порубки деревини породи вільха у кількості 30 шт на землях Раковоліського старостинського округу неподалік с. Підріччя, а не за фактом перевезення та зберігання незаконно зрубаної деревини.

З протоколу обшуку від 19 лютого 2026 року вбачається, що у період часу з 10 год 43 хв по 15 год 53 хв 19 лютого 2026 року слідчим СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП Волинської області ОСОБА_7 було проведено обшук на території домогосподарства по АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де виявлено та вилучено 25 сортиментів деревини породи вільха, з 10 сортиментів яких було зроблено зрізи з комлевих частин, частину деревини, яка порізана на колоди довжиною 30-40 см, кубомасою близько 4 куб.м, дерев`яні сани, а також в гаражному приміщенні виявлено бензопилу марки «STIHL».

З протоколу обшуку від 19 лютого 2026 року вбачається, що у період часу з 19 год 31 хв по 20 год 12 хв 19 лютого 2026 року слідчим СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП Волинської області ОСОБА_7 було проведено обшук на території домогосподарства по АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 , де виявлено та вилучено металевий віз, навантажений колодами довжиною по 30-40 см у кількості 7 штук, з комлевих частин яких було зроблено зрізи.

На зазначений час проведення вказаних невідкладних обшуків, як і станом на тепер, не встановлено місця незаконної порубки деревини місця вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, хоча згідно з витягом з ЄРДР від 20.02.2026 відомості до ЄРДР за № кримінального провадження 0000072 від 19.02.2026, в межах якого проведені невідкладні обшуки, були внесені за фактом виявлення 19.02.2026 незаконної порубки деревини.

Тобто, згідно з матеріалами клопотання, саме факт виявлення 19.02.2026 незаконної порубки деревини породи вільха у кількості 30 штук неподалік с. Підріччя і послужив підставою для проведення невідкладних обшуків, однак в дійсності такого факту незаконної порубки дерев не виявлено не лише на час проведення невідкладних обшуків, а ще й на тепер - на час розгляду клопотання про арешт майна в суді.

Відповідно до ч. 3 ст. 233 КПк України слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.

Оскільки на час невідкладного обшуку місця події (та ще і до тепер) не встановлено місце незаконної порубки деревини місце вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, тому слідчий суддя дійшов висновку, що ні слідчим, ні прокурором не доведено те, що дійсно були наявні підстави для проникнення до житла та іншого володіння особи за адресою: АДРЕСА_5 .

Крім того, у доданому до клопотання про арешт рапорті вказано, що встановлено і те, що частина виявленої незаконно зрубаної деревини знаходиться на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , однак невідкладний обшук без будь-яких підстав проведено і за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалами слідчого судді від 23 лютого 2026 року у задоволенні клопотань слідчого про надання дозволів на вже проведений невідкладений обшук за адресами: АДРЕСА_5 відмовлено з огляду на те, що ні слідчим, ні прокурором не доведено те, що дійсно були наявні підстави для проникнення до цих домогосподарств, за відсутності місця події місця незаконної порубки деревини, протоколу огляду місця події; не доведено наявності достатніх підстав вважати, що кримінальне правопорушення як таке було вчинене, а також не доведено, яке значення виявлене за адресою: АДРЕСА_3 , вул. віктора Павлова, 6 А с. Підріччя, майно має значення для досудового розслідування кримінального провадження, в якому навіть не встановлено місце події - місце незаконної порубки деревини, відсутній протокол огляду такого місця події - місця незаконної порубки лісодеревини.

З письмових пояснень ОСОБА_4 від 19 лютого 2026 року вбачається, що він близько одного тижня тому зателефонував за номером мобільного телефону, який знайшов у мережі Інтернет, та замовив близько семи кубів деревини породи вільха, на наступний день після цього до нього приїхав транспортний засіб марки «ГАЗ» із деревиною, яка покрижована по 30-40 см та 100-140 см та вивантажив її у нього на подвір`ї, за що він заплатив 12 500 грн.

З письмових пояснень ОСОБА_6 від 19 лютого 2026 року вбачається, що вона спільно із чоловіком ОСОБА_5 близько місяця тому вирішили придбати дрова та до них за місцем проживання приїхали незнайомі люди та запропонували їм придбати дрова, на що вони погодилися та наступного дня до них приїхав вантажний автомобіль та вигрузив на подвір`ї деревину.

Частиною 1 ст. 246 КК України встановлено кримінальну відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Предметом зазначеного злочину є дерева і чагарники, які ростуть у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, у заповідниках або на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду. За ст. 246 належить кваліфікувати посягання на сироростучі (живі) дерева і чагарники, які знаходяться на пні (не відділені від коріння), у т. ч. порубку сіянців, саджанців, підліска.

Матеріали клопотання не містять жодних даних про місце незаконної порубки деревини, де та на якій ділянці лісу виявлена така незаконна порубка деревини.

Ні слідчим, ні прокурором ОСОБА_8 , яка погодила клопотання про арешт майна, не долучено до клопотання та не надано у судовому засіданні будь-яких доказів про те, що було вчинено кримінальне правопорушення, що вилучена деревина є незаконно зрубаною та що виявленими дерев`яними санами, металевим возом перевозилася незаконно зрізана лісодеревина, чи будь-яким іншим чином вилучене майно, у тому числі деревина, причетне до незаконної порубки лісодеревини, місце порубки якої ще й не встановлено.

У клопотанні про арешт майна немає також жодних відомостей в обґрунтування факту завдання шкоди та її розміру у кримінальному провадженні, як це встановлено об`єктивною стороною ст. 246 КК України.

З огляду на вищезазначене, слідчий суддя дійшов висновку, що виявлене в ході невідкладних обшуків, які проведені без достатніх правових підстав, майно, не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 та ч. 2 ст. 167 КПК України, а тому підстави для накладення на нього арешту відсутні, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна належить відмовити.

Саме по собі визнання слідчим зазначеного майна речовим доказом, без жодного наведення у відповідній постанові обґрунтування, не свідчить, що таке майно може бути доказом у кримінальному провадженні.

За вищезазначених обставин накладення арешту на вищезазначене майно призведе до свавільного, невиправданого втручання у право власності особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього тимчасового вилученого майна.

Згідно з ч. 2 ст. 534 КПК України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню.

Частиною 2 ст. 400 КПК України встановлено, що подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо доводів власників майна ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про незаконне проникнення працівниками правоохоронного орану до їх домогосподарств без жодних правових підстав ще 18 лютого 2026 року та перебування протягом ночі на 19 лютого 2026 року службовими автомобілями поліції на території їхніх домогосподарств без їх дозволу, то ці обставини підлягаю перевірці в ході досудового розслідування, у звязку з чим копію цієї ухвали належить надіслати до ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, для внесення відомостей до ЄРДР за ч. 2 ст. 162 КК України за повідомленням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 на незаконне проникнення працівниками правоохоронного органу на території їхніх домогосподарств.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173, 175 КПК України, -

постановив:

У клопотанні слідчого СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про накладення арешту на тимчасово вилучене 19 лютого 2026 року майно, а саме на 25 сортиментів деревини породи вільха, бензопилу марки «STIHL», дерев`яні сани, деревину породи вільха (колодами довжиною 30-40 см) орієнтовною кубомасою 4 кубічних метра, власником яких являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ; деревину породи вільха (колодами довжиною 30-40 см) орієнтовною кубомасою 3,5 кубічних метра, власником яких являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 ; металевий віз, власником якого являється ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_2 , - відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Згідно з ч. 2 ст. 400 КПК України подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Копію ухвали надіслати до ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, для внесення відомостей до ЄРДР за ч. 2 ст. 162 КК України за повідомленням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на незаконне проникнення працівниками правоохоронного органу на території їхніх домогосподарств за адресами відповідно: АДРЕСА_5 18 лютого 2026 року та 19 лютого 2026 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Дата проголошення повного тексту ухвали 18 год 55 хв 23 лютого 2026 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1