справа № 208/383/22
провадження № 1-кп/208/96/26
УХВАЛА

13 лютого 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 в режимі відео конференції,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_11 в режимі відео конференції,

у відкритому судовому засіданні по справі кримінального провадження № 0000007, за обвинуваченням:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч.2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч.2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч .2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України,

розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться зазначена справа. Обвинуваченим ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 обрано запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту. Відносно обвинуваченого ОСОБА_19 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Судом оголошені письмові матеріали. Переглянуто відеоматеріали.

На даний час обвинувачені ОСОБА_16 та ОСОБА_18 перебувають в ЗСУ і будь-який зв`язок з ними відсутній.

Враховуючи обставини перебування обвинувачених на військовій службі, суд враховуючи думку всіх учасників судового засідання прийняв рішення про витребування з РТЦК та військових частини відомостей про можливість участі ОСОБА_16 та ОСОБА_18 в судових засіданнях, в тому числі в режимі відеоконференції.

Прокурором заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_17 раніше обраного запобіжного заходу, яке аргументовано наступним.

Обвинувачений обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких умисних злочинів. Невідворотність покарання є підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду, а тяжкість інкримінованого злочину є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування від суду.

ОСОБА_17 може продовжити свою злочинну діяльність оскільки обвинувачуються у систематичному вчиненні злочинів у сфері незаконного обороту наркотичних засобів, може незаконно впливати на свідків у справі з метою зміни тими показань на свою користь.

Обраний запобіжний захід відповідає меті застосування. Викладені ним обставини у повній мірі відповідають правовим позиціям ЄСПЛ.

Захисник ОСОБА_20 не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора. Обвинувачений підтримав думку адвоката.

Інші захисники, обвинувачені, кожен окремо, не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Суд розглянувши клопотання, вислухав учасників судового засідання та дослідивши надані матеріали, встановив наступне.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_17 , обґрунтовано, а саме в достатній мірі для вирішення клопотання прокурора, обвинувачується у вчиненні низки тяжких та особливо тяжких умисних злочинів, за які чинним законодавством в тому числі передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Тобто, у випадку вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження причетність особи до вчинення кримінального правопорушення не повинна мати категоричного висновку, а свідчити лише про її можливість.

Суд зазначає, що тяжкість обвинувачення, хоча й не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»

Судом враховується непорушний принцип презумпції невинуватості обвинувачених. Докази вчинення обвинуваченими інкримінованих їм злочинів, на які посилається прокурор, є предметом безпосереднього дослідження судом.

Оцінюючи в сукупності всі обставини відповідно до вимог ст. 178 КПК України, стосовно обвинуваченого ОСОБА_17 , суд вважає, що ризики наведені прокурором: переховування від суду, з огляду на міру покарання, яка загрожує обвинуваченому у разі визнання винним, вчинення іншого кримінального правопорушення, враховуючи характер та кількість епізодів інкримінованої злочинної діяльності, об`єктивно існують.

Суд погоджується з доводами прокурора щодо наявного ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків, проте зазначені особи не доставляються до суду тривалий час. В цьому контексті є слушним зауваження сторони захисту стосовно не встановлення місця їх знаходження самим прокурором.

Наведені ризики на думку суду продовжують існувати, проте їх актуальність в певній мірі втрачена. Така позиції відповідає правовим висновкам ЄСПЛ.

За період застосування нічного домашнього арешту, даних про порушення обвинуваченим встановлених обов`язків не надходило, що свідчить про дієвість запобіжних заходів.

Згідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, що відповідає диспозиції інкримінованих Кустову кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181-184, 194 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , продовжити строком до 10.04.2026 року,в період часу з 22.00 до 06.00 години.

Покласти на ОСОБА_8 обов`язки передбачені ст. 194 КПК України: прибувати до суду чи прокурора за першим викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками по справі поза межами судових засідань; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Дозволити перебування ОСОБА_8 поза місцем зазначеного мешкання після оголошення сигналу: «Повітряна тривога» та протягом 15 хвилин після оголошення сигналу: «Відбій повітряної тривоги»

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захисникам, прокурору, направити відповідному органу поліції за місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_8 .

Суддя ОСОБА_1