Справа № 309/1079/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

03.11.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження у кримінальному провадженні №11-сс/4806/656/25, за апеляційною скаргою прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 04.09.2025 року, щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 04.09.2025 року, задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваної за ч. 1 ст. 368, ч. 3 ст. 368 КК України ОСОБА_6 захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, строком до 02.11.2025 року включно.

У разі внесення застави на підозрювану ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про своє місце проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон.

Термін дії обов`язків, покладених місцевим судом, у разі внесення застави визначено два місяці з моменту внесення застави.

З матеріалів судового провадження слідує, що слідчий СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до Хустського районного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Пузянківці Мукачівського району Закарпатської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_6 , працюючи на посаді завідувача поліклінічного відділення комунального некомерційного підприємства лікувально-профілактична установа Міжгірської районної лікарні Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області та відповідно до наказу №29-о від 01 січня 2024 року є головою лікарсько-консультаційної комісії, будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, використовуючи своє службове становище, 04.08.2024 в період з 06:56 по 07:07 годин у приміщенні службового кабінету комунального некомерційного підприємства лікувально-профілактична установа Міжгірської районної лікарні Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області в смт. Міжгір`я, вул. Захисників України, 4, будучи як голова ЛКК уповноваженою службовою особою на здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності згідно пп.2 п.3 розділу ІІІ «Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності», затвердженого Наказом МОЗ України від 09.04.2008 N198 ( в редакції Порядку від 18.07.2023), отримала від ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в іноземній валюті - доларах США у невстановленому розмірі, однак не менше 100 доларів США, за видачу направлення на огляд та обстеження до МСЕК на продовження групи інвалідності її чоловікові ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто за вчинення дій, які прямо входили до її компетенції як голови лікарсько-консультативної комісії.

Окрім цього, ОСОБА_6 , працюючи на посаді завідувача поліклінічного відділення комунального некомерційного підприємства лікувально-профілактична установа Міжгірської районної лікарні Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області та, відповідно до наказу №29-о від 01 січня 2024 року, будучи головою лікарсько-консультаційної комісії, службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, використовуючи своє службове становище, 04.08.2024 року в період часу 09:04 - 09.16 години у приміщенні службового кабінету комунального некомерційного підприємства лікувально-профілактична установа Міжгірської районної лікарні Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області в смт. Міжгір`я, вул. Захисників України, 4, будучи як голова ЛКК уповноваженою службовою особою на здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності згідно пп.2 п.3 розділу ІІІ «Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності», затвердженого Наказом МОЗ України від 09.04.2008 N198 (в редакції Порядку від 18.07.2023), отримала від ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 300 (триста) доларів США за видачу направлення на огляд та обстеження до МСЕК на продовження групи інвалідності її сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто за вчинення дій, які прямо входили до її компетенції як голови лікарсько-консультативної комісії.

Також ОСОБА_6 , працюючи на посаді завідувача поліклінічного відділення комунального некомерційного підприємства лікувально-профілактична установа Міжгірської районної лікарні Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області та, відповідно до наказу №29-о від 01 січня 2024 року, головою лікарсько-консультаційної комісії, будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, використовуючи своє службове становище, 26.08.2024 у період часу 09:44-09.48 у приміщенні службового кабінету комунального некомерційного підприємства лікувально-профілактична установа Міжгірської районної лікарні Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області в смт. Міжгір`я, вул. Захисників України, 4, будучи як голова ЛКК уповноваженою службовою особою на здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності згідно пп.2 п.3 розділу ІІІ «Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності» затвердженого Наказом МОЗ України від 09.04.2008 N198 ( в редакції Порядку від 18.07.2023), отримала від ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 300 (триста) доларів США за видачу направлення на огляд та обстеження до МСЕК на продовження групи інвалідності її чоловіка - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , тобто за вчинення дій, які прямо входили до її компетенції як голови лікарсько-консультативної комісії.

Не припиняючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , працюючи на посаді завідувача поліклінічного відділення комунального некомерційного підприємства лікувально-профілактична установа Міжгірської районної лікарні Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області та, відповідно до наказу №29-о від 01 січня 2024 року головою лікарсько-консультаційної комісії, будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, використовуючи своє службове становище, за попередньою змовою з лікарем неврологом некомерційного підприємства лікувально-профілактична установа Міжгірської районної лікарні Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області та, відповідно до наказу №29-о від 01 січня 2024 року, членом лікарської консультативної комісії - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , 26.08.2024 в період часу 10:10 - 10.16 години у приміщенні службового кабінету комунального некомерційного підприємства лікувально-профілактична установа Міжгірської районної лікарні Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області в смт. Міжгір`я, вул. Захисників України, 4, будучи як голова ЛКК уповноваженою службовою особою на здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності згідно пп.2 п.3 розділу ІІІ «Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності», затвердженого Наказом МОЗ України від 09.04.2008 N198 ( в редакції Порядку від 18.07.2023), отримала від останнього неправомірну вигоду у вигляді 800 (вісімсот) доларів США за видачу направлення на огляд та обстеження до МСЕК на продовження групи інвалідності ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , тобто за вчинення дій, які прямо входили до її компетенції як голови лікарсько-консультативної комісії.

Також ОСОБА_6 , працюючи на посаді завідувача поліклінічного відділення комунального некомерційного підприємства лікувально-профілактична установа Міжгірської районної лікарні Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області та, відповідно до наказу №29-о від 01 січня 2024 року, головою лікарсько-консультаційної комісії, будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, використовуючи своє службове становище, 26.08.2024 в період часу 10:04-10.09 години у приміщенні службового кабінету комунального некомерційного підприємства лікувально-профілактична установа Міжгірської районної лікарні Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області в смт. Міжгір`я, вул. Захисників України, 4, будучи як голова ЛКК уповноваженою службовою особою на здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності згідно пп.2 п.3 розділу ІІІ «Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності» затвердженого Наказом МОЗ України від 09.04.2008 N198 ( в редакції Порядку від 18.07.2023), отримала від ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 200 (двісті) доларів США за видачу направлення на огляд та обстеження до МСЕК на продовження групи її інвалідності, тобто за вчинення дій, які прямо входили до її компетенції як голови лікарсько-консультативної комісії.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , працюючи на посаді завідувача поліклінічного відділення комунального некомерційного підприємства лікувально-профілактична установа Міжгірської районної лікарні Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області та, відповідно до наказу №29-о від 01 січня 2024 року, головою лікарсько-консультаційної комісії, будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, використовуючи своє службове становище, 09.09.2024 в період часу 09:07 - 09.12 години у приміщенні службового кабінету комунального некомерційного підприємства лікувально-профілактична установа Міжгірської районної лікарні Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області в смт. Міжгір`я, вул. Захисників України, 4, будучи як голова ЛКК уповноваженою службовою особою на здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності згідно пп.2 п.3 розділу ІІІ «Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності», затвердженого Наказом МОЗ України від 09.04.2008 N198 ( в редакції Порядку від 18.07.2023), отримала від ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у іноземній валюті - доларах США, в невстановленому розмірі, однак не менше 100 доларів США, за видачу направлення на огляд та обстеження до МСЕК на продовження групи його інвалідності, тобто за вчинення дій, які прямо входили до її компетенції як голови лікарсько-консультативної комісії.

Також ОСОБА_6 , працюючи на посаді завідувача поліклінічного відділення комунального некомерційного підприємства лікувально-профілактична установа Міжгірської районної лікарні Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області та, відповідно до наказу №29-о від 01 січня 2024 року, головою лікарсько-консультаційної комісії, будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, використовуючи своє службове становище, 05.12.2024 в період часу 10:26 -10.34 години у приміщенні службового кабінету комунального некомерційного підприємства лікувально-профілактична установа Міжгірської районної лікарні Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області в смт. Міжгір`я, вул. Захисників України, 4, будучи як голова ЛКК уповноваженою службовою особою на здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності згідно пп.2 п.3 розділу ІІІ «Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності», затвердженого Наказом МОЗ України від 09.04.2008 N198 ( в редакції Порядку від 18.07.2023), отримала від ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у іноземній валюті - доларах США в невстановленому розмірі, однак не менше 100 доларів США за видачу направлення на огляд та обстеження до МСЕК на продовження групи інвалідності її батька - ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , тобто за вчинення дій, які прямо входили до її компетенції як голови лікарсько-консультативної комісії.

ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.368 КК України, тобто одержання неправомірної вигоди службовою особою, а саме одержання службовою особою неправомірної вигоди, за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища; ч. 3 ст. 368 КК України, тобто одержання неправомірної вигоди службовою особою, а саме одержання службовою особою неправомірної вигоди, за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчиненому повторно; ч. 3 ст. 368 КК України, тобто одержання неправомірної вигоди службовою особою, а саме одержання службовою особою неправомірної вигоди, за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, повторно; ч. 3 ст. 368 КК України, тобто одержання неправомірної вигоди службовою особою, а саме одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії, з використанням службового становища, вчиненому повторно.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у інкримінованому кримінальному правопорушенні на даний час підтверджується: протоколами негласних слідчих розшукових дій, протоколами огляду речових доказів у вказаному кримінальному провадженні та іншими доказами, здобутими в ході досудового розслідування.

Запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження є наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення відповідного ступеню тяжкості.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що :

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертаються з клопотанням.

Так, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), який належить до категорії тяжких і за який їй може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином зокрема, шляхом залучення інших осіб з метою направлення органу слідства на хибний шлях.

З метою запобігання вчинити підозрюваного ОСОБА_6 будь-яку з вищеописаних дій, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме обрання їй найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_6 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене та те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено кримінальну відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання її спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином зокрема, шляхом залучення інших осіб з метою направлення органу слідства на хибний шлях, а тому, стосовно ОСОБА_6 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не зможе запобігти вказаним ризикам.

За таких обставин, обрання відносно підозрюваної менш суворого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, наведеним у клопотанні та не буде сприяти досягненню завдань кримінального провадження.

Положення ч. 2 ст.177 КПК України передбачено що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків. В даному випадку існують ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрювана ОСОБА_6 будучи обізнаного про міру покарання за скоєне нею кримінальне правопорушення зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти нові злочини про, що свідчить її попередня діяльність та незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368, ч.3 ст.368 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

У даному випадку щодо обґрунтованості підозри, слід звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої під «розумною» підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, слід розуміти наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо вчинила злочин.

Також, відповідно до положень ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, крім вищезазначених ризиків, оцінює наступні обставини, зокрема: вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке є умисним тяжким кваліфікованим злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дев`яти років, відсутність у підозрюваної нарікань на вік та стан здоров`я.

Беручи до уваги те, що підозрювана ОСОБА_6 , будучи на волі може незаконно впливати на свідків, також враховуючи те, що остання, усвідомивши на даний час про настання караності за скоєне нею діяння, може здійснити будь-які дії, спрямовані на ухилення від кримінальної відповідальності, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тому у даному випадку більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, а тому, керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 181, 184, 194 КПК України слідчий просив слідчого суддю обрати підозрюваній запобіжний захід у виді тримання під вартою

Ухвалою слідчого судді констатовано, що слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважав, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , оскільки надані докази об`єктивно підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити дане правопорушення. Разом з цим, слідчий суддя вказує про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному провадженні, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами. За таких обставин слідчий суддя зазначив, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може належним чином забезпечити процесуальну поведінку підозрюваної. Крім того, слідчий суддя, враховуючи вимоги ст. 183 КПК України вважав за необхідне визначити підозрюваній заставу у розмірі, який буде достатнім для забезпечення виконання нею процесуальних обов`язків, з урахуванням вимог ст. 182 вказаного Кодексу, а саме 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 грн. за покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з цим рішенням, прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу у якій вказує, що ухвала слідчого судді в частині визначення розміру застави винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Прокурор зазначає, що місцевим судом не враховано суспільну небезпечність інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, яка зумовлена тяжкими наслідками та суспільним резонансом в умовах воєнного стану, а також не враховано багатоепізодність таких злочинів. Визначаючи розмір застави в сумі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, слідчий суддя не взяв до уваги, що ОСОБА_6 здійснювала злочинну діяльність пов`язану з отриманням неправомірної вигоди у багатьох осіб у іноземній валюті, за що мала можливість згенерувати значні суми коштів та має можливість сплатити заставу у більшому розмірі. За цих обставин, прокурор просить змінити ухвалу слідчого судді в частині визначення розміру застави. Визначити підозрюваній заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 гривень. В решті залишити ухвалу без змін.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності учасників судового провадження, неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги без участі учасників, колегія суддів бере до уваги, що сторони судового провадження належним чином повідомлені про час та дату судового засідання. Прокурор ОСОБА_20 подав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі. Вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі. Адвокат ОСОБА_21 , який діє в інтересах ОСОБА_6 подав клопотання про відкладення розляду у зв`язку з перебуванням підзахисної ОСОБА_6 на лікуванні та його зайнятість в іншому судовому засіданні. Враховуючи ці обставини, а також те, що строк дії оскаржуваної ухвали сплив 02.11.2025 і така втратила чинність у часі, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності сторін судового провадження.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам.

Колегія суддів вважає, що клопотання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування і відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження за №10000095, відомості про кримінальне правопорушення в якому 06.05.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368, ч. 3 ст. 368 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Хустської окружної прокуратури.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання слідує, що клопотання розглядалось за участі як підозрюваної ОСОБА_6 , так і її захисника адвоката ОСОБА_22 , що свідчить про дотримання слідчим суддею передбачених ст. 193 КПК України вимог, у тому числі, дотримання права особи на захист.

Зі змісту апеляційної скарги та матеріалів судового провадження слідує, що висновки слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368, ч. 3 ст. 368 КК України, наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків та неможливість застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, - не оспорюється як апелянтом (прокурором) в апеляційній скарзі, так і стороною захисту, про що свідчить і факт неподання стороною захисту апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються і визнаються такими, що ґрунтуються на фактичних обставинах та матеріалах судового провадження, належним чином вмотивованими.

Враховуючи ці обставини, апеляційний суд переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, зокрема в частині розміру визначеної підозрюваній застави.

Апеляційний суд вважає, що, прийнявши обґрунтоване рішення про необхідність застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , наявні в матеріалах судового провадження дані про особу підозрюваної, її майновий стан, конкретні обставини та тяжкість інкримінованого їй злочину, наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, - і прийшов до обґрунтованого висновку про визначення підозрюваній застави у розмірі, який буде достатнім для забезпечення виконання нею процесуальних обов`язків, із чим погоджується й апеляційний суд.

При цьому, з огляду на наведене вище, обґрунтованим апеляційний суд вважає і визначений слідчим суддею розмір застави 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн.

На переконання апеляційного суду саме такий розмір застави буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків та запобігання встановленим ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, і не є завідомо непомірним для підозрюваної ОСОБА_6 , так як таких даних під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом не враховано суспільну небезпечність інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, яка зумовлена тяжкими наслідками та суспільним резонансом в умовах воєнного стану, а також не враховано багатоепізодність таких злочинів, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду та спростовуються наведеним вище, а відтак і жодним чином не впливають на висновки слідчого судді щодо визначеного розміру застави й не дають підстав вважати, що застава у розмірі - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, буде недостатньою для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_6 у кримінальному провадженні. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що апелянт прокурор, у підтвердження доводів щодо необґрунтовано визначеного розміру застави не приєднав будь-які докази у підтвердження матеріального чи фінансового стану підозрюваної.

Із цих підстав, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що визначаючи заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб місцевий суд, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України взагалі не взяв до уваги, що ОСОБА_6 здійснила злочинну діяльність пов?язану з отриманням неправомірної вигоди у іноземній валюті та мала можливість згенерувати значні суми коштів та сплатити заставу у більшому розмірі.

При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд бере до уваги і те, що під час апеляційного розгляду не встановлено будь-яких фактів порушення підозрюваною ОСОБА_6 покладених на неї обов`язків у цьому кримінальному провадженні, і на такі прокурор не посилається як в апеляційній скарзі, так і не вказував під час її розгляду. При цьому, прокурором не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що визначений розмір застави є недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної і їй необхідно визначити заставу в розмірі саме 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Інші обставини, які б давали підстави для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За цих обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а ухвалу слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі не вказується як в апеляційній скарзі, так і не посилалася сторона захисту під час її розгляду; що строк дії оскаржуваної ухвали сплив і така втратила чинність у часі.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 04.09.2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: