УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року

м. Київ

справа № 761/8316/26

провадження № 51-950 впс 26

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про направлення кримінального провадження № 761/8316/26 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,

встановив:

До Верховного Суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про направлення кримінального провадження № 761/8316/26 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України, із Шевченківського районного суду м. Києва до Соборного районного суду м. Дніпра для розгляду.

Клопотання захисника подане на підставі приписів статей 32, 34 КПК України й мотивовано тим, що обвинувальний акт № 0000904 щодо ОСОБА_7 надійшов до Шевченківського районного суду м. Києва з порушенням правил територіальної підсудності. При цьому захисник посилається на те, що жодними доказами, які містяться в матеріалах вказаного кримінального провадження, не підтверджується місцезнаходження потерпілої ОСОБА_8 30 липня 2025 року в межах Шевченківського району м. Києва, як про це вказано в новій підозрі та зміні раніше повідомленої підозри. Водночас, як убачається із протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України в межах Соборного району м. Дніпра. Тому вважає, що, за версією органу досудового розслідування, замах на заволодіння чужим майном шляхом обману був вчинений обвинуваченим ОСОБА_7 в межах територіальної юрисдикції Соборного районного суду м. Дніпра. У зв`язку з вищенаведеним, захисник просить направити вказане кримінальне провадження із Шевченківського районного суду м. Києва до Соборного районного суду м. Дніпра для розгляду.

У поданих запереченнях прокурор зазначає, що згідно обвинувального акту потерпіла ОСОБА_8 , яка діяла під контролем правоохоронних органів, з метою викриття злочинних дій ОСОБА_7 , на його вимогу перерахувати йому на зазначений ним криптогаманець грошові кушти в сумі, еквівалентій 15 000 євро, перебуваючи у м. Києві (вул. Загурівська), неподалік будівлі № 2 в Шевченківському районі м. Києва, фактично зарахувала на даний криптогаманець частину вказаних грошових коштів. При цьому в ході досудового розслідування не встановлено місце, де в момент зарахування потерпілою криптовалюти знаходилось обладнання, з якого здійснювався вхід до крипторахунку, який надав обвинувачений. Водночас прокурор наголошує, що мова йде про віртуальні активи. Тому вважає, що матеріальні наслідки для потерпілої внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінальних правопорушень настали в Шевченківському районі м. Києва, тому обвинувальний акт надійшов до вказаного суду із дотриманням правил підсудності, тому клопотання захисника необхідно залишити без задоволення.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 підтримав клопотання, прокурор заперечив проти його задоволення.

Іншим учасникам судового провадження повідомлено про час та місце розгляду клопотання, проте, в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає його розгляду. Клопотань про відкладення дати розгляду не надійшло.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора та захисника, перевіривши наведені у клопотанні доводи, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року було введено воєнний стан, який на даний час продовжено.

Відповідно до ч. 9 ст. 615 КПК України в редакції Закону України від 27 липня 2022 року № 2462-IX «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення окремих положень досудового розслідування в умовах воєнного стану», який набрав чинності 25 серпня 2022 року, під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: 1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; 3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; 4) ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.

До початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження (крім кримінальних проваджень, що надійшли на розгляд Вищого антикорупційного суду) з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях).

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 34 цього Кодексу, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Як убачається із відповіді, наданої Шевченківським районним судом м. Києва на запит Верховного Суду, 06 березня 2026 року до вказаного суду надійшов обвинувальний акт № 0000904 щодо ОСОБА_7 . Судовий розгляд у цьому провадженні не розпочато.

Із копії обвинувального акта у зазначеному кримінальному провадженні слідує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України. При цьому кримінальні правопорушенні, передбачене частинами 2, 3 ст. 15, ст. 190 КК України, а саме, закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обмана (шахрайство), вчинений в умовах воєнного стану та в особливо великих розмірах та незакінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обмана (шахрайство), вчинений повторно, в умовах воєнного стану та в особливо великих розмірах, згідно норм ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжкого злочину та є більш тяжкими.

Шахрайство - це форма заволодіння майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. При цьому шахрайство - це кримінальне правопорушення з матеріальним складом, обов`язковою ознакою якого є настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяної шкоди внаслідок заволодіння майном або придбання права на нього у відповідний спосіб.

Шахрайство вважається закінченим, якщо винний заволодіває предметом кримінального правопорушення винятково за допомогою обману або зловживання довірою і після цього має реальну можливість розпорядитися ним як своїм. Це означає, що шахрайство передбачає такий перехід певного предмета у володіння винного, який дозволяє йому реально здійснити хоча б первісне розпорядження. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення шахрайства.

З огляду на зазначене і з урахуванням викладених у обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення не вбачається конкретного місця (адміністративно-територіальної одиниці), де саме обвинуваченийОСОБА_7 , за версією органу досудового розслідування, вчинив завершальні дії по реалізації умислу на заволодіння майном, а отже, неможливо точно визначити місце вчинення злочину.

За правилами визначення територіальної підсудності, якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження має здійснювати суд, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Як слідує із копії обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000904 щодо ОСОБА_7 , його складено 05 березня 2026 року в приміщенні Головного управління Національної поліції у м. Києві (вул. Володимирська, 15), що відноситься до територіальної юрисдикціїШевченківського районного суду м. Києва та затверджено цього ж дня в приміщенні Київської міської прокуратури у м. Києві (вул. Предславинська, 45/9), що відноситься до територіальної юрисдикції Печерського районного суду м. Києва.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Враховуючи викладене, згідно із вимогами ч.1 ст. 34 КПК України наведені мотиви у клопотанні захисника не можуть бути підставою для передачі кримінального провадження № 761/8316/26 щодо ОСОБА_7 із Шевченківського районного суду м. Києва до Соборного районного суду м. Дніпра для розгляду, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання.

Керуючись статтями 32, 34 КПК України, Суд

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про направлення кримінального провадження № 761/8316/26за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3