КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 липня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21.07.2025 задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та накладено арешт на нежитлову будівлю готелю (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), загальною площею 6490,9 кв.м., яке розташована за адресою: м. Одеса, Гагарінське плато, будинок 5, на праві приватної власності зареєстровано за ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» (), шляхом заборони відчуження, розпоряджання та користування майном.

Передано Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () для управління активи в порядку та на умовах, визначених статями 1, 9, 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» речові докази у кримінальному провадженні № 0000281, а саме: нежитлову будівлю готелю (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), загальною площею 6490,9 кв.м., яке розташована за адресою: _____________________________________________________________________________

Справа № 757/33072/25-к Слідчий суддя - ОСОБА_7

Апеляційне провадження № 11-сс/824/566/2026 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

м. Одеса, Гагарінське плато, будинок 5, на праві приватної власності зареєстровано за ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» ().

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах власника майна ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Апелянт зазначав, що оскаржувана ухвала була постановлена без участі власника майна та його представника. Матеріали справи не містять відомостей про направлення копії ухвали власнику майна або його представнику, яка була отримана лише 15.09.2025 в приміщенні Печерського районного суду міста Києва.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що єдиним власником ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» є громадянка України ОСОБА_8 , яка не перебуває в санкційному списку. Ні вона, ні майно, що на праві власності належить ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.», не мають жодного відношення до російської федерації в розумінні положень Закону України «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності російської федерації та її резидентів», а отже позбавлення права власності в даному випадку не є легітимним.

Також апелянт вказував, що у ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» відсутній будь-який дохід (прибуток від ведення господарської діяльності вказаних у клопотанні готелів), який би міг теоретично виводитися на підконтрольні офшорні підприємства та перераховуватися на рахунки підконтрольних підприємств у російській федерації, що виключає наявність складу злочинів, передбачених ч. 4 ст. 110-2, ч. 3 ст. 209 КК України.

Крім того, слідчим суддею не враховано попереднє рішення суду апеляційної інстанції, яким визнане незаконним та необґрунтованим позбавлення власника майна ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» права користування та розпорядження цим майном, а також відсутність правових підстав для його передачі Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

У даному кримінальному провадженні протягом більш ніж три роки жодній особі не повідомлено про підозру, а також відсутні будь-які відомості про спроби власників ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» або інших осіб, які діють в інтересах товариства, вжити протиправні заходи щодо майна, на яке накладено арешт.

Клопотання прокурора не містить нових обставин, які обґрунтовують необхідність накладення арешту на майно ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.», позбавлення законного власника права розпорядження та користування цим майном, окрім тих, що були викладені у клопотанні прокурора у червні 2022.

Однак, слідчий суддя, достеменно знаючи про існування ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06.06.2022, якою на вказане майно вже накладено арешт, та ухвали Київського апеляційного суду від 04.08.2022, якою ця ухвала скасована в частині користування та розпорядження цим майном, 21.07.2025 повторно наклав арешт на це ж майно ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.», шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном та визначення порядку його зберігання.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи представника ОСОБА_6 в інтересах ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.», який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що а апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто у відсутності представника власника майна - ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.»

Дані про належне повідомлення власника майна про дату, час та місце розгляду клопотання, а також відомості про направлення учасникам судового провадження копії оскаржуваної ухвали, у справі відсутні.

Як зазначив представник в апеляційній скарзі, копію повного тексту оскаржуваної ухвали йому вручено лише 15.09.2025, що підтверджується даними штампу на долученій до апеляційної скарги копії ухвали. Апеляційну скаргу подано представником 17.09.2025.

Ураховуючи, що матеріали справи не містять інших відомостей про обізнаність представника власника майна із мотивами прийнятого рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга подана в строк, передбачений абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а відтак підстави для вирішення питання про поновлення строку апеляційного оскарження відсутні.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000281 від 09.04.2022 за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. ст. 110-2 та ч. 3 ст. 209 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

Згідно даних клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що на території Одеської області невстановленими досудовим розслідуванням особами здійснюється діяльність, метою якої є організація протиправних механізмів, спрямованих на незаконне виведення коштів з території України, фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади, зміни меж території або державного кордону України, а також легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом.

Відповідно до наявних матеріалів у кримінальному встановлено, що відповідно до наявної інформації в матеріалах кримінального провадження встановлено ряд суб`єктів господарської діяльності, засновники та учасниками яких є громадянами російської федерації та можуть бути причетними до фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади, зміни меж території або державного кордону України, легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом, ухилення від сплати податків та зборів.

Зокрема, відповідно до матеріалів наданих ДСР НПУ, установлено, що на території Одеської області функціонують чотири готелі, власниками яких є суб`єкти господарської діяльності, зареєстровані на території України, проте бенефіціарними власниками яких є громадяни російської федерації.

Також установлено, що вказані готелі передано в іпотеку двом російським суб`єктам господарювання, бенефіціарними власниками яких є ті ж особи, що є власниками українських підприємств - власників готелів. Наявність такої схеми не виключає можливість здійснення постійних платежів на користь підприємств російської федерації і подальше фінансування збройної агресії проти України.

Зокрема установлено, що у місті Одеса функціонує готель «ОК Одеса» за адресою: м. Одеса, Гагарінське плато, 5.

Фактично вказаний готельний комплекс належить та підконтрольний громадянам російської федерації ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру права власності на нерухоме майно, право власності на нежитлове приміщення - будівлю готелю (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), загальною площею 6490,9 кв.м., яке розташована за адресою: м. Одеса, Гагарінське плато, будинок 5, зареєстровано за ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» ().

Згідно відомостей з інформаційних баз даних ЄДРПОУ, власником 100 % статутного капіталу ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» є ОСОБА_8 . Відповідно до відкритих джерел інформації установлено, що ОСОБА_8 є засновником двох підприємств зареєстрованих на території м. Санкт-Петербург російської федерації, у т.ч. ООО «ПЛАСТМАССЫ» (ІПН рф ), а також їй особисто присвоєно індивідуальний податковий номер рф 10.

Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно установлено, що нежитлові приміщення за адресами: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 13/1, Гагаінське плато, 5, вул. Генуезька, 24 передано в іпотеку за договором іпотеки, де іпотекодержателем є ООО «СОКОЛ» (ІПН рф , російська федерація, м. Санкт-Петербург).

Відповідно до відкритих джерел інформації власниками ООО «СОКОЛ» (ІПН рф ) є ОСОБА_9 (ІПН рф НОМЕР_1 ) та ОСОБА_11 (ІПН рф НОМЕР_2 ).

Також установлено, що ОСОБА_9 є власником 37 та ОСОБА_11 є власником 34 суб`єктів господарської діяльності зареєстрованих на території російської федерації.

Таким чином, як зазначено в клопотанні, кошти, отримані у якості доходів від ведення господарської діяльності вказаних готелів можуть виводитися на підконтрольні офшорні підприємства та перераховуватися на рахунки підконтрольних підприємств у російській федерації, що надає можливість використовувати отримані кошти для фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади, зміни меж території або державного кордону України.

Зважаючи на повномасштабну агресивну війну, яку російська федерація розв`язала і веде проти України та Українського народу з порушенням норм міжнародного права, вчиняючи злочини проти людства, враховуючи Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, з урахуванням потреби невідкладного та ефективного реагування на наявні загрози національним інтересам України, вказаний об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Одеса, Гагарінське плато, буд. 5, який перебуває у власності ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» (), відповідно до вимог Закону України від 03.03.2022 № 2116-IX «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності російської федерації та її резидентів» може бути примусово вилучений в Україні з мотивів суспільної необхідності (включаючи випадки, за яких це настійно вимагається військовою необхідністю).

На даний час в органу досудового розслідування є підстави вважати, що нерухоме майно за адресою: м. Одеса, Гагарінське плато, буд. 5, яке перебуває у власності ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» (), має доказове значення для встановлення істини по вказаному кримінальному провадженню, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій та можливо набуто кримінально протиправним шляхом.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_12 від 03.06.2022 нежитлове приміщення - будівлю готелю (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), загальною площею 6490,9 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, Гагарінське плато, будинок 5, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

У межах вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06.06.2022 було задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на вищевказане нерухоме майно із забороною його відчуження, розпорядження та користування.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30.06.2022 вказане майно ухвалено передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами.

У подальшому ухвалою Київського апеляційного суду від 09.08.2022 задоволено частково апеляційну скаргу сторони захисту та скасовано арешт в частині розпорядження та користування майном - приміщенням готелю, в іншій частині ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06.06.2022 залишено без змін.

Як зазначено прокурором, у зв`язку із вказаним рішенням Київського апеляційного суду, Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами не може реалізувати свої повноваження щодо передачі в управління зазначеного готельного комплексу.

Окрім зазначеного, необхідність такого арешту зумовлена наявністю ризиків приховання, відчуження та перетворення вищезазначеного майна з метою уникнення від націоналізації таких активів Україною внаслідок повномасштабної війни, розпочатої РФ проти України та українського народу, унеможливлення фінансових та правових наслідків у вигляді накладення санкцій та/або застосування заходів примусового вилучення прав власності, передбачених Законом України «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів».

15.07.2025 прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 повторно звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням про накладення арешту на нежитлову будівлю готелю (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), загальною площею 6490,9 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, Гагарінське плато, будинок 5, на праві приватної власності зареєстровано за ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» (), шляхом заборони відчуження, розпоряджання та користування майном, із передачею Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () для управління активи в порядку та на умовах, визначених статями 1, 9, 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» речових доказів у кримінальному провадженні № 0000281, а саме: нежитлової будівлі готелю (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), загальною площею 6490,9 кв.м., яке розташована за адресою: м. Одеса, Гагарінське плато, будинок 5, на праві приватної власності зареєстровано за ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» ().

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21.07.2025 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на нежитлову будівлю готелю (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), загальною площею 6490,9 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, Гагарінське плато, будинок 5, на праві приватної власності зареєстровано за ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» (), шляхом заборони відчуження, розпоряджання та користування майном.

Передано Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () для управління активи в порядку та на умовах, визначених статями 1, 9, 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» речові докази у кримінальному провадженні № 0000281, а саме: нежитлову будівлю готелю (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), загальною площею 6490,9 кв.м., яке розташована за адресою:

м. Одеса, Гагарінське плато, будинок 5, на праві приватної власності зареєстровано за ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» ().

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на нерухоме майно за адресою: м. Одеса, Гагарінське плато, буд. 5, яке перебуває у власності ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» із забороною його відчуження, розпорядження та користування, з тих підстав, що вказане майно може мати значення для встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, могло бути об`єктами кримінально протиправних дій, у встановленому законом порядку визнане речовим доказом у межах кримінального провадження № 0000281, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на нерухоме майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути передане або відчужене.

Крім того, з огляду на положення абзацу 7 ч. 6 ст. 100 КПК України, слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про передачу арештованого майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (в управління у порядку та на умовах, визначеними ст.ст 1, 9, 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів»).

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на вилучене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про невідповідність належного ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» нерухомого майна критеріям речових доказів, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що вищевказане майно може бути використане як доказ факту та обставин вчинення незаконної діяльності, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речових доказів з метою збереження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

З урахуванням наведеного, доводи апелянта про те, що ні власник ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» ОСОБА_8 , ні майно, що на праві власності належить ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.», не мають жодного відношення до російської федерації, та у ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» відсутній будь-який дохід (прибуток від ведення господарської діяльності вказаних у клопотанні готелів), який би міг виводитися на підконтрольні офшорні підприємства та перераховуватися на рахунки підконтрольних підприємств у російській федерації, що на переконання апелянта, виключає наявність складу злочинів, передбачених ч. 4 ст. 110-2, ч. 3 ст. 209 КК України, на даному етапі досудового розслідування є передчасними та такими, що не спростовують висновки слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту.

Перевірка та встановлення вказаних стороною захисту обставин і є предметом подальшого досудового розслідування, яке на даний час триває, органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх обставин кримінальних правопорушень

Сукупність долучених до клопотання матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а питання наявності події та складу кримінальних правопорушень підлягають вирішенню під час судового розгляду справи по суті.

Посилання апелянта на те, що у даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора, оскільки, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх, правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Посилання захисника на те, що у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06.06.2022 вже було накладено арешт на вищевказане майно, та ухвалою Київського апеляційного суду від 04.08.2022 скасовано такий арешт в частині користування та розпорядження цим майном, не впливають на правильність висновків слідчого судді у даному судовому провадженні, оскільки викладені у вищевказаних ухвалах висновки не мають преюдиціального значення у даному судовому провадженні.

Крім того, положення чинного КПК України не містять заборони повторного звернення органу досудового розслідування чи прокурора із клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України, які б слугували підставою для її скасування. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 395, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 липня 2025 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3