У Х В А Л А

24.11.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

представника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України: ОСОБА_4 ,

засудженого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції з приміщенням Державної установи «Білоцерківська виправна колонія №35» Міністерства юстиції України

клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миропілля Краснопільського р-ну Сумської обл., громадянина України, має професійно-технічну освіту, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 05.08.1999 Краснопільським районним судом Сумської області за ст. 140 ч. 2 КК України на 2 роки виправних робіт з 20 відсотковим утриманням. 06.09.2000 Краснопільським районним судом Сумської області за ст. 141 ч. 2, ст. 206 ч. 2, 42, 43 КК України до 3 років 10 місяців позбавлення волі. 10.01.2005 Краснопільським районним судом Сумської області за ст. 184 ч. 3 КК України до 6 місяців арешту. 05.08.2013 Краснопільським районним судом Сумської області за ст. 122 ч. 1 КК України до 200 годин громадських робіт. 06.12.2017 Краснопільським районним судом Сумської області за ст. 185 ч. 1 КК України до штрафу в розмірі 850 грн. 12.06.2018 Київським районним судом м. Харкова за ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 1 КК України до штрафу в розмірі 850 грн. 29.08.2018 Октябрським районним судом м. Харкова за ст. 15 ч. 2 ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі. 11.04.2019 Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185; ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців. 29.11.2019 Великописарівським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст. 289; ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільнений 27.10.2023 по відбуттю строку покарання. 05.07.2024 Святошинським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік,

який відбуває покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30.09.2024 за ст. 309 ч. 2 КК України у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі в Державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України,

про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі,

У С Т А Н О В И В :

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30.09.2024 за ст. 309 ч. 2 КК України у виді 1 року 1 місяця в Державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України, про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі посилаючись на те, що останній сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав, просив його задовольнити посилаючись на те, що він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні представник Державної установи «Білоцерківської виправної колонії (№35)» Міністерства юстиції України заперечував щодо задоволення клопотання засудженого посилаючись на те, що ОСОБА_5 не довів своє виправлення.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_5 був неодноразово судимий, не довів свого виправлення та на даний час відсутні підстави, які б надали можливість застосувати до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокове звільнення.

Вислухавши учасників судового засідання, вивчивши надані матеріали, суддя приходить до таких висновків.

Згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже головними умовами для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що також зазначено в п. 2 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».

При вирішенні питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд аналізує дані про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. Положення про те, що засуджений довів своє виправлення означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу його виправлення. Сумлінна поведінка - це зразкове виконання вимог режиму і свідоме додержання дисципліни, вказівок адміністрації, наявність подяк і відсутність стягнень, якщо особа відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі.

При цьому суд бере до уваги поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а не лише за останній період, що передує зверненню з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30.09.2024 за ст. 309 ч. 2 КК України у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі в Державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України. Початок строку 04.12.2024, кінець строку 04.01.2026.

З характеристики засудженого вбачається, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий. За час відбування покарання в Державній установі «Білоцерківська виправна колонія № 35» Міністерства юстиції України не порушував установлений порядок відбування покарань, має 3 заохочення. Проявляє бажання працювати, підтримує зв`язки з рідними та близькими, приймає участь в роботах по благоустрою установи.

Згідно з висновком щодо ступеня виправлення засудженого, ОСОБА_5 не довів своє виправлення.

Ті обставини, що засуджений ОСОБА_5 має 3 заохочення, ще не підтверджують того, що засуджений повністю став на шлях виправлення, оскільки така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, адже лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого зазнає позитивних змін.

За змістом роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при вирішенні цього питання суди повинні враховувати, зокрема, дані про його попередні судимості.

Суд, оцінюючи у сукупності всі дані, які слугують чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, в тому числі і той факт, що засуджений раніше неодноразово судимий, висновком щодо ступеня виправлення засудженого, ОСОБА_5 не довів своє виправлення, вважає, що процес виправлення ОСОБА_5 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах, без ізоляції від суспільства.

Отже посилання представника колонії та прокурора про неможливість застосування до засудженого умовно дострокового звільнення від відбування покарання з урахуванням таких даних про особу засудженого суд визнає слушними та бере до уваги.

Таким чином, суд вважає неможливим застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, так як останній не довів свого виправлення. Умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним, тому в задоволенні подання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, статтями 376, 537, 539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30.09.2024 за ст. 309 ч. 2 КК України у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі в Державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України, про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_6