УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2826/25

26 березня 2026 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Костопіль, в режимі відеоконференції, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000920 від 13.02.2025 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із професійно-технічною освітою, військовослужбовця військової служби по мобілізації, курсанта навчального взводу навчальної роти 1-го навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене п.8 ч.2 ст. 115 КК України, у стані неосудності,

за участю сторін та учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , особи стосовно, якої подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_3 ОСОБА_6 , представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , представників потерпілої адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_3 01.01.2025 призваний до лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 під час загальної мобілізації.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.01.2025 №1 солдата ОСОБА_3 призначено на посаду старшого водія 1-го автомобільного відділення 2-го автомобільного взводу підвозу боєприпасів роти забезпечення боєприпасами батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_3 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 03.01.2025 №3 солдата ОСОБА_3 відряджено до військової частини НОМЕР_1 з метою проходження базової загальновійськової підготовки в період з 03.01.2025 по 20.02.2025.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.01.2025 №4 солдата ОСОБА_3 призначено на посаду курсанта начального взводу навчальної роти 1-го навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Також у вказаній військовій частині військову службу за мобілізацією проходив старший сержант ОСОБА_11 , який наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 30.06.2023 №2-РС призначений на посаду інструктора 5-го навчального батальйону 3-ї навчальної роти 1-го навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №102 від 03.01.2025 про проведення базової загальної військової підготовки змінного складу 1-го навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 в період часу з 03.01.2025 по 21.02.2025 на базі 1-го навчального батальйону вказаної військової частини визначено забезпечити та організувати базову загальновійськову підготовку особового складу військової частини НОМЕР_3 , згідно програми базової загальновійськової підготовки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №1887 від 11.02.2025 про організацію і проведення стрільб (навчань) та забезпечення виконання вимог безпеки старшого сержанта ОСОБА_11 у період часу з 08 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв. 13.02.2025 визначено керівником стрільби на ділянці № НОМЕР_4 військового стрільбища військової частини НОМЕР_1 .

У відповідності до інструкції керівника стрільб на ділянці затвердженої командиром військової частини НОМЕР_1 від 23.12.2024 керівник стрільб на ділянці відповідає за суворе дотримання порядку проведення занять, умов виконання вправ стрільб і вимог безпеки тими, хто навчається. Під час стрільби йому підпорядковується електрик-оператор дільничного пункту управління та всі посадові особи, які призначені для обслуговування стрільби на ділянці. Разом з тим керівник стрільб, серед іншого, зобов`язаний перевірити готовність ділянки до занять, поставити завдання тим, хто стріляє, довести вимоги безпеки, особливо сигнали припинення вогню, та перевірити їх знання тими, хто навчається, організувати проведення занять на навчальних місцях, спостерігати за порядком виконання вправ стрільб тими, хто стріляє, керувати показом цілей, вимагати суворого дотримання вимог безпеки та ОСОБА_12 усім особовим складом, що перебуває на ділянці, уживати заходів щодо усунення перешкоди при стрільбі, при цьому діяти у порядку, визначеному Інструкцією з вимог безпеки полігону.

Таким чином старший сержант ОСОБА_11 , 13.02.2025, будучи керівником стрільби на ділянці № НОМЕР_4 військового стрільбища військової частини НОМЕР_1 був особою на яку було покладено ряд обов`язків та який виконував свій службовий обов`язок.

Згідно ст. ст. 3, 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які затверджені Законом України N548-XIV від 24 березня 1999 року, солдат ОСОБА_3 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та Законів України, виконувати свої службові обов`язки, що визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, бути дисциплінованим, пильним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Однак, солдат ОСОБА_3 , проходячи службу на посаді курсанта начального взводу навчальної роти 1-го навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог вищевказаного законодавства, 13 лютого 2025 року близько 10 год. 20 хв., перебуваючи на вогневій позиції на ділянці № НОМЕР_4 військового стрільбища військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , будучи невдоволеним службовою вимогливістю та зауваженнями керівника стрільб старшого сержанта ОСОБА_11 у зв`язку із виконанням останнім свого службового обов`язку під час виконання підготовчої вправи №21 «Стрільба у складі бойової четвірки під час пересування на полі бою», вирішив скоїти умисне вбивство останнього, а саме: використовуючи ввірений ОСОБА_3 автомат конструкції Калашнікова «АКМС» із заводським номером НОМЕР_5 , 1986 року виготовлення, який був споряджений патронами калібру 7,62 на 39 мм, після отриманого зауваження ОСОБА_11 щодо порушення умов виконання вправи, солдат ОСОБА_3 підвівшись на ноги, повернувся вправо від себе, обличчям до старшого сержанта ОСОБА_11 та будучи на відстані близько 2-х метрів до останнього, направивши у напрямку тулуба ОСОБА_11 автомат конструкції Калашнікова «АКМС» із заводським номером НОМЕР_5 , 1986 року виготовлення, умисно здійснив автоматичну чергу у кількості не менше 3-х пострілів, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: вхідної вогнепальної рани лівої половини передньої поверхні грудей із пошкодженням лівої плевральної і черевної порожнини, осколковим переломом 6-го ребра лівого ребра по середньо-аксілярній лінії з ушкодженням пристінкової плеври, ушкодження нижньої долі лівої легені, лівого купола діафрагми, ушкодження органів черевної порожнини (селезінки, шлунка, підшлункової залози, кишківника, тощо), наскрізне вогнепальне поранення на рівні середньої третини лівого передпліччя з переломами кісток передпліччя, наскрізне вогнепальне поранення на рівні верхньої третини лівого стегна з яких вогнепальне сліпе проникаюче поранення грудей живота з ушкодженням внутрішніх органів було небезпечне для життя в момент спричинення і, за цією ознакою, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень та перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 01 год. 15 хв. в лікувальному закладі.

Такі суспільно небезпечні дії ОСОБА_3 мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого п. 8 ч.2 ст.115 КК України, а саме вбивства особи у зв`язку з виконанням цією особою службового обов`язку.

Старший слідчий в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_13 звернувся з клопотанням, погодженим з керівником Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_14 , про застосування до ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, оскільки, 09.06.2025 до Третього СВ (з дислокацією у м. Рівному) ТУ ДБР у м. Хмельницькому надійшов висновок експерта № 89/25, відповідно до якого ОСОБА_3 на час вчинення інкримінованого йому протиправного діяння виявляв ознаки психічного захворювання у вигляді Маячного розладу (F22 за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду відповідно до міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду), що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. В цей час підозрюваний ОСОБА_3 також виявляє ознаки психічного захворювання у вигляді Маячного розладу (F22 за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду відповідно до міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду), що позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. До ОСОБА_3 , з урахуванням його психічного стану на теперішній час, судом може бути застосований примусовий захід у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги. Підозрюваний ОСОБА_3 не виявляє ознак психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, наркотичних чи інших психоактивних речовин. Підозрюваний ОСОБА_3 у стані фізіологічного афекту або ж іншому емоційному стані, який би істотно вплинув на його поведінку під час діяння, в скоєнні якого він підозрюється, не перебував.

Стан психічного здоров`я ОСОБА_3 , згідно з вищевказаним висновком експерта потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення до спеціалізованого лікувального закладу з надання психіатричної допомоги.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та пояснив, що досудовим слідством зібрано достатньо доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке передбачено п. 8 ч.2 ст.115 КК України, під час досудового розслідування кримінального провадження було встановлено, що ОСОБА_3 неосудний, а тому просив клопотання задовольнити та застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Захисник особи, щодо якої вирішується питання про застування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_6 просили задовольнити клопотання та застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру.

Потерпіла та її представники просили суд задоволити клопотання.

Розглядаючи вказане клопотання, суд виходить із положень ст. ст. 93,94 КК України, ст.ст. 512,513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові №7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування».

Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення;

2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою;

3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності;

4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання;

5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Обставини вчинення ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого п.8 ч. 2 ст.115 КК України знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду на підставі дослідження письмових доказів, зібраних під час досудового розслідування, а саме:

- рапортом поліцейського від 13.02.2025 (а.с.10, т.1);

- рапортом поліцейського від 13.02.2025 (а.с.13, т.1);

- протоколом огляду від 13.02.2025 року, предметом огляду було місце події, а саме ділянка місцевості, яка являє собою стрільбище №2, яке знаходиться на території військової частини НОМЕР_1 , що поблизу АДРЕСА_2 (а.с.21-48, т.1);

- протоколом освідування особи від 13.02.2025 року, а саме ОСОБА_3 , яке було проведено на території Центру підготовки підрозділів в/ч НОМЕР_1 , що за адресою АДРЕСА_2 (а.с.51-58, т.1);

- протоколом огляду трупа ОСОБА_11 від 20.02.2025 (а.с. 152-160, т. 1);

- протоколом огляду від 20.02.2025 року, предметом огляду був контейнер пластиковий для забору аналізів, де перебували металеві уламки невідомого предмета, які були видалені з тіла пацієнта ОСОБА_11 (а.с. 162-167, т.1);

- протоколом огляду місця події від 20.02.2025 року (а.с. 173-175, т.1);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.03.2025 року (а.с.209-215, т.1);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.03.2025 року (а.с.220-226, т.1);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.03.2025 року (а.с.232-237, т.1);

- повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_4 від 13.02.2025 року (а.с.1-2, т.2);

- витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 4 від 04.01.2025, згідно з яким солдат ОСОБА_3 вважається таким, що прибув та приступив до виконання службових обов`язків (а.с.5, т.2);

- наказом командира військової частини НОМЕР_1 за № 1887 від 11.02.2025 року «Про організацію і проведення стрільб (навчань) та забезпечення виконання вимог безпеки» (а.с.6-20, т.2);

- актом проведення розслідування нещасного випадку від 07.03.2025 (а.с. 47-61, т.2);

- відомістю закріплення зброї за особовим складом роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_3 (а.с.86-88, т.2);

- висновком судово-медичної експертизи № 216 від 20.03.2025 (а.с.5-27, т.3);

- висновком експерта № СЕ-19/118-25/3015-ФХВР від 26.05.2025 року (а.с.34-39, т.3);

- висновком експерта № СЕ-19/118-25/3014-ФХВР від 26.05.2025 року (а.с.46-53, т.3);

- висновком експерта № СЕ-19/118-25/3013-ФХВР від 20.05.2026 року (а.с.60-68, т.3);

- висновком судової імунологічної експертизи № 281 від 07.03 2025 року (а.с.73-74, т.3);

- висновком медико-криміналістичної експертизи № 46-мк від 03.03.2025 (а.с. 79-82, т.3);

- висновком експерта № СЕ-19/118-25/3051-БЛ від 27.02.2025 року (а.с. 89-96, т. 3);

- висновком експерта № СЕ-19/118-25/3017-БЛ від 26.02.2025 року (а.с.103-108, т.3);

- висновком експерта № СЕ-19/118-25/3049-БЛ від 04.03.2025 року (а.с.116-130, т.3);

- висновком експерта № КСЕ-19/118-25/13202 від 20.05.2025 року (а.с.138-143, т.3);

- висновком судово-психіатричного експерта № 89/25 від 16.04.2025 (а.с. 151-166, т.3).

Згідно з ч.2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 89/25 ОСОБА_3 на період часу, що відноситься до кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, виявляв ознаки психічного захворювання у вигляді Маячного розладу (F22 - за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Підозрюваний ОСОБА_3 на даний час виявляє ознаки психічного захворювання у вигляді Маячного розладу (F22 - за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду відповідно до міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду), що позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. До ОСОБА_3 , з урахуванням його психічного стану на теперішній час, судом може бути застосований примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги. Підозрюваний ОСОБА_3 не виявляє ознак психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, наркотичних чи інших психоактивних речовин. Підозрюваний ОСОБА_3 у стані фізіологічного афекту або ж іншому емоційному стані, який би істотно вплинув на його поведінку під час діяння, в скоєнні якого він підозрюється, не перебував.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Згідно з ч. 4 ст. 503 КПК України, примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Згідно з вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує в тому числі й питання чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ч.1 ст.94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;

3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;

4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03.06.2005року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до частин 3 - 5 ст. 94 КК тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. При цьому в ухвалі (постанові) суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру, проте необхідно зазначити про скасування з часу доставки (прийому) неосудного до цього закладу запобіжного заходу (якщо останній був застосований).

Аналогічні висновки щодо необхідності визначення виду примусового заходу медичного характеру, із врахуванням всіх критеріїв, передбачених ст.94 КК України, містяться у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 р. (справа № 219/12156/17) та від 30.05.2019 р. (справа № 243/4632/17).

У рішенні ЄСПЛ від 03.09.2015 р. у справі «Берланд проти Франції» щодо природи та мети примусової госпіталізації високий суд зауважив, що такий захід медичного характеру може бути призначений лише у випадку, коли психіатричним заключенням встановлено наявність у особи психічного розладу, що свідчить про її неосудність та становить ризик для безпеки людей чи дотримання громадського порядку. Проголошення особи неосудною з підстав наявності психічного розладу та вжиття пов`язаних з цим заходів процесуального примусу не є «покаранням» в розумінні п. 1 ст. 7 Конвенції, проте розглядається як запобіжний (превентивний) захід.

Визначаючи ОСОБА_3 вид примусового заходу медичного характеру, суд враховує дані висновку судово-психіатричного експерта та ступінь тяжкості вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.

Нормами ч.5 ст. 94 КК України, передбачено, що госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Водночас, метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК України критерії в їх сукупності.

Відтак, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_3 вчинено суспільно небезпечне діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого п. 8 ч.2 ст.115 КК України, яке він вчинив в стані неосудності, то з урахуванням його психічного стану і характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння, останній на думку суду потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Потерпіла ОСОБА_8 звернулася до суду із цивільним позовом до ОСОБА_3 відносно якого подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та його законного представника ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди в якому просить стягнути з ОСОБА_3 та його законного представника ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 500 000 грн.

В обгрунтування позову покликається на те, що моральна шкода полягає у перенесенні позивачем негативних переживань, тривоги, страждань, порушенні нормальних життєвих зв`язків через смерть чоловіка, порушені стосунків з оточуючими людьми, а положення ст. 23 та 1167 ЦК України передбачають право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Також, зазначила, що цивільний відповідач ОСОБА_6 , була обізнана про психічний розлад її брата ОСОБА_3 , що має суттєве зачення для правильного вирішення цивільного позову на підставі ч. 2 ст. 1186 ЦК України.

Потерпіла та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

ОСОБА_6 та її представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позов.

Зокрема, зазначили, що представником позивача не долучено до цивільного позову жодних доказів на підтвердження матеріального становища потерпілої особи, та особи, яка завдала шкоди, а висновком № 89/25 встановлено, що підозрюваний ОСОБА_3 не виявляє ознак психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, наркотичних або інших психотропних речовин. Тому, у цьому кримінальном провадженні цивільний позов потерпілої до ОСОБА_3 , по якому заявлено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у зв`язку з вчиненням ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого п.8 ч. 2 ст. 115 КК України, у стані неосудності, задоволенню не підлягає за відсутності правових підстав для стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди. Зазначають, що відсутні, також, правові підстави для стягнення моральної шкоди на користь потерпілої із законного представника ОСОБА_6 , оскільки вона є рідною сестрою ОСОБА_3 і не відноситься до кола осіб визначених частиною 2 ст. 1186 ЦК України, з яких завдана шкода підлягала б стягненню, крім того, вона не проживала разом братом та не знала про його психічні розлади чи недоумство. Вказують, що жодних доказів, що на момент вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного діяння, ОСОБА_6 , проживала разом із братом, та знаючи про його психічний стан могла вжити заходів щодо запобігання завданої шкоди, цивільним позивачем не надано, а тому у задоволенні цивільного позову просять відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, суд приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 1, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з приписів п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1186 ЦК України шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. З урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному обсязі.

Якщо фізична особа, яка завдала шкоди, сама довела себе до стану, в якому вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними в результаті вживання нею спиртних напоїв, наркотичних засобів, токсичних речовин тощо, шкода, завдана нею, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно з частиною 2 цієї статті якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді.

Як було встановлено під час розгляду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 89/25 ОСОБА_3 на період часу, що відноситься до кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, виявляв ознаки психічного захворювання у вигляді Маячного розладу (F22 - за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Підозрюваний ОСОБА_3 не виявляє ознак психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, наркотичних чи інших психоактивних речовин.

Доказів того, що на момент вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного діяння, останній проживав разом із особами визначеними статтею 1186 ЦК України, які б знаючи про його психічний розлад могли вжити заходів щодо запобігання завданій шкоді відсутні, та таких цивільним позивачем суду не надано.

Законний представник ОСОБА_6 є рідною сестрою ОСОБА_3 і не відноситься до кола осіб визначених частиною 2 ст. 1186 ЦК України, окрім того встановлено, що вона не проживала разом з ОСОБА_3 .

Посилання позивача на те, що у показаннях зазначених у висновку судово-психіатричної експертизи № 89/25 ОСОБА_6 вказувала, що у її брата ОСОБА_15 була депресія, ще до повномаштабного вторгнення рф, суд вважає безпідтставними, оскільки у цих же показаннях остання вказує, що вона ніколи не спостерігала, щоб у її брата були якісь проблеми із психікою.

Таким чином, позивачем не надано доказів, того, що ОСОБА_16 знаючи про його психічний стан могла вжити заходів щодо запобігання завданої шкоди

Враховуючи наведене, суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Процесуальні витрати на проведення експертизи віднести на рахунок держави.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 93,94 КК України, ст.ст.100,101,174,292,369,371,372,503,512-513 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене п. 8 ч. 2 ст. 115 КК України, у стані неосудності задоволити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із професійно-технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби по мобілізації, курсанта начального взводу навчальної роти 1-го навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_3 у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, яким є Рівненська філія «Спеціалізований заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Інституту судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (34500, Україна, Рівненська обл., Сарненський р-н, село Орлівка, вулиця Миру, будинок, 36а), до набрання ухвалою законної сили залишити без змін, але не більше як на шістдесят днів.

Процесуальні витрати по справі за проведення експертиз віднести на рахунок держави.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_3 , його законного представника ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Речові докази по справі, а саме:

- автомат конструкції Калашникова «АКМС», калібру 7,62х39 мм № НОМЕР_5 , 1986 року виготовлення, який поміщено у прозорий поліетиленовий пакет вільні кінці якого скріплені пломбіратором білого кольору, який містить на собі позначення: «L87381994 CONTROL», магазин до вищевказаного автомату, який поміщено у сейф-пакет Національна поліція України RIC2246644; 5 патронів калібру 7,62 на 39 із маркувальними позначеннями «711 70», 9 патронів калібру 7,62 на 39 із маркувальними позначеннями «539 76», які поміщено у сейф-пакет Україна МВС Експертна служба № 6056665 та передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Слідчого управління Головного управління Національної поліції України в Рівненській області за адресою: м. Рівне, вул. Миколи Хвильового, буд. №2 , після набрання ухвалою законної сили повернути до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 );

- 3 стріляні гільзи із маркувальними позначеннями «539 76» із території військової частини НОМЕР_1 та 3 металевих фрагменти до кулі із приміщення КЗ «Рівненська обласна клінічна лікарня», які, після проведення судових експертиз, поміщено у сейф-пакет Україна МВС Експертна служба № 6056667; змиви з лівої руки, змиви з правої руки, змиви з правої щоки, змиви з лівої щоки та змиви з лобної ділянки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які після проведення судових експертиз поміщено у сейф-пакет Україна МВС Експертна служба №5653106; протирка каналу ствола автомата АКМС № НОМЕР_5 , яку після проведення судових експертиз поміщено до сейф-пакету Україна МВС Експертна служба №5653102; змив РБК, який поміщений на стерильний марлевий бинт та який поміщений у паперовий конверт коричневого кольору із підписами учасників слідчої дії; контроль до змиву РБК та який поміщений у паперовий конверт коричневого кольору із підписами учасників слідчої дії; змив потожирової речовини з кришки ствольної коробки АКМС, який поміщено у паперовий конверт коричневого кольору із підписами учасників слідчої дії; змив потожирової речовини з цівки АКМС, який поміщено у паперовий конверт коричневого кольору із підписами учасників слідчої дії; змив потожирової речовини із спускової скоби АКМС, який поміщено у паперовий конверт коричневого кольору із підписами учасників слідчої дії; змив потожирової речовини з перевідника вогню АКМС, який поміщено у паперовий конверт коричневого кольору із підписами учасників слідчої дії; змив потожирової речовини з прикладу АКМС, який поміщено у паперовий конверт коричневого кольору із підписами учасників слідчої дії; змив потожирової речовини з магазину АКМС, який поміщено у паперовий конверт коричневого кольору із підписами учасників слідчої дії; змив потожирової речовини з рукоятки АКМС, який поміщено у паперовий конверт коричневого кольору із підписами учасників слідчої дії; змив потожирової речовини з мушки АКМС, який поміщено у паперовий конверт коричневого кольору із підписами учасників слідчої дії; змив потожирової речовини з спускового гачка АКМС, який поміщено у паперовий конверт коричневого кольору із підписами учасників слідчої дії та передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) ТУ ДБР у м. Хмельницькому за адрсою: м. Рівне, вул. Олександра Борисенка, буд. №7, після набрання ухвалою законної сили знищити.

- військову камуфльована куртку типу «піксель», штани камуфльовані типу «піксель»; рукавиці тактичні коричневого кольору ОСОБА_3 , які після проведення судових експертиз поміщено у сейф-пакет Україна МВС Експертна служба №3234142 та передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) ТУ ДБР у м. Хмельницькому за адрсою: м. Рівне, вул. Олександра Борисенка, буд. №7, після набрання ухвалою законної сили повернути до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

- бронижилет потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зі слідами ушкоджень на ньому, який після проведення судових експертиз поміщено у сейф-пакет Україна МВС Експертна служба №2095548 та переданий на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) ТУ ДБР у м. Хмельницькому за адрсою: м. Рівне, вул. Олександра Борисенка, буд. №7, після набрання ухвалою законної сили повернути до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

Скасувати накладений, згідно з ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області № 569/3161/25 від 17.02.2025 року, арешт на майно, яке вилучене протоколом затримання особи підозрюваної у скоєнні кримінального правопорушення під час проведення 13.02.2025 особистого обшуку ОСОБА_3 , що за адресою: АДРЕСА_3 та майно вилучене в ході огляду місця події на території військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: військову камуфляжну куртку типу «піксель» належну ОСОБА_3 ; штани камуфльовані типу «піксель» належні ОСОБА_3 ; рукавиці тактичні коричневого кольору належні ОСОБА_3 ; автомат «Калашникова» із серійним номером НОМЕР_6 та магазин до нього; 5 патронів калібру 7,62 на 39 із маркувальними позначеннями «711 70»; 9 патронів калібру 7,62 на 39 із маркувальними позначеннями «539 76»; 3 стріляні гільзи із маркувальними позначеннями «539 76»; бронижилет потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зі слідами ушкоджень.

Ухвала суду набирає законої сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційною інстанцією.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.

СуддяОСОБА_1