МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/2903/25
Провадження № 1-кс/945/45/26
УХВАЛА

Іменем України

19 лютого 2026 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області в м. Миколаєві, клопотання слідчого СВ відділення поліції № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.12.2025 за №0000430 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Українка Обухівського району Київської області, українця, громадянина України, з освітою 9 класів, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 186 КК України,

встановив:

Слідчий СВ відділення поліції № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , за погодженням прокурора Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 186 КК України.

Клопотання мотивує тим, що слідчим відділенням ВП № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000430 від 24.12.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.12.2025 року о 21:10 годині ОСОБА_5 прийшов до місця мешкання потерпілої ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 . Зайшовши до подвір`я останній покликав потерпілу ОСОБА_7 та попросив води. Під час розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт. Надалі знаходячись біля вхідної хвіртки вищевказаного подвір`я ОСОБА_5 двома руками схопив ОСОБА_7 за тулуб та тримаючи останню на собі, поніс з вищевказаної адреси до найближчої «балки», котра розташована на відстані приблизно 20 м від місця мешкання ОСОБА_7 . У подальшому зупинившись в вищевказаній балці, ОСОБА_5 поставив на землю ОСОБА_7 та почав тримати двома руками руки потерпілої, в одній із яких у потерпілої був телефон марки «Орро» моделі «СРН2639» імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 .

У цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння мобільним телефоном, належного ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, розуміючи, що його дії будуть помітні для потерпілої, ОСОБА_5 , вихватив з рук ОСОБА_7 належний їй мобільний телефон та поклав вказаний телефон до власної кишені, чим заволодів вищевказаним майном.

Крім цього, знаходячись у тім же місці та у той же час, у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, направлений на зґвалтування ОСОБА_7 , а саме на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло ОСОБА_7 з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на зґвалтування потерпілої, ОСОБА_5 почав тягнути ОСОБА_7 в глиб вищевказаної «балки», де почав, здійснювати спроби цілувати потерпілу, але остання здійснювала активний опір, шляхом голосних криків. У подальшому, ОСОБА_5 спустив з себе спортивні штани темного кольору, оголив статевий орган, та подолавши опір потерпілої, завдавши потерпілій психологічного та фізичного насильства, ОСОБА_5 проник до тіла ОСОБА_7 оральним шляхом, а саме ввів власний статевий орган до ротової порожнини потерпілої, після чого остання почала стимулювати вказаний статевий орган. Дії сексуального характеру, пов`язані із оральним проникненнями в тіло ОСОБА_7 ОСОБА_5 , з використанням геніталій тривали близько 2 хвилин та закінчилися еяколяцією ОСОБА_5 на тіло потерпілої.

24.12.2025 ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

24.12.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 152, ч.4 ст. 186 КК України.

26 грудня 2025 року ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, строком дії до 21.02.2026 включно.

16.02.2026 керівником Миколаївської окружної прокуратури винесено постанову про продовження строків досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 24.03.2026.

Слідчий вказує на те, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому є підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень та ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; може вживати заходи впливу на потерпілу у кримінальному провадженні, шляхом погроз фізичною розправою, з метою зміни нею показів на його користь; може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Закінчити досудове розслідування на даний час не можливо, так як триває проведення ряду судових експертиз.

З урахуванням вищенаведеного, просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали з мотивів та підстав наведених у ньому.

Підозрюваний та його захисник, кожен окремо, у судовому засіданні висловились проти задоволення клопотання. Зокрема, захисник та підозрюваний наголосили на тому, що вважають ризики недоведеними та надуманими. Вважали за можливе змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 . При цьому ОСОБА_5 зазначив, що є одним із власників вказаного домоволодіння, проте підтверджуючих документів наразі немає.

Розглянувши клопотання, заслухавши доводи слідчого та прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з нижченаведених доводів, міркувань та мотивів.

Відповідно до ч.1ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 186 КПК України, клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Подане слідчим за погодження з прокурором клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Санкція ч. 1 ст. 152 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років. Санкція ч. 4 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Отже, вказане правопорушення відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Згідно приписів ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами 6 та 8 статті 176 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Факти, які є причиною виникнення підозри на стадії досудового розслідування, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, що здійснюється на наступній стадії процесу(судове провадження). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи.

Слідчим суддею установлено, що слідчим відділом відділення поліції № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000430, у якому ОСОБА_5 24.12.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 186 КК України.

24.12.2025 ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

26 грудня 2025 року ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, строком дії до 21.02.2026 включно.

16.02.2026 керівником Миколаївської окружної прокуратури винесено постанову про продовження строків досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 24.03.2026.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 152 ч.4 ст. 186 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме: рапортом ЧЧ ВП №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 23.12.2025 (ЄО 7452); рапортом ЧЧ ВП №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 24.12.2025 (ЄО 7453); протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 23.12.2025 року, відносно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 24.12.2025 року, відносно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.12.2025 року; протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 24.12.2025. Під час особистого обшуку ОСОБА_5 виявлено та вилучено мобільний телефон, що належить потерпілій; протоколами огляду місць подій; постановами про визнання речовими доказами від 24.12.2025 року.

Під час розгляду клопотання встановлено, що обсяг і зміст наведених доказів підтвердження обґрунтованості підозри є достатнім, в тому числі для переконання стороннього спостерігача у тому, що підозрюваним могли бути вчинені інкриміновані кримінальні правопорушення.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності з мотивами наведеними у клопотанні, а також доводами учасників процесу, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій підозрюваного, виходячи з їх змісту, слідчий суддя дійшов висновку про наявність на даному етапі провадження обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 інкримінованих кримінальних правопорушень, за викладених у клопотанні обставин.

Оцінюючи наявність ризиків, які продовжують існувати, суд враховує можливість підозрюваного:

1) переховування від органу досудового розслідування та суду. Так, останній підозрюється у вчиненні злочинів, один з яких відноситься до тяжких та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Зазначена обставина сама пособі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватись. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності ризику переховування суд також враховує ту обставину, що матеріали кримінального провадження не містять жодних відомостей щодо наявних міцних соціальних зв`язків підозрюваного, що могло би гарантувати його присутність в межах Миколаївського району та який має місце реєстрації в іншій області.

ОСОБА_5 не має постійного місця роботи, існував за рахунок періодичних заробітках, як і не має постійного місця проживання.

Наведене створює обґрунтовані побоювання, що підозрюваний у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією, зможе переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори відсутні.

2) підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу у цьому кримінальному провадженні. Оцінюючи наявність цього ризику слідчий суддя бере до уваги той факт, що досудове розслідування ще триває та вживаються заходи для встановлення інших свідків протиправної діяльності, а тому вірогідність впливу на таких осіб є достатньо високою вразі обрання менш тяжких запобіжних заходів.

Під час розгляду клопотання встановлено доцільність застосування запобіжного заходу за для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.4 ст.196 КПК, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

За приписами ч.3 ст.197 КПК, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Строк тримання під вартою підозрюваного завершується 21.02.2026. Відтак, на даний час виникла об`єктивна необхідність вирішення питання доцільності його продовження.

Під час розгляду клопотання встановлено, що наявні ризики, передбачені п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховані при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу на даний час фактично не зменшились. Досудове розслідування триває, оскільки на даний час ще не проведено усього комплексу слідчих (розшукових) та процесуальних дій.

При вирішенні питання застосування запобіжного заходу слідчим суддею беруться до уваги обставини визначені у ч.1ст.178 КПК України.

Зокрема, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, один з яких є тяжким, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальних правопорушеннях, вік та стан здоров`я підозрюваного, відсутність даних про міцність соціальних зав`язків підозрюваного, відсутність утриманців, постійного місця роботи та проживання, його репутацію.

У ході розгляду клопотання обставин, які перешкоджають застосуванню запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного не встановлено.

Також, під час розгляду клопотання встановлено, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не може належним чином запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Наведені обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, з дотриманням справедливого балансу між цими стандартами і правами та інтересами підозрюваного.

Ухвалюючи рішення за клопотанням, враховую і те, що тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте воно у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Запобіжний захід тримання під вартою, з урахуванням його тривалості, не виходить за межі розумного строку, відповідає не лише особі підозрюваного, а й характеру та тяжкості злочинів у вчиненні яких особа підозрюється, виключає можливість перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню підозрюваного від суду та вчиненню інших дій спрямованих на перешкоджання проведенню об`єктивного досудового розслідування.

У даному конкретному випадку, ризики визначені ст. 177 КПК України є обґрунтованими, оскільки підтверджуються наявними матеріалами та підтверджені в процесі розгляду клопотання, як і інші обставини визначені ч. 1 ст. 194 КПК України.

Вказаний запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування. Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою.

Запропонований запобіжний захід не має карального характеру, а його метою є саме забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, для того щоб орган досудового розслідування зміг виконати завдання передбачені ст.ст. 2, 9 КПК України.

З урахуванням наведеного, оцінивши наявні у клопотанні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, приходжу до висновку про необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним у справі ризикам.

При цьому слідчий суддя вважає неспроможними доводи захисника та підозрюваного щодо можливості застосування до ОСОБА_5 як запобіжного заходу - домашнього арешту, так як ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив, що не має постійного місця проживання.

Крім того, будь-якої інформації про власників будинків суду не надано, як і не надано доказів погодження власників будинку на проживання у ньому ОСОБА_5 .

Інші, більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти вказаним ризикам.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої підозри, зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Отже, задовольняючи клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, після внесення якої він повинен бути звільнений з під варти.

Враховуючи встановленні при розгляді клопотання дані про особу підозрюваного, тяжкість правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, та його роль у вчиненні, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку слідчого судді, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись статтями 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя,

постановила:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.12.2025 за №0000430 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, з визначенням розміру застави, після внесення якої підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повинен бути звільнений з-під варти, в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 166 400 грн.

Строк дії даної ухвали - до 24 березня 2026 року (включно).

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, в провадженні яких перебуває кримінальне провадження №0000430 та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, а саме: АДРЕСА_1 ;

- утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками, понятими у кримінальному провадженні, які були присутні під час проведення слідчих дій;

- здати на зберігання до СВ ВП № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області паспорт для виїзду за кордон.

Роз`яснити та попередити ОСОБА_5 , що з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

За невиконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, на підозрюваного може бути накладено грошове стягнення у розмірі: від 0,25 до 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого, прокурора; від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого судді, суду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складений та проголошений 23 лютого 2026 року о 15 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_8

23.02.2026