Справа № 206/6937/25
Провадження № 1-кс/206/1371/25
УХВАЛА

08 грудня 2025 року Самарський районний суд міста Дніпра в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчої СВ ВП № 1 ДРУП № 2 ГУПН в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Лівобережної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000921 внесеного 01 грудня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду міста Дніпра звернулася слідча СВ ВП № 1 ДРУП № 2 ГУПН в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000921 внесеного 01 грудня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що 29.11.2025 до ЧЧ відділення поліції №1 Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від оператора ДТЕК, про те, що з абонентського номеру НОМЕР_1 надійшло завідомо неправдиве повідомлення про замінування будівлі за адресою: м. Дніпро, Запорізьке шоссе, буд. 22, належну ДТЕК. (ЖЄО 20611).

В ході досудового розслідування, 29.11.2025 року, в період часу з 17:37 по 17:53 з метою доказування, документування злочинних дій та встановлення всіх об`єктивних обставин вчиненого кримінального правопорушення, слідчим СВ відділення поліції №1 Дніпровського РУП №2 ГУНП у Дніпропетровській області капітаном поліції ОСОБА_5 проведено огляд ділянки території розташованої біля будинку 144 по вул. Мальовнича в м. Дніпро, в ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон ТМ «Nokia TA 1233», темно сірого кольору, з сім-карткою НОМЕР_2 , IMEI НОМЕР_3 , який вилучено до спецпакету PSP №1129274.

Вищевказаний мобільний телефон, виявлений під час огляду 29.11.2025 може мати доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки він є матеріальним об`єктом, який міг зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим його вилучено до відділення поліції №1 Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: м. Дніпро, вул. Гаванська, 4, та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000921.

У зв`язку з цим слідча вважає, що на вищезазначений мобільний телефон повинен бути накладений арешт.

Метою арешту, відповідно до положень статті 170 КПК України, є збереження вказаних вилучених речей, як речових доказів та їх подальше експертне дослідження з метою встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Вказаний вилучений мобільний телефон є доказом злочину та існує ризик його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі, відчуження або подальшого використання.

Отже, вказаний вилучений мобільний телефон є речовим доказом, оскільки є матеріальним об`єктом, який має значення для встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що тимчасово вилучений мобільний телефон має суттєве доказове значення у кримінальному провадженні № 0000921 для підтвердження або спростування факту вчинення кримінального правопорушення (злочину), відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 259 КК України, виникла об`єктивна необхідність у накладенні арешту з метою позбавлення можливості володіти, користуватися будь-яким чином та використовувати вищевказаним майном, виявлене та вилучене в ході огляду місця події за адресою м. Дніпро, вул. Мальовнича, буд. 144.

Отже вважаю, що існує необхідність заборонити розпорядження, відчуження та користування майном, а саме: мобільним телефоном ТМ «Nokia TA 1233», темно сірого кольору, з сім-карткою НОМЕР_2 , IMEI НОМЕР_3 , так, як незастосування вказаних заборон може привести до його зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Задовольнити клопотання і винести ухвалу про накладення арешту у вигляді заборони на відчуження, розпорядження та користування майном, вилученим в ході проведення огляду місця події 29.11.2025 за адресою: м. Дніпро, вул. Мальовнича, буд. 144, а саме: мобільним телефоном ТМ «Nokia TA 1233», темно сірого кольору, з сім-карткою НОМЕР_2 , IMEI НОМЕР_3 , який вилучено до спецпакету PSP №1129274.

Слідча в судове засідання не з`явилася, однак від останньої до канцелярії суду надійшла заява про розгляд вказаного клопотання за її відсутності, просила його задовольнити.

Дослідивши письмові матеріали клопотання, приходжу до висновку про необхідність задоволення та накладення арешту на майно з огляду на наступне.

Згідно з ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

У відповідності до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Судом встановлено, що в провадженні ВП № 1 ДРУП № 2 перебуває кримінальне провадження № 0000921 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

З документів долучених слідчим в обґрунтування клопотання вбачається, що 29 листопада 2025 року, відповідно до протоколу огляду, було оглянуто та вилучено: мобільний телефон марки мобільним телефоном ТМ «Nokia TA 1233», темно сірого кольору, з сім-карткою НОМЕР_2 , IMEI НОМЕР_3 , який вилучено до спецпакету PSP №1129274.

Згідно постанови слідчої ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про визнання речових доказів та вирішення питання про їх збереження у кримінальному провадженні, вказаний мобільний телефон визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000921, внесеного до ЄРДР від 01 грудня 2025 року

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, в тому числі, і з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Так, ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказаний у клопотанні мобільний телефон, який визнано речовим доказам, може бути доказом злочину у даному кримінальному провадженні, а тому з метою його збереження, як речового доказу, для встановлення обставин, які підлягають доказуванню згідно ст. 91 КПК України, забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, запобігання ризиками приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі, відчуження або використання вказаних речей відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України необхідно накласти арешт на таке майно.

За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду клопотання, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 98, 100, 131, 132, 167, 168, 170-173, 174, 237, 309, 371- 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчої СВ ВП № 1 ДРУП № 2 ГУПН в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000921 від 01 грудня 2025 року у вигляді заборони на відчуження, розпорядження та користування майном, вилученим в ході проведення огляду місця події 29.11.2025 за адресою: м. Дніпро, вул. Мальовнича, буд. 144, а саме: мобільним телефоном ТМ «Nokia TA 1233», темно сірого кольору, з сім-карткою НОМЕР_2 , IMEI НОМЕР_3 , який вилучено до спецпакету PSP №1129274.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали

Слідчий суддя ОСОБА_1