Справа № 307/4185/24
Провадження № 1-кп/307/286/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді ОСОБА_1 , з участю секретаря с/з ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 та її представника адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів Закарпатської області Україна кримінальне провадження № 0000643, відомості про яке 08 серпня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, пенсіонера, одруженого, уродженця с. Нересниця, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 07 серпня 2024 року близько 13 години 47 хвилини, керуючи технічно-справним транспортним засобом - автомобілем марки «Volkswagen Golf 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , знаходячись на правому узбіччі вулиці Грушевського в селі Нересниця, біля будинку № 1/А, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, виконуючи маневр розвороту на автомобілі, маючи об`єктивну можливість бачити у дзеркала заднього огляду велосипедиста ОСОБА_6 , яка рухалася в попутному напрямку та наближалася позаду автомобіля, не забезпечив безпеку дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, грубо порушив вимоги п. п. 1.5, 9.2, 9.4, 10.1, 10.4 та 1.10 Правил дорожнього руху, якими передбачено, зокрема: п. 1.5 Правил дорожнього руху визначає, що «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 9.2 Правил дорожнього руху визначає, що «Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом»; п. 9.4 Правил дорожнього руху визначає, що «Подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху. Подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів»; п. 10.1 Правил дорожнього руху визначає, що «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п. 10.4 Правил дорожнього руху визначає, що «Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот», п. 1.10 Правил дорожнього руху визначає, що «Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення: …дати дорогу - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість; … небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися», не впевнившись у тому, що цей маневр буде безпечним, допустив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_6 , яка в цей момент рухалася верхи на велосипеді в попутньому напрямку поряд з його автомобілем. Внаслідок даної дорожньо-транспортної події потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді двох саден чола зліва, закритої травми поясу нижніх кінцівок у вигляді садна в проекції вертлюга лівої стегнової кістки, переломів обох горизонтальних гілок лонних кісток із вираженим зміщенням до 10 мм та заходженням уламків до 20 мм, переломів обох сідничних кісток, багатоуламкового перелому крижової кістки зліва на протязі 70 мм, розходження правого клубово - крижового зчленування, тупої травми живота у вигляді позаочеревенної гематоми, перелому акроміального кінця лівої ключиці із зміщенням до 10 мм, садна ІІ та V пальців лівої руки, садна долонної поверхні китиці лівої руки, які викликають розлад здоров`я більше 21-го дня та відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження, отримані потерпілою ОСОБА_6 , характерні для даної дорожньо-транспортної події, вкладаються у час пригоди, яка мала місце 07 серпня 2024 року та знаходяться у прямому причинному зв`язку з діями ОСОБА_4 та їх наслідками.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав у повному обсязі з підстав, викладених у обвинувальному акті. Показав, що він 07 серпня 2024 року керував автомобілем марки «Volkswagen Golf 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , виконуючи розворот з правого узбіччя на ліву смугу руху, при наявності суцільної смуги дорожньої розмітки, не побачив велосипедиста ОСОБА_6 , позаяк не подивився у дзеркало заднього виду, у зв`язку з чим, ненавмисно скоїв наїзд на потерпілу. Цивільний позов визнав частково з підстав, що зазначені у відзиві на позовну заяву, та визнає позовні вимоги в частині моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень, а в іншій частині позовних вимог просить відмовити, позаяк він добровільно після скоєння дорожньо-транспортної пригоди передав чоловіку потерпілої ОСОБА_8 2 400 доларів США, що еквівалентно на день передачі 98 220, 00 гривень, та 1000 євро, що еквівалентно 44 700, 00 гривень, всього на суму 142 920, 00 гривень на лікування та реабілітацію потерпілої ОСОБА_6 , на підтвердження чого ОСОБА_8 особисто у присутності інших осіб було складено розписку.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що того дня вона їхала у с. Нересниці на велосипеді по своїй смузі руху і в цей час автомобіль обвинуваченого, який знаходився на узбіччі, почав робити розворот ліворуч, внаслідок чого вона опинилася під колесами автомобіля, який переїхав її у області тазу. Вона почала кричати, щоб автомобіль її не переїхав, однак, обвинувачений не гальмував, а продовжував рух. Після цього підбігли люди, підняли автомобіль та витягли її з-під автомобіля. Приїхала швидка медична допомога і відвезла її у лікарню. Внаслідок спричинених їй дорожньо-транспортною пригодою тілесних ушкоджень їй призначено 2 групу інвалідності . Уточнений цивільний позов підтримала та просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 майнову шкоду та шкоду, пов`язану з лікування в розмірі 76 000, 00 гривень та 56 026, 00 гривень на відшкодування моральної шкоди. Із цивільного відповідача ПрАТ «СК «Перша»» просить стягнути 36 000, 00 гривень шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатностіта 7 527, 00 гривень на відшкодування моральної шкоди. Просить покарання для обвинуваченого обрати на розсуд суду.

Представник цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Перша» - ОСОБА_9 подала суду відзив на цивільний позов, в якому просить у позовній заяві відмовити, а заяву про уточнення позовних вимог залишити без розгляду. У відзиві вказує, що позивач просить суд стягнути майнову шкоду, включаючи до неї

витрати на лікування в розмірі 104 512, 00 гривень, продукти харчування 18 772, 00 гривень, паливо та проїзд 26 005, 00 гривень, одяг 1 075, 00 гривень. Однак, витрати на продукти харчування, паливо, проїзд та одяг не

відносяться до витрат, які підлягають відшкодуванню страховиком у разі настання ДТП, оскільки вони не пов`язані ні зі шкодою заподіяною майну, ні зі шкодою заподіяного життю,

здоров`ю в розумінні ст. 23 та ст. 28 Закону. В даному випадку позивач має право на отримання відшкодування від ПрАТ «СК «Перша» виключно за шкоду, заподіяну життю чи здоров`ю. Також зазначає, що зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. В позовній заяві позивач зазначає, що сума витрат на купівлю лікарських препаратів становить 104 512, 00 гривень. В той же час, позивач підтверджує, що отримала від ОСОБА_4 кошти в розмірі 144 556, 95 гривень. Вказана сума покриває понесені позивачем витрати на лікування. Позивачем не надано жодного підтвердження понесення витрат на суму, що перевищує розмір коштів отриманих від обвинуваченого. Тобто, з позовної заяви та наданих позивачем доказів вбачається, що заявлений розмір позовних вимог в частині стягнення витрат на лікування є меншим, ніж розмір компенсацій отриманий позивачем від ОСОБА_4 .. Отже, вимоги позивача, щодо стягнення з відповідачів майнової шкоди в розмірі 220 000, 00 гривень є безпідставними, з огляду на наступне. Перш за все, законодавством не передбачено солідарне відшкодування шкоди винуватцем ДТП та страховиком. Закон чітко розмежовує відповідальність винуватця ДТП та страховика, зокрема. Також, страховик не відшкодовує шкоду іншу ніж це передбачено Законом, зокрема, витрати не пов`язані зі шкодою, заподіяною життю, здоров`ю та/або майну потерпілого, визначені ст. 23 та 28 Закону. До таких витрат не відносяться витрати на одяг, їжу та бензин. Крім того, позивач заявляє позовні вимоги на суму 220 000, 00 гривень, але в той час як чеками підтверджено витрати в розмірі 157 894, 50 гривень. Крім того, більша частина витрат відшкодована ОСОБА_4 , а саме

- 144 956, 95 гривень, про що заявляє позивач у позовній заяві. Отже, позивачем не підтверджено понесених витрат в загальному розмірі 220 000, 00 гривень, які не включають в себе кошти вже отримані від ОСОБА_4 в розмірі

144 956, 95 гривень. В той же час, позивачем надано довідку до акту огляду медико-соціальпою експертною комісією серія 12 ААД № 303293 відповідно до якої ОСОБА_6 встановлено II групу інвалідності. Станом па дату настання страхового випадку мінімальний розмір заробітної плати становив 8 000, 00 гривень. Отже, розмір страхового відшкодування належного позивачу у зв`язку з

встановленням другої групи інвалідності становить: 18 х 8 000, 00 гривень = 144 000, 00 гривень. Що стосується заявлених вимог позивача щодо відшкодування з відповідачів 250 000, 00 гривень моральної шкоди, то варто зазначити, що такі вимоги суперечать законодавству, зокрема Закону. Отже, розмір моральної шкоди розраховується наступним чином і становить: 144 000, 00 гривень * 5% = 7 200, 00 гривень. ПрАТ «СК «Перша» виплатила потерпілій ОСОБА_6 страхове відшкодування в загальному розмірі 151 200, 00 гривень та виконала свої зобов`язання перед потерпілою в повному обсязі. Також представник цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Перша» - ОСОБА_9 подала суду заперечення на заяву про уточненння позовних вимог, в якому просить таку залишити без розгляду.

Крім повного визнання ОСОБА_4 своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена в ході судового слідства та підтверджена в судовому засіданні письмовими доказами, відеодоказами, оглянутими та дослідженими в судовому засіданні.

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07 серпня 2024 року, схеми до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07 серпня 2024 року та фото-таблиці до нього від 07 серпня 2024 року, встановлено місце дорожньо-транспортної пригоди вулиця Грушевського, 1 «а», біля магазину «Вацак» у селі Нересниця, Тячівського району, Закарпатської області, Україна.

Висновком судової медичної експертизи № 191 від 08 серпня 2024 року підтверджено, що у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мали місце тілесні ушкодження, а саме: два садна чола зліва; закрита травма поясу нижніх кінцівок у вигляді садна в проекції вертлюга лівої стегнової кістки, переломів обох горизонтальних гілок лонних кісток із вираженим зміщенням до 10 мм та заходженням уламків до 20 мм, переломів обох сідничних кісток, багатоуламкового перелому крижової кістки зліва на протязі 70 мм, розходження правого клубово - крижового зчленування; тупа травма живота у вигляді позаочеревенної гематоми; перелом акроміального кінця лівої ключиці із зміщенням до 10 мм; садна ІІ та V пальців лівої руки; садно долонної поверхні китиці лівої руки. Два садна чола зліва виникли в результаті двох або більше локальних дій за механізмом тертя в ділянці лівої половини чола. Садна було спричинено предметами, що в момент виникнення тілесних ушкоджень мали характеристики твердих тупих предметів з обмеженими контактними поверхнями. Розміри контактних поверхонь предметів не перевищували 2x1см. Інші індивідуальні особливості контактних поверхонь предметів в тілесних ушкодженнях не відобразились. Згідно Наказу № 6 МОЗ України п.п.2.3.5. від 17.01.1995 року вказані тілесні ушкодження відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я, чи незначну стійку втрату працездатності. Закрита травма поясу нижніх кінцівок та тупа травма живота виникли в результаті однієї або більше локальних дій за механізмом стискання кісток поясу нижніх кінцівок по лобній осі. Травми було спричинено двома предметами, що в момент виникнення тілесного ушкодження мали характеристики твердих тупих предметів. Розміри контактної поверхні предмету, що діяв з лівої сторони поясу нижніх кінцівок перевищував 5x4см. Інші індивідуальні особливості контактних поверхонь предметів в тілесних ушкодженнях не відобразились. Згідно Наказу № 6 МОЗ України п.п.2.2.2. від 17.01.1995 року вказане тілесне ушкодження відноситься до групи тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, позаяк подібного характеру тілесні ушкодження викликають розлад здоров`я більше 21-го дня. Перелом акроміального кінця лівої ключиці виник конструктивно (опосередковано) в результаті удару здовж осі ключиці та надмірної деформації ключиці. Перелом було спричинено предметом, що в момент виникнення тілесного ушкодження мав характеристики твердого тупого предмету. Інші індивідуальні особливості контактної поверхні предмету в тілесному ушкодженні не відобразились. Згідно Наказу № 6 МОЗ України п.п.2.2.2. від 17.01.1995 року вказане тілесне ушкодження відноситься до групи тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, позаяк подібного характеру тілесні ушкодження викликають розлад здоров`я більше 21-го дня. Садна II та V пальців лівої руки виникли в результаті двох або більше локальних дій за механізмом тертя в ділянці тильної поверхні II та V пальців лівої руки. Садна було спричинено предметами, що в момент виникнення тілесних ушкоджень мали характеристики твердих тупих предметів з переважаючими контактними поверхнями. Розміри контактних поверхонь предметів перевищували 1,5x0,5см та 2x0,4см відповідно. Інші індивідуальні особливості контактних поверхонь предметів в тілесних ушкодженнях не відобразились. Згідно Наказу № 6 МОЗ України п.п.2.3.5. від 17.01.1995 року вказані тілесні ушкодження відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я, чи незначну стійку втрату працездатності. Садно долонної поверхні китиці лівої руки виникло в результаті однієї або більше локальних дій за механізмом тертя в ділянці долонної поверхні китиці лівої руки. Садно було спричинено предметом, що в момент виникнення тілесного ушкодження мало характеристики твердого тупого предмету з переважаючою контактною поверхнею. Розміри контактної поверхні предмету перевищували 5x2см. Інші індивідуальні особливості контактної поверхні предмету в тілесному ушкодженні не відобразились. Згідно Наказу № 6 МОЗ України п.п.2.3.5. від 17.01.1995 року вказане тілесне ушкодження відноситься до групи легких тілесних ушкоджень, що не спричинило короткочасний розлад здоров`я, чи незначну стійку втрату працездатності. Давність виникнення даних тілесних ушкоджень згідно даних медичної документації відповідає заявленій даті 07 серпня 2024 року.

Висновком судової токсикологічної експертизи від 14 серпня 2024 року за № 1632 встановлено, що в результаті проведеної судово медичної токсикологічної експертизи крові з вени ОСОБА_4 , 1960 року народження, підтверджено, що в крові не виявлено: метиловий, етиловий, н-пропіловий, н-бутиловий, н-аміловий спирти та їх ізомери. Забір крові проведено 07 серпня 2024 року о 19 годині 00 хвилині.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану автомобіля за № 132/08 від 27 серпня 2024 року із фото-таблицею до нього встановлено, що на момент огляду транспортного засобу робоча гальмова система автомобіля марки «Volkswagen Golf 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , була працездатною і її технічний стан відповідав вимогам ПДР. При дослідженні системи рульового керування автомобіля марки «Volkswagen Golf 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , встановлено, що на момент огляду і експертної перевірки дана система була працездатною і відповідала вимогам на експлуатацію, передбаченими ПДР. На момент проведення огляду шини коліс автомобіля марки «Volkswagen Golf 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , мають залишкову висоту малюнка протектора більшу 1, 6 мм. На момент проведення огляду шини за розміром та допустимим навантаженням відповідають моделі транспортного засобу, стан шин відповідає вимогам на їх експлуатацію, встановленими ПДР. При дослідженні зовнішніх світлових приладів автомобіля марки «Volkswagen Golf 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , було встановлено, що на момент огляду і експертної перевірки тип та конструкція даних приладів відповідала вимогам на експлуатацію, передбаченими ПДР. Передня ліва блок-фара розламана внаслідок зіткнення з перешкодою. Оскільки на момент проведення досліджень робоча гальмова система, система рульового керування, система освітлення автомобіля марки «Volkswagen Golf 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , були працездатними, колеса досліджуваного автомобіля знаходяться в працездатному стані, відповідають вимогам на їх експлуатацію, встановленими ПДР, вирішення даного запитання стосовно цих систем позбавлене технічного змісту. Передня ліва блок-фара розламана внаслідок зіткнення з перешкодою.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної авто-технічної експертизи за № 151/09 від 21 вересня 2024 року встановлено, що для оцінки дій велосипедиста ОСОБА_6 спеціальних пізнань в галузі судової автотехніки не потрібно. Дане питання повинно бути вирішене слідством самостійно стосовно до вимог пунктів розділу 6. «ВИМОГИ ДО ВЕЛОСИПЕДИСТІВ» ПДР [15]. Отже, у заданій дорожній ситуації велосипедист ОСОБА_6 в момент виникнення їй небезпеки для руху повинна була згідно з технічними вимогами 1.10 (в частині визначення поняття «небезпека для руху») ПДР негайно зменшити швидкість або зупинитись. При заданих вихідних даних велосипедист ОСОБА_6 , керуючи велосипедом марки «Raleigh», не мала технічної можливості зупинити свій велосипед до місця зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Golf 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , який виконував маневр повороту ліворуч, шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виявлення небезпеки для руху. При заданій дорожній ситуації водій автомобіля марки «Volkswagen Golf 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 у відповідності до вимог п.п. 1.5; 9.2; 9.4; 10.1; 10.4 та 1.10 (в частині визначення поняття «дати дорогу» та «небезпека для руху») ПДР, повинен був перед виїздом з узбіччя та розворотом подати сигнал світловим показником повороту відповідного напрямку, зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам, перед початком руху, та будь-якою зміною напрямку руху повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. В ситуації, що розглядається, для водія автомобіля «Volkswagen Golf 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 не було причин технічного характеру, які б не дозволяли йому виконати всі необхідні дії по безпечному керуванню транспортним засобом. Тому, з технічної точки зору, при заданих вихідних даних, водій автомобіля марки «Volkswagen Golf 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності до вимог п. п. 1.5, 9.2, 9.4, 10.1, 10.4 та 1.10 (в частині визначення поняття «дати дорогу» та «небезпека для руху») ПДР, тобто для уникнення зіткнення водієві ОСОБА_4 , з технічної точки зору, достатньо було діяти так, як вказано в п. 3 (Дослідження по питанню № 3) даного дослідження. При заданому комплексі вихідних даних, з технічної точки зору, умовами настання даної ДТП є обставини, пов`язані з тим, що водій автомобіля марки «Volkswagen Golf 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , маючи об`єктивну можливість бачити в дзеркала заднього огляду велосипедиста ОСОБА_6 , яка керувала велосипедом марки «Raleigh» , яка рухалася в попутному напрямку та наближалася ззаду, не впевнившись у тому, що цей маневр буде безпечним, почав виконувати маневр розвороту ліворуч, чим створив небезпеку для руху велосипедисту ОСОБА_6 , яка рухалася позаду в попутному напрямку, і яка не мала технічної можливості уникнути зіткнення з вищевказаним автомобілем, тому невідповідність дій водія автомобіля марки «Volkswagen Golf 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 п. п. 1.5, 10.1, 10.4 та 1.10 (в частині визначення поняття «дати дорогу» та «небезпека для руху») ПДР знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання ДТП та ії наслідками.

З протоколу огляду предмету та перегляду відеозапису від 09 вересня 2024 року з фото- таблицею до нього, та з переглянутого в судовому засіданні відеозапису з камери відеопостереження з приміщення магазину «Жива риба», № 1 «а», що розташований по вул. Грушевського в с. Нересниця, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, встановлено, що на моменті відеозапису, що відповідає екранному часу та даті «2024-08-07 13:47:13», зафіксовано момент зіткнення автомобіля марки «Volkswagen Golf 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , з велосипедистом, що рухався в попутньому напрямку (зроблено скриншот № 5); та на 17 секунді відеозапису, що відповідає екранному часу та даті «2024-08-07 13:47:15», зафіксовано момент коли стається зіткнення автомобіля марки «Volkswagen Golf 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , з парканом на протилежній стороні дороги..

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Статтею 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання з урахуванням характеру та ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09.10.2018 у справі № 56/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Крім того, вказав, що суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Стеттею 69-1 КК України визначено, що за наявності обставин, які пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, які обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України суд визнає визнання ним вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне часткове відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до довідки КНП «Тячівська районна лікарня» ОСОБА_4 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не значиться.

Згідно досудової доповіді Тячівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області встановлено, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства ОСОБА_4 оцінюється як низький, орган пробації вважає, що його виправлення без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

При обранні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке не являється умисним, його наслідки та особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який винним себе визнав у повному обсязі, характеризується по місцю проживання позитивно, є особою пенсійного віку, судиться вперше, з потерпілою не примирився та частково відшкодував їй завдані збитки.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує дані про його особу, визнання ним своєї вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування потерпілій завданого збитку, та ті обставини, що він по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, та оскільки він досяг пенсійного віку, у зв`язку з чим, до нього не застосовуються такі види покарання, передбачені санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, а саме: виправні роботи та обмеження волі, і з огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства з обранням йому міри покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, а саме: три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000, 00 (П`ятдесят одну тисячу гривень 00 копійок) гривень, та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк три роки, що буде відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Частина перша статті 13 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» та в уточненій редакції позовної заяви позивач потерпіла ОСОБА_6 просить стягнути з цивільного відповідача - обвинуваченого ОСОБА_4 майнову шкоду та шкоду, пов`язану з лікуванням у розмірі 76 000, 00 гривень та 56 026, 00 гривень на відшкодування моральної шкоди, та з цивільного відповідача ПрАТ «СК «Перша»» просить стягнути 36 000, 00 гривень шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності та 7 527, 00 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, внаслідок якого потерпілій ОСОБА_6 було спричинено численні середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, яким керував ОСОБА_4 під час дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Перша», що підтверджується відповідним полісом № 218758473. Відповідно до цього полісу страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 320 000, 00 гривень, а за шкоду, заподіяну майну становить 160 000, 00 гривень.

Протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом (п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України).

Ця шкода, зокрема, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні (ч. 2 ст. 127 КПК України), якщо його пред`явлено до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 1 ст. 128 КПК України).

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частини перша та четверта статті 23 ЦК України).

У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України).

Потерпіла ОСОБА_6 заявила позовну вимогу до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди та шкоди, пов`язаної з лікуванням у розмірі 76 000, 00 гривень та 56 026, 00 гривень на відшкодування моральної шкоди, яка підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав.

Страховик Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша» відмовило потерпілій ОСОБА_6 у виплаті витрат на лікування в розмірі 104 512, 00 гривень, на продукти харчування в розмірі 18 772, 00 гривень, на паливо та проїзд в розмірі 26 005, 00 гривень, а також на одяг в розмірі 1 075, 00 гривень, хоча такі витрати підтверджені потерпілою ОСОБА_6 документально чеками на загальну суму 157 894, 50 гривень, про що також підтвердив страховик Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша» у відзиві на позов, що міститься на 214 аркуші справи у томі № 1, а отже, виходячи з приписів ст. ст. 1166, 1187 ЦК України та з врахуванням принципу диспозитивності, позовну вимогу потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди та шкоди, пов`язаної з лікуванням у розмірі 76 000, 00 гривень слід задовольнити в повному обсязі.

Також підлягає до задоволення позова вимога потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення 56 026, 00 гривень на відшкодування моральної шкоди, з тих підстав, що суд встановив, що діями обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 дійсно була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях та моральних переживаннях у зв`язку з отриманим каліцтвом та значними ушкодженнями здоров`я та у необхідності усунення наслідків душевних страждань, перенесеного стресу та відновлення фізичного та ментального здоров`я. Суму моральної шкоди, спричиненої неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_4 , суд оцінює з урахуванням принципу диспозитивності в заявленій потерпілою сумі 56 026, 00 гривень, яка підлягає до стягнення на відшкодування моральної шкоди.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, в редакції, яка була чинною на момент вчинення кримінального правопорушення, передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 23.1 статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, в редакції, яка була чинною на момент вчинення кримінального правопорушення, передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Статтею 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, в редакції, яка була чинною на момент вчинення кримінального правопорушення, передбачено, що у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: зокрема,для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Стаття 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, в редакції, яка була чинною на момент вчинення кримінального правопорушення, передбачено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Потерпіла ОСОБА_6 заявила вимогу до страховика Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша», у якого виник обов`язок здійснити страхову виплату шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, про стягнення шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілою ОСОБА_6 в сумі 36 000, 00 гривень, яка підтверджена довідкою про тимчасову втрату працездатності потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді, виданою Ганичівською АЗПСМ, відповідно до якої час втрати працездатності потерпілої ОСОБА_6 становить з 07 серпня 2024 року по 17 грудня 2024 року, яку з врахуванням принципу диспозитивності слід задовольнити частково та стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь потерпілої ОСОБА_6 в сумі 34 670,00 гривень (4 місяці 10 днів х 8 000, 00 гривень = 34 670, 00 гривень).

Також частково підлягає до задоволення вимога потерпілої ОСОБА_6 до цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про відшкодовання моральної шкоди у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка становить: 34 670,00 гривень х 5% = 1 733, 50 гривень.

Щодо доводів представника цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про те, що виплата за тимчасову та стійку втрату працездатності здійснюються однією виплатою, то суд зазначає, що це різні види компенсації, які розраховуються та виплачуються залежно від терміну непрацездатності та її наслідків, зокрема, тимчасова втрата працездатності це компенсація за втрачені доходи на час лікування або відновлення працездатності, яка виплачується у розмірі середньої заробітної плати (або іншого доходу) за період, поки людина не могла працювати, а стійка втрата працездатності - це відшкодування наслідків пошкодження здоров`я, яке призвело до часткової або повної втрати професійної працездатності на тривалий період, яка включає одноразову страхову виплату та, у деяких випадках, щомісячні страхові виплати, які призначаються вже після встановлення стійкого порушення функцій організму.

У решті вимог цивільного позову ОСОБА_6 слід відмовити.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України скасувати арешт автомобіля марки «Volkswagen Golf 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , та велосипеда чорного кольору з написом «Raleigh», накладений ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 серпня 2024 року.

Речовий доказ автомобіль марки «Volkswagen Golf 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_10 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , який перебуває у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , та який знаходиться на зберіганні на арешт майданчику Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області за адресою: м. Тячів, вул. Промислова, 6/а, Закарпатської області, Україна, після набрання вироком законної сили, повернути власнику ОСОБА_10 .

Речовий доказ велосипед чорного кольору з написом «Raleigh», який знаходиться на зберіганні на арешт майданчику Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області за адресою: м. Тячів, вул. Промислова, 6/а, Закарпатської області, Україна, після набрання вироком законної сили, повернути власнику ОСОБА_6 .

Речовий доказ CD-R диск помаранчевого кольору марки «EXTREME» з записом камери відеоспостереження з приміщення магазину «Жива риба» за адресою: № 1 «а» по вул. Грушевського в с. Нересниця, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, який зберігається при матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати обвинуваченим ОСОБА_4 відшкодовано.

Керуючись ст. ст. 373-375 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000, 00 (П`ятдесят одну тисячу гривень 00 копійок) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_4 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду та шкоду, пов`язану з лікуванням у розмірі 76 000, 00 (Сімдесят шість тисяч гривень 00 копійок) гривень та 56 026, 00 (П`ятдесят шість тисяч двадцять шість гривень 00 копійок) гривень на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_6 шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 34 670,00 (Тридцять чотири тисячі шістсот сімдесят гривень 00 копійок) гривень та 1 733, 50 (Одну тисячу сімсот тридцять три гривні 50 копійок) гривеньна відшкодування моральної шкоди.

У решті вимог цивільного позову ОСОБА_6 відмовити.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України скасувати арешт автомобіля марки «Volkswagen Golf 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , та велосипеда чорного кольору з написом «Raleigh», накладений ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 серпня 2024 року.

Речовий доказ автомобіль марки «Volkswagen Golf 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_10 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , який перебуває у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , та який знаходиться на зберіганні на арешт майданчику Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області за адресою: м. Тячів, вул. Промислова, 6/а, Закарпатської області, Україна, після набрання вироком законної сили, повернути власнику ОСОБА_10 .

Речовий доказ велосипед чорного кольору з написом «Raleigh», який знаходиться на зберіганні на арешт майданчику Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області за адресою: м. Тячів, вул. Промислова, 6/а, Закарпатської області, Україна, після набрання вироком законної сили, повернути власнику ОСОБА_6 .

Речовий доказ CD-R диск помаранчевого кольору марки «EXTREME» з записом камери відеоспостереження з приміщення магазину «Жива риба» за адресою: № 1 «а» по вул. Грушевського в с. Нересниця, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, який зберігається при матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили, залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча суддя: ОСОБА_1