СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/869/26
ун. № 759/2576/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури міста Києва у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000272 від 30.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, про накладення арешту,

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва надійшло вказане клопотання, в якому прокурор, просить накласти арешт на майно вилучене під обшуку за адресою: АДРЕСА_1,

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000272 від 30.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні досліджуються обставини незаконної діяльності групи невстановлених осіб з організації та проведення азартних ігор на території міста Києва.

30.01.2026 на спец-лінію «102» надійшло повідомлення з приводу здійснення незаконної діяльності з організації та проведення азартних ігор за адресою: АДРЕСА_1. Виїздом співробітників Святошинського УП ГУНП у м. Києві вказана інформація підтвердилась. Слід зазначити, що на момент прибуття працівників Святошинського УП ГУНП у м. Києві, за адресою проведення незаконної діяльності у сфері азартних ігор, а саме: АДРЕСА_1, доступ до таких приміщень не обмежувався.

Так, 30.01.2026 у відповідності до положень ч. 3 ст. 233 КПК України з метою врятування майна, а саме: речей, які є доказами вчинення кримінального правопорушення, проведено обшук у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 під час якого виявлено та вилучено майно, яке визнано речовим доказом.

Прокурор у судове засідання не з`явився, подав заяву у якій просить розглянути клопотання, яке підтримує у повному обсязі, у його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання прокурора про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, без повідомлення власника майна.

Дослідивши клопотання і додатки до нього, слідчий суддя вважає, що клопотання необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до постанови слідчого від 30.01.2026 вилучені в ході обшукуза адресою: АДРЕСА_1 речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

У випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя враховує, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Матеріали клопотання свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи, що прокурором доведено, що не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт, призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, слідчий суддя вважає наявними підстави для накладення арешту на вилучені речі.

Керуючись ст. ст.170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури міста Києва у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000272 від 30.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, про накладення арешту - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене у ході проведення обшуку нежитлових приміщень, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 в приміщенні, яке на праві власності належить ОСОБА_3 , а саме:

- монітори у кількості - 11 шт;

- системні блоки у кількості - 7 шт;

- клавіатури у кількості - 11 шт;

- комп`ютерні мишки у кількості - 11 шт.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Арешт може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1