Справа № 761/9372/22
ВИРОК

Іменем України

05 грудня 2025 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в селищі Бородянці Бучанського району Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000179 від 09 березня 2018 року, про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Озера Бородянського району Київської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , одружений, непрацюючий, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08 березня 2018 року, близько 20 години 20 хвилин, у с. Озера Бородянського (нині Бучанського) району Київської області ОСОБА_7 , керуючи технічної справним автомобілем «Hyundai H200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без посвідчення водія, рухаючись біля будинку № 14 по вул. Михайлівській у напрямку центра с. Озера, в порушення вимог п. 2.1 а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених у дію з 01 січня 2002 року, відповідно до якого «водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії» і в порушення вимог п. 2.3. б) Правил дорожнього руху, згідно з яким «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважним, проявивши кримінальну протиправну необережність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, де в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», маючи об`єктивну можливість виявити пішохода ОСОБА_12 , який знаходився на смузі руху в бік виїзду із с. Озера, не вжив заходів для зменшення швидкості, внаслідок чого скоїв наїзд на ОСОБА_12 .

У результаті ДТП пішохід ОСОБА_12 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

Смерть ОСОБА_12 настала внаслідок множинних травм тіла.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 2.3 б) та 12.3 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_12 .

Обвинувачений ОСОБА_7 , скориставшись своїм правом, передбаченим статтею 63 Конституції України, відмовився від давання показань у судовому засіданні.

Судом були досліджені такі докази.

Потерпілий ОСОБА_10 у судовому засіданні засвідчив, що з обвинуваченим він знайомий. 08 березня 2018 року, приблизно о 20 годині 20 хвилин, йому зателефонувала мати та повідомила, що збили батька. Він відразу поїхав у село та приблизно через 20 хвилин приїхав на місце дорожньо-транспортної пригоди, яке було добре освітлене; до цього йшов сніг, який був уже розчищений; на момент дорожньо-транспортної пригоди ні снігу, ні дощу не було. На місці події побачив фрагменти фарби золотистого кольору та двірник відавтомобіля на проїзній частині дороги, а також сліди автомобіля на снігу по узбіччю; батько лежав на узбіччі з лівої сторони, якщо в`їжджати в село. На місці дорожньо-транспортної пригоди освітлення працювало. ОСОБА_13 повідомив, що чув звук удару та побачив, що в цей момент на швидкості проїхав якийсь «пиріжок». Подумавши хто в селі їздить на таких автомобілях, він зателефонував до ОСОБА_7 , який спочатку не піднімав слухавку, проте потім відповів на дзвінки та почав говорити, що він зайнятий, потім говорив, що гуляє, а в подальшому сказав, що під`їде; того дня після дорожньо-транспортної пригоди він (потерпілий) телефонував ОСОБА_7 разів 20, розмовляв приблизно 5-6 разів. Після його неодноразових дзвінків ОСОБА_7 все ж таки зізнався, що це він збив його (потерпілого) батька. ОСОБА_7 спочатку обіцяв приїхати на місце дорожньо-транспортної пригоди, а потім вимкнув телефон. У подальшому зателефонували знайомі та повідомили, що знайшли автомобіль біля в`їзду в с. Іванове, де проживав попередній власник транспортного засобу та яке знаходиться приблизно за 3 км від місця дорожньо-транспортної пригоди; попередній власник автомобіля їхав додому та побачив на в`їзді в село транспортний засіб з пошкодженнями та без номерних знаків. Він (потерпілий) побачив автомобіль ОСОБА_7 близько 23-ї години; в автомобілі були пошкоджені двірник і капот; ті уламки та фрагменти фарби золотистого кольору, які лежали на проїзній частині дороги, візуально були ідентичні кольору автомобіля і пошкодженням на ньому. Крім того, потерпілий вказав, що зі слів людей йому відомо про те, що ОСОБА_7 вживав у той день алкогольні напої; раніше ОСОБА_7 був помічений у керуванні транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння і станом на день дорожньо-транспортної пригоди був позбавлений права керування транспортними засобами.

Потерпіла ОСОБА_9 у судовому засіданні засвідчила, що обвинувачений ОСОБА_7 її односельчанин, а загиблий ОСОБА_12 її чоловік. 08 березня 2018 року, приблизно о 16-й годині, вона прийшла до магазину в с. Озерах, де зачепилася і поламала ногу. Приблизно о 18-й годині за нею приїхав чоловік і вони на її автомобілі поїхали в травмпункт до м. Бучі, де їй наклали гіпс; свій автомобіль чоловік залишив біля магазину. Повернулися додому приблизно о 19 годині 50 хвилин, чоловік допоміг їй зайти в будинок, після чого приблизно о 20-й годині 05 хвилин пішов до магазину, щоб забрати свій автомобіль. Через деякий час до неї зателефонувала продавець із магазину та запитала чи прийде її чоловік, на що вона повідомила, що він вже мав би прийти; вона ще двічі телефонувала продавцю, проте остання їй сказала, що чоловіка не було. Вона телефонувала до чоловіка приблизно між 20:15 20:30, проте чоловік на її телефонні дзвінки не відповідав. Приблизно о 20 годині 45 хвилин до неї перетелефонувала продавець і повідомила, що чоловіка збив автомобіль. Про те, що чоловіка збив ОСОБА_7 вона дізналася після 23-ї години від сина. Також, зі слів сина, їй відомо, що ОСОБА_14 розповів про те, що їхав такий автомобіль як у Побулавця і чув удар, думав, що хтось ударився об узбіччя. Після цього син зателефонував до ОСОБА_7 і запитав чи можна подивитися його автомобіль; у телефонній розмові ОСОБА_7 зізнався сину, що це він збив чоловіка. Ще удар чув ОСОБА_15 і бачив як «пролетів» автомобіль, це було приблизно о 20:15 20:20. Крім того, потерпіла повідомила про те, що її чоловік у той день при ній алкогольні напої не вживав, вранці лікував зуб.

Допитана як свідок ОСОБА_16 засвідчила суду, що обвинувачений і потерпілі є її односельчанами. 08 березня 2018 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, вона прийшла до магазину по вул. Шевченка в с. Озера. Біля магазину стояв автомобіль, з якого гучно лунала музика; біля автомобіля стояло приблизно п`ять осіб, у тому числі обвинувачений ОСОБА_7 з дружиною, які гучно розмовляли та вживали алкогольні напої. Вона (свідок) особисто бачила як ОСОБА_7 пив коньяк, який сам наливав у пластмасові стаканчики. Потім вона пішла додому, а вранці дізналася про дорожньо-транспортну пригоду.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_17 засвідчила суду, що знайома з обвинуваченим і потерпілою. 08 березня 2018 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, вона підійшла до магазину по вул. Шевченка в с. Озера. Біля магазину бачила автомобіль, біля якого стояло приблизно 3-4 людини, у тому числі обвинувачений ОСОБА_7 , в руках якого була пляшка пива, та його дружина. Вона (свідок) бачила, що ОСОБА_7 був у стані алкогольного сп`яніння і пив алкогольне пиво. Потім вона пішла в магазин, а коли приблизно о 21-й годині вийшла, то вже нікого не було. Через невеликий проміжок часу, точно до 22-ї години, два хлопці, хто саме вона не пам`ятає, повідомили про те, що сталася дорожньо-транспортна пригода, а наступного дня вона дізналася, що ОСОБА_18 це людина, яку збили.

Допитаний як свідок ОСОБА_19 суду засвідчив, що потерпілі є його односельчанами, а обвинувачений хрещений батько його дитини. В обідню пору 08 березня 2018 року він зустрівся із ОСОБА_7 біля магазину, після чого вони поїхали до нього (свідка) додому. Також, з Гостомеля приїхав ОСОБА_20 . Вдома їх було сім осіб, вони святкували та вживали алкогольні напої; ОСОБА_7 не пив, оскільки повинен був завезти ОСОБА_20 додому. Приблизно о 19 годині 30 хвилин він (свідок), ОСОБА_7 і ОСОБА_20 поїхали до магазину в центрі с. Озера, де пили пиво, яке кожен сам собі придбав; ОСОБА_7 пив безалкогольне пиво. Потім до них підійшла дружина ОСОБА_7 , яка також з ними вживала алкогольні напої, але що саме він не пам`ятає. Біля магазину вони були 30-40 хвилин. Після чого, приблизно о 20-й годині він пішов додому, а ОСОБА_7 із ОСОБА_20 залишилися. Близько 21-ї години йому зателефонував ОСОБА_7 і повідомив про те, що скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме збив людину по вул. Михайлівській, після чого попросив його (свідка) піти подивитися на місце події; кого саме збив він ( ОСОБА_7 ) йому не повідомив і швидку медичну допомогу викликати не просив. Крім того, свідок вказав, що біля магазину ніхто з них коньяк не пив; ОСОБА_16 у той вечір він не бачив.

Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_20 суду засвідчив, що 08 березня 2018 року він був у с. Озерах, а саме вдома у ОСОБА_19 і біля клубу в центрі села; біля клубу пили пиво, він пив алкогольне пиво, чи пив пиво ОСОБА_7 він не пам`ятає і не знає чи був ОСОБА_7 тверезим. Він попросив ОСОБА_7 відвезти його додому в селище Гостомель; як сідав в автомобіль, де саме та в яку сторону вони їхали він не пам`ятає, оскільки був у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_7 керував автомобілем «Hyundai» золотистого кольору, з якою швидкістю вони рухалися сказати не може, чи було дорожнє освітлення не пам`ятає і конкретно сказати також не може, але ніби освітлення було. В автомобілі вони не розмовляли, він (свідок) був у розслабленому стані та здебільшого дивився вперед; проміжок часу, коли вони їхали в автомобілі та що бачив, пам`ятає не дуже добре та особливо нічого не може пригадати. Також, свідок вказав, що не пам`ятає момент, коли вони розверталися, водночас, у подальшому повідомив, що дорогою ОСОБА_7 йому сказав про те, що він (обвинувачений) пив, що стало причиною того, що вони розвернулися. Також свідок ОСОБА_20 повідомив суду, що дорогою він бачив людину, яка гуляла із собакою, а потім коли вони її проїхали він побачив пішохода, який не вчиняв неадекватних дій і поводив себе спокійно, йшов з дороги на засніжене узбіччя, а саме з правої сторони піднімався з дороги на узбіччя і переступав у сніг. Потім відбулася дорожньо-транспортна пригода; стверджував, що зіткнення відбулося про правій стороні руху автомобіля, пам`ятає засніжене узбіччя; він побачив по правій частині дороги, тобто з його боку, силует, який відразу перед ударом вискочив на дорогу; звук удару він не пам`ятає, пам`ятає лише силует і як полетіло скло, після чого він закрив очі; він не зрозумів, що ОСОБА_7 збив людину, та, що це була саме ця людина, конкретно в той момент подумав, що їм кинули щось у скло. Відразу після зіткнення вони не зупинилися, а зупинилися лише через деякий час у полі поза межами села, після чого ОСОБА_7 сказав йому про те, що вони збили людину; відстань від місця зіткнення до місця зупинки транспортного засобу становила більше кілометра. Потім ОСОБА_7 кудись телефонував, він (свідок) пам`ятає, що ОСОБА_7 розмовляв із дружиною і сином загиблого, якому зізнався, що це він збив його батька. Ні він, ні ОСОБА_7 швидку допомогу та працівників поліції не викликали. Щодо відсутності реєстраційного номеру на транспортному засобі, нічого згадати не може, однак пам`ятає, що вони розмовляли з ОСОБА_7 про номерні знаки. Потім ОСОБА_7 віддав йому гаманець і попросив передати дружині, сказав, що піде в поліцію. Він (свідок) пішов раніше з місця де вони зупинилися. Вказав, що в ту ніч він зателефонував до свого знайомого на ім`я ОСОБА_21 із Гостомеля, щоб він його забрав, пам`ятає, як йшов до своїх хлопців, проте, як опинився у Гостомелі не пам`ятає.

Допитаний як свідок ОСОБА_22 суду засвідчив, що він входив у групу слідчих у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , відомості про яке були внесені до ЄРДР за № 0000179 від 09 березня 2018 року, та особисто ним проводилися слідчі дії і приймалися процесуальні рішення у межах вказаного кримінального провадження. 08 березня 2018 року він перебував на добовому чергуванні в складі слідчо-оперативної групи. Ввечері чи вночі, точний час наразі не пам`ятає, на службовий планшет надійшов виклик про дорожньо-транспортну пригоду. По приїзді на місце події було встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинула людина, а водій, причетний до ДТП, з місця події зник. Оскільки відповідно до службової інструкції розслідуванням таких злочинів займається Слідче управління, то він проінформував управління про вказану дорожньо-транспортну пригоду, після чого чекали слідчого із Слідчого управління. У подальшому слідчим відділу розслідування ДТП Слідчого управління Гусаревичем було проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди; він (свідок) також був присутній при огляді місця події. Оскільки водій, який вчинив дорожньо-транспортну пригоду, зник з місця події, то на місці також працювала патрульна поліція та розшук для встановлення особи водія; пам`ятає, що родичі загиблого також приймали участь у пошуках водія. Також, у подальшому оперативний працівник, який заступав з ним (свідком) на добове чергування, повідомив про те, що встановлено місце знаходження транспортного засобу, який міг скоїти дорожньо-транспортну пригоду. По закінченню огляду місця дорожньо-транспортної пригоди вони поїхали на місце, де знаходився транспортний засіб, і там також проводили огляд. Оформлення усіх матеріалів стосовно даної дорожньо-транспортної пригоди зайняло майже всю ніч і було закінчено під ранок, приблизно о 04:00 05:00 годині; час зазначений у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, може відповідати дійсності. В зв`язку з вказаними обставинами, відомості про зазначену подію були внесені до ЄРДР вранці. Крім того, після внесення відомостей до ЄРДР та коли він (свідок) був визначений слідчим, 09 березня 2018 року ним у приміщенні поліції було винесено постанову про призначення судово-медичної експертизи, яка наявна в матеріалах кримінального провадження і датована 08 березня 2018 року. Свідок повідомив, що дата винесення постанови зазначена ним помилково через втому; крім того, в даній постанові відсутній номер ЄРДР і дата події, а також не вказано особу, причетну до дорожньо-транспортної пригоди, оскільки на час її винесення особа водія встановлена не була, а з`явилася у відділення поліції вже після винесення постанови; номер ЄРДР він знав, проте забув внести його в постанову, також через втому та в зв`язку з тим, що займався оформленням матеріалів для передачі слідчому із Слідчого управління; 09 березня 2018 року він працював приблизно до 12-ї години, пішов додому лише після приїзду слідчих із слідчого управління, які забрали матеріали та особу, причетну до дорожньо-транспортної пригоди.

Свідок ОСОБА_23 , яка є дружиною обвинуваченого, скориставшись своїм правом, передбаченим статтею 63 Конституції України, відмовилася від давання показань у судовому засіданні.

Відповідно до рапорту старшого інспектора чергового Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_24 від 08 березня 2018 за № 1524, 08 березня 2018 року о 21 годині 38 хвилин, надійшло повідомлення зі служби "102" про те, що в с. Озера на перехресті вулиць Михайлівської і Маяковського збито на смерть чоловіка; заявник ОСОБА_25 (том 2, а.с. 14).

08 березня 2018 року в період з 22 години 00 хвилин до 23 години 55 хвилин проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася у с. Озера Бородянського району Київської області по вул. Михайлівській, поблизу будинку № 14, в ході якого було встановлено, що ділянка дороги горизонтальна, пряма в плані; дорожнє покриття асфальтобетонне, мокре, засніжене на узбіччях; дорожнє покриття для двох напрямків, шириною 4,7 метра, по 1 смузі для руху в кожному напрямку, ширина смуги для руху в напрямку огляду 2,3 метра, ширина смуги для руху назустріч напрямку огляду 2,4 метра, ширина узбіччя 3,3 метра. На проїжджій частині, до якої праворуч і ліворуч примикають узбіччя, нанесена переривчата лінія горизонтальної розмітки; далі за узбіччям праворуч і ліворуч розміщені домоволодіння. Ділянка дороги (вулиці) в момент огляду освітлена ліхтарями вуличного освітлення. Труп ОСОБА_12 в положенні на спині, головою у бік узбіччя смуги руху в бік а/д «Гостомель-Бородянка»; на трупі наявний одяг: куртка чорного кольору, червоний светр, джинси темно-синього кольору, черевики чорного кольору. Транспортний засіб під час огляду відсутній, слідів шин, гальмування і зіткнення транспортного засобу з навколишніми предметами не виявлено. На проїжджій частині виявлені уламки пластику та скла від автомобіля, напрямок руху транспортного засобу в бік центру с. Озера. По закінченню огляду було вилучено уламок скла блок-фари, який поміщено в спец пакет HDC 2513227, частини лакофарбового покриття, які поміщені в паперовий конверт білого кольору, уламки пластику та черевики пішохода, які поміщені в полімерні пакети чорного кольору, що прошиті ниткою із аркушами паперу та пояснювальними написами на них, що підтверджується відповідним протоколом слідчої дії (том 2, а.с. 15-20, 21, 22-26).

Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу, проведеного 09 березня 2018 року в період з 00 години 40 хвилин до 01 години 20 хвилин, у с. Іваново Вишгородського району Київської області було оглянуто автомобіль марки «Hyundai», у якому розбито лобове скло, деформовано кришку капоту, решітку радіатора, передній бампер. Номерні знаки зняті, касети-утримувачі державного номерного знаку не пошкоджені; автомобіль зачинений механічно. На передньому бампері автомобіля виявлено сліди речовини бурого кольору. По закінченню огляду вилучено: змиви речовини бурого кольору, які поміщені в паперовий конверт білого кольору; змиви пото-жирової речовини з ручки лівих водійських дверей автомобіля, які поміщені до паперового конверту білого кольору; три сліди папілярних узорів з поверхні лівих водійських дверей, які за допомогою клейкої стрічки переміщені на аркуш паперу формату А4 з написом таблиця № 1; транспортний засіб поміщено на майданчик тимчасового тримання у смт Гостомелі по вул. Садовій, 20 (том 2, а.с. 27-29, 30, 31-32).

З акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу вбачається, що 09 березня 2018 року слідчий СВ Бородянського ВП ОСОБА_22 , в зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, здійснив огляд і тимчасове затримання транспортного засобу «Hyundai Н200», державний номерний знак відсутній, шляхом його доставлення на майданчик тимчасового тримання; зовнішній вигляд транспортного засобу: розбите лобове скло, деформовано кришку капоту, решітку радіатора, передній бампер, по периметру пошкодження лакофарбового покриття; автомобіль зачинений, ключі відсутні (том 2, а.с. 33).

ОСОБА_26 надала дозвіл та доступ представникам поліції і судовим експертам на проведення з її автомобілем марки «Hyundai Н200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , всіх необхідних судових експертиз, а також не заперечувала, що на час виконання технічних експертиз її автомобіль буде зберігатися на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів, що підтверджується заявою ОСОБА_26 від 09 березня 2018 року (том 2, а.с. 34).

Згідно з висновком експерта № 681 від 16 березня 2018 року в крові трупа ОСОБА_12 виявлено етиловий спирт у концентрації 1,08%о; метилового спирту, а також пропілового, бутилового, амілового спиртів і їх ізомерів не виявлено (том 2, а.с. 53).

Відповідно до висновків експерта № 135 від 21 березня 2018 року та № 30/135 від 27 липня 2018 року, причиною смерті ОСОБА_12 є множинна травма тіла: - травма голови у вигляді крововиливів у м`які тканини голови, перелом склепіння черепу з переходом на основу, крововиливи під оболонки головного мозку, забій головного мозку, що в живих осіб має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, за критерієм небезпеки для життя на час заподіяння; - грудної клітки та живота з неповним розривом серця, розривами печінки та наднирника, що в живих осіб має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя на час заподіяння; - переломи нижніх кінцівок, які в живих осіб мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості як такі, що викликають тривалий розгляд здоров`я; - садна тулуба та кінцівок, які в живих осіб мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Травми могли утворитися від дії тупого (их) предмету (тів) в пішохода під час дорожньо-транспортної пригоди та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. При судово-токсикологічній експертизі в крові з трупа ОСОБА_12 виявлено 1,08%о етилового спирту, що може відповідати легкому ступеню алкогольного сп`яніння у живих осіб. Потерпілий ОСОБА_12 в момент спричинення тілесних ушкоджень знаходився у вертикальному або наближеному до такого положенні та в момент первинного контакту був повернутий лівою чи заднє-лівою стороною тіла відносно транспортного засобу (том 2, а.с. 51-52, 54).

З висновку експерта № 12-1/534 від 20 квітня 2018 року вбачається, що механічні пошкодження автомобіля «Hyundai Н200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , характерні для контакту з тілом пішохода та локалізовані в передній частині автомобіля і описані в дослідницькій частині висновку; встановити експертним шляхом смугу для руху, на якій відбувся наїзд автомобілем «Hyundai Н200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 на пішохода ОСОБА_12 не можливо в зв`язку з відсутністю необхідного для цього комплексу слідової інформації (том 2, а.с. 141-144).

Згідно з висновком експерта № 12-1/511 від 20 квітня 2018 року рульове керування, система робочого гальма та елементи підвіски автомобіля «Hyundai Н200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент огляду знаходяться у працездатному стані; несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування і системи робочого гальма, а також зміну курсової стійкості транспортного засобу перед дорожньо-транспортною пригодою, не виявлено (том 2, а.с. 149-152).

При проведенні слідчого експерименту 09 березня 2018 року в період з 19 години 30 хвилини до 21 години 30 хвилин, водій ОСОБА_7 і свідок ОСОБА_20 біля будинку № 14 по вул. Михайлівській у с. Озера Бородянського району Київської області на місці розповіли та показали обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08 березня 2018 року, приблизно о 20 годині 20 хвилин, за участі транспортного засобу «Hyundai Н200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , і пішохода ОСОБА_12 . ОСОБА_7 вказав, що дорожня обстановка та погодні умови повністю відповідають тим, які були на момент дорожньо-транспортної пригоди; він, керуючи автомобілем марки «Hyundai Н200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю близько 50-60 км/год у с. Озера Бородянського району Київської області по вул. Михайлівській у напрямку вулиці Маяковського, де здійснив наїзд на пішохода, який пересувався по проїжджій частині з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля, і показав місце наїзду на пішохода, а також розташування транспортного засобу та пішохода в момент наїзду. Під час замірів було встановлено, що автомобіль марки «Hyundai Н200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в момент наїзду на пішохода розташовувався таким чином, що його ліві колеса знаходилися на відстані 0,05 метра від лінії дорожньої розмітки, що розподіляє зустрічні потоки транспорту; пішохід знаходився на проїзній частині дороги на відстані 0,6 метра від лінії дорожньої розмітки, що розподіляє зустрічні потоки транспорту. Також, ОСОБА_7 показав місце розташування пішохода перед дорожньо-транспортною пригодою, після чого було встановлено, що пішохід стояв у снігу на краю проїзної частини дороги та почав зміщатися заднім ходом на середину вказаної смуги руху, а саме з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля, і з моменту початку руху та до місця зіткнення подолав відстань 1,7 метра за час, який був заміряний при трьох контрольних показах і склав: Т1-1,0 с., Т2-1,1 с., Т3-1,0 с. Свідок ОСОБА_20 розповів про те, що він був пасажиром автомобіля марки «Hyundai Н200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався зі швидкістю приблизно 50-60 км/год у с. Озера Бородянського району Київської області по вул. Михайлівській у напрямку вулиці Маяковського, де відбувся наїзд на пішохода, що спочатку стояв у снігу на краю проїзної частини дороги відносно їх напрямку руху, а потім перед зіткненням почав рух заднім ходом у напрямку середини дороги, а саме переміщався по проїзній частині з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля. Після цього, свідок ОСОБА_20 показав місце розташування автомобіля і пішохода в момент наїзду. Під час замірів було встановлено, що автомобіль розташовувався таким чином, що його ліві колеса знаходилися на відстані 0,05 метра від лінії дорожньої розмітки, яка розділяє зустрічні потоки транспорту, а пішохід знаходився на відстані 0,6 метра від вказаної лінії дорожньої розмітки. Також, свідок ОСОБА_27 показав місце розташування пішохода перед подією, а саме, що пішохід стояв у снігу на краю проїзної частини дороги, після чого заднім ходом почав переміщатися ближче до середини дороги. В ході проведення замірів було встановлено, що пішохід з моменту початку руху та до моменту наїзду подолав відстань 1,7 метра за час, який був зафіксований при трьох контрольних показах і склав: Т1-0,9 с., Т2-1,0 с., Т3-1,0 с. Після цього експериментальним шляхом, а саме шляхом віддалення і приближення транспортного засобу від пішохода відносно їх напрямку руху, було встановлено видимість пішохода з робочого місця водія автомобіля марки «Hyundai Н200» при ввімкненому ближньому світлі фар, яка склала більше 100 метрів; видимість елементів дороги з робочого місця водія вказаного автомобіля при ввімкненому ближньому світлі фар складає більше 100 метрів (том 2, а.с. 153-158, 159-161).

Згідно з висновком експерта № 225 від 16 березня 2018 року в крові ОСОБА_7 метиловий, етиловий спирти, а також пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери не виявлені (том 2, а.с. 180).

З копії постанови Бородянського районного суду Київської області від 03 травня 2017 року, яка набрала законної сили 16 травня 2017 року, вбачається, що ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік (том 2, а.с. 185, 334).

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_28 суду засвідчив, що має спеціальність по дослідженню обставин і механізму дорожньо-транспортних подій; проводив автотехнічне дослідження, за результатами якого надав експертний висновок № 42 від 02 липня 2018 року. ОСОБА_28 , будучи попередженим судом про кримінальну відповідальність і приведеним до присяги, підтвердив наданий ним письмовий висновок № 42 від 02 липня 2018 року, відповідно до якого по причинам вказаним у дослідницькій частині наїзд на пішохода мав місце повністю у межах зустрічної смуги для руху автомобіля «Хундай Н200», тобто на смузі по напрямку до а/д «Гостомель-Бородянка», що з технічної точки зору вказує на неспроможність наданих показів водієм ОСОБА_7 по механізму ДТП у частині розташування місця наїзду на пішохода на смузі руху керованого ним автомобіля по напрямку в центр с. Озера; надані покази в тій частині, що пішохід ОСОБА_12 вийшов на вказану ОСОБА_7 смугу руху за 1,5 метра до його автомобіля і подолав справа наліво відстань 1,7 метра за час 1,0…1,1 сек, не є технічно спроможними та не могли прийматися у подальших дослідженнях, бо могли привести експерта до необґрунтованих висновків. З технічної точки зору, в заданій дорожній ситуації водій ОСОБА_7 , рухаючись у темну пору доби, в момент появи в полі зору на проїжджій частині в полі зору пішохода, повинен був керуватися технічними вимогами п. 12.2, п. 12.3, п. 12.4, п. 12.9 (б) Правил дорожнього руху України. Оскільки вибрана водієм ОСОБА_7 швидкість руху автомобіля мала менше значення безпечної швидкості по видимості елементів дороги в напрямку руху автомобіля «Хундай Н200», то в діях водія ОСОБА_7 невідповідностей вимогам п. 12.2 Правил дорожнього руху не вбачається. З технічної точки зору, в даному випадку водій ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода, шляхом своєчасного застосування гальмування (як способу зупинки в межах найкоротшої, з можливих, віддалі), виконуючи вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору відповідно до заданих даних, у дорожній обстановці, що склалася, дії ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. 12.3, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, при цьому невідповідність дій водія ОСОБА_7 вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України знаходилася у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. При заданих вихідних даних причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, було невикористання технічної можливості запобігти наїзду на пішохода з моменту його виявлення на відстані більшій від зупинного шляху водієм автомобіля «Хундай Н200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та невиконання водієм вказаного автомобіля ОСОБА_7 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України (том 3, а.с. 143-146, 147).

Експерт ОСОБА_28 суду засвідчив, що загальна видимість елементів дороги та пішохода з робочого місця водія автомобіля «Hyundai Н200» по напрямку руху складає більше 100 метрів і в даному випадку пішохід створив для водія небезпеку за вказаної відстані; причиною дорожньо-транспортної пригоди стали дії водія ОСОБА_7 , які не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР України та знаходилися у причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди, а саме з моменту виявлення пішохода на відстані більшій ніж зупиночний шлях автомобіля водій ОСОБА_7 міг би вчасно прийняти заходи гальмування і тим самим, уникнути наїзду на пішохода.

Відповідно до висновку експерта № 170/К/213-мк/34234/19-52/16603/21-52 від 26 травня 2021 року з урахуванням механізму розвитку дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків, безпосереднього дослідження механічних пошкоджень транспортного засобу, утвореної слідової інформації, яка зафіксована на місці пригоди, отриманих тілесних ушкоджень пішоходом ОСОБА_12 , останній під час наїзду перебував у вертикальному чи наближеному до нього положенні та був повернутий до автомобіля «Hyundai Н200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переважно лівою заднє-боковою поверхнею. Первинний удар центральною частиною бамперу автомобіля спричинив виникнення переломів кісток гомілок обох нижніх кінцівок. У подальшому пішохід упав на капот та контактував лівою частиною голови з вітровим склом у його центральній частині. Зважаючи на відсутність взуття пішохода ОСОБА_12 , експертна комісія не може встановити, рухався останній чи стояв на проїзній частині дороги в момент контакту з транспортним засобом. Одяг постраждалого ОСОБА_12 доставлений у невідповідному вигляді для дослідження з ознаками гниття матеріалу, одяг вологий, з накладанням цвілі та руйнуванням волокон матеріалу внаслідок тривалого перебування у закритому вигляді. На куртці виявлено 15 пошкоджень, які являються розривами та утворились від прямої (зачепів) і непрямої дії (перерозтягнення тканини) тупого (-их) твердого (-их) предмету (-ів), напрямок травмуючої сили був направлений ззаду наперед по відношенню до осі тіла постраждалого з подальшим перерозтягненням матеріалу та ниток швів. Пошкодження утворилося від прямої дії тупого твердого предмету, а саме від зачепу матеріалу об виступаючі частини травмуючого предмету з подальшим перерозтягненням матеріалу ниток. Наїзд автомобіля Hyundai на ОСОБА_12 відбувся на зустрічній для автомобіля Hyundai стороні руху (на стороні руху від центра села до а/д Гостомель-Бородянка), перед початком або на початку розташування відокремлених від автомобіля об`єктів (відносно напрямку руху автомобіля). Більш точно встановити безпосереднє розташування місця наїзду автомобіля на пішохода (координати місця наїзду з прив`язкою до елементів проїзної частини) неможливо у зв`язку з недостатністю зафіксованої у наданих матеріалах справи слідової інформації, насамперед відсутністю фіксації слідів коліс автомобіля та слідів взуття пішохода. В результаті контактування автомобіля «Hyundai Н200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із пішоходом ОСОБА_12 на автомобілі зовні утворилися пошкодження переднього бамперу, деформація передньої панелі кузова, розлом решітки радіатора, деформація капоту та пошкодження вітрового скла (том 2, а.с. 252-264).

28 січня 2022 року в період з 20 години 00 хвилини до 21 години 30 хвилин було проведено слідчий експеримент, у присутності потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , а також їхнього представника адвоката ОСОБА_11 , біля будинку № 14 по вул. Михайлівській у с. Озера Київської області, з метою перевірки і уточнення відомостей щодо видимості пішохода з робочого місця водія відповідно до висновку експерта № 170/К/213-мк/34234/19-52/16603/21-52 від 26 травня 2021 року. Слідчий експеримент проводився у темну пору доби при наявному вуличному освітленні, стан покриття асфальтобетонне, мокре, узбіччя закриті снігом. Потерпілі повідомили, що дорожня обстановка, освітлення і погодні умови відповідають тим, які були на момент дорожньо-транспортної пригоди. Після ознайомлення учасників із висновком комплексної судово-медичної та автотехнічної експертизи, на проїзній частині було встановлено статиста, одягом і статурою близько схожого на потерпілого, та автомобіль «Hyundai Н200», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ввімкненим ближнім світлом фар. У подальшому автомобіль віддалявся від пішохода та був зупинений у місці, на якому можна було виявити силует пішохода на проїзній частині, при замірах відстань від передньої частини автомобіля до пішохода (статиста) склала 139 метрів. Після чого було встановлено видимість елементів проїзної частини, яка склала більше 200 метрів, оскільки проїзна частина освітлюється ліхтарем з правої сторони ( том 2, а.с. 265-269, 270-273).

Обвинувачений ОСОБА_7 відмовився від проведення слідчого експерименту, що підтверджується власноручно написаною ним заявою від 16 лютого 2022 року (том 2, а.с. 314).

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/111-22/4536-ІТ від 11 лютого 2022 року з технічної точки зору є підстави вважати, що покази водія автомобіля «Hyundai Н200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в частині механізму розвитку дорожньо-транспортної пригоди, а саме напрямку руху пішохода перед наїздом та розташування у момент наїзду, є неспроможними. За даних обставин водій автомобіля «Hyundai Н200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.2, п. п. б) п. 12.9 та п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Швидкість руху автомобіля «Hyundai Н200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідала видимості елементів дороги в напрямку руху. В даній дорожньо-транспортній ситуації, при заданому комплексі вихідних даних, водій автомобіля «Hyundai Н200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування екстреного гальмування у момент виникнення небезпеки для руху. В діях водія автомобіля «Hyundai Н200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (том 2, а.с. 299-303).

Відповідно до висновку експерта № 10-К від 22 лютого 2022 року причиною смерті ОСОБА_12 стала поєднана травма голови, тулуба та кінцівок: закрита черепно-мозкова травма крововилив у м`які тканини лівої лобно-тім`яної ділянки, багатоуламковий перелом склепіння черепа в лівій скронево-тім`яній ділянці з розповсюдженням лінії перелому на ліву тім`яну кістку та на дно середньої і передньої черепної ямок ліворуч, крововиливи під тверду та м`яку мозкові оболонки на всіх поверхнях мозку, забій лівої скроневої частки мозку; травми грудної та черевної порожнини неповний розрив ендокарду та м`яза серця в бічній стінці лівого шлуночка; розриви по зовнішній та діафрагмальній поверхнях правої долі печінки, розрив правого наднирника; переломи великої і малогомілкової кісток обох кінцівок. Дана травма є несумісною з життям (тобто, навіть при своєчасному наданні кваліфікованої медичної допомоги через тяжкість травматичних уражень зберегти життя було не можливе), була спричинена в короткий проміжок часу в результаті дорожньо-транспортної пригоди наїзду автомобіля, що мало місце 08 березня 2018 року, та перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_12 . На тілі ОСОБА_12 не були виявлені тілесні ушкодження, які не знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, а він сам не мав будь-яких захворювань, які могли б вплинути на настання його смерті (том 2, а.с. 308-313).

Оцінюючи досліджені докази з точки зору належності, допустимості і достовірності та з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому діяння знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

При цьому суд враховує, що відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. А тому суд не може покласти в основу обвинувачення покази свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 про те, що перед дорожньо-транспортною пригодою ОСОБА_7 вживав алкогольні напої.

Щодо доводів сторони захисту слід зазначити таке.

Суд критично ставиться до доводів сторони захисту щодо проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди слідчим, який не мав на це повноважень, і відповідно про недопустимість зібраних у справі доказів, з огляду на наступне.

Згідно з положеннями статей 86, 87 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може послатися суд при ухваленні обвинувального судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, в тому числі внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Критеріями допустимості доказів є, зокрема, належні суб`єкт, джерело, процесуальна форма, фіксація та належні процедура й вид способу формування доказової основи. Тобто, надаючи оцінку доказам, суд перевіряє додержання, передбаченого кримінальним процесуальним законом порядку їх отримання. При цьому в аспекті належного суб`єкта доказування необхідно розглядати наявність повноважень у слідчих і прокурорів, котрі здійснювали досудове розслідування та процесуальне керівництво ним.

На спростування доводів захисника адвоката ОСОБА_8 прокурором надано копію графіку чергувань слідчих відділу розслідування злочинів у сфері транспорту на березень місяць 2018 року, затвердженого т.в.о. заступника начальника СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_29 (том 4, а.с. 49, 50-51, 52-82).

За результатами судового розгляду суд вважає, що огляд місця дорожньо-транспортної пригоди був проведений слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_30 , який 08 березня 2018 року перебував на чергуванні, у відповідності до положень статей 214, 218 КПК України та Розділу Х Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 липня 2017 року № 575, і підстав для визнання протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди недопустимим доказом не вбачає.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 3 КПК України, до керівників органу досудового розслідування відносяться, зокрема, начальник Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу, відділення органу Національної поліції, а тому твердження сторони захисту про незаконність постанови начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_31 від 04 березня 2021 року є безпідставними.

Стосовно доводів захисника адвоката ОСОБА_8 про недопустимість протоколу огляду транспортного засобу, оскільки він не передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, а сам огляд було проведено до внесення відомостей до ЄРДР, без дозволу власника та відповідної ухвали слідчого судді про проведення огляду або обшуку, слід зазначити, що за змістом статті 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Згідно з ч. 1 ст. 233 КПК ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім як у випадках, установлених ч. 3 цієї статті.

Наведені гарантії щодо недоторканності житла чи іншого володіння особи спрямовані на реалізацію захисту прав особи від зловживань правоохоронних органів, які здійснюють проникнення.

Відповідно до вимог статей 214, 223, 237 КПК огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до ЄРДР, що здійснюється після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення.

Схожість огляду та обшуку обумовлюється спільністю завдань цих слідчих (розшукових) дій пошук і виявлення об`єктів, які мають значення доказу в кримінальному провадженні. Разом з тим обшук, на відміну від огляду, має примусовий характер, який проявляється у тому, що обстеження житла чи іншого володіння особи, а також особистий обшук можуть проводитися без згоди особи, яку обшукують, всупереч її волі.

Також, відмінністю між обшуком та оглядом є конкретно визначений суб`єктний склад осіб, які можуть проводити вказані дії. У випадку проведення огляду це ті особи (слідчий, прокурор), які безпосередньо прибули на місце вчинення злочину.

Огляд місця події є однією із перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів. При наявності очевидних даних, які вказують на вчинення кримінального правопорушення і зумовлюють необхідність проведення огляду, слідчий чи прокурор приймає рішення про його проведення. Необхідність оперативного проведення огляду, надає право на таке проведення до внесення відомостей до ЄРДР, що є відмінністю від обшуку, який може бути проведений лише коли кримінальне провадження зареєстровано та відповідні відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як правило рішення слідчого, прокурора про проведення огляду, яке прийнято до внесення відомостей до ЄРДР, ніде спеціально не фіксується, оскільки необхідність вчинення таких дій зумовлена настанням невідкладного випадку та потребою зафіксувати дані про подію злочину. Таким чином, відмінністю між вказаними процесуальними діями є процесуальні підстави їх проведення. Для проведення огляду достатньо відповідного рішення слідчого, прокурора, яке не вимагає письмової форми, а для проведення обшуку виключно судове рішення.

Наведене узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема в постанові від 07 липня 2022 року в справі № 333/1314/20.

Так, наявний у матеріалах кримінального провадження протокол огляду транспортного засобу від 09 березня 2018 року (том 2, а.с. 27-29, 30, 31-32) є фактично протоколом огляду місця події, який є невідкладною процесуальною дією і може проводитися до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до положень ч. 3 ст. 214 КПК України.

В ході судового розгляду встановлено, що підставою для проведення огляду місця події було повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а тому з метою перевірки отриманої інформації і встановлення особи водія, причетного до ДТП, який залишив місце події, 09 березня 2018 року в період часу з 00 години 40 хвилин до 01 години 10 хвилин слідчим було проведено огляд транспортного засобу автомобіля «Hyundai», який на момент огляду був зачинений механічно, державні номерні знаки відсутні. При проведенні вказаного огляду було встановлено зовнішні пошкодження даного транспортного засобу, зокрема, розбите лобове скло, деформована кришка капоту, решітка радіатора, передній бампер, на якому виявлено сліди речовини бурого кольору. По закінченню огляду було вилучено: змиви речовини бурого кольору; змиви пото-жирової речовини з ручки лівих водійських дверей автомобіля; три сліди папілярних узорів з поверхні лівих водійських дверей; транспортний засіб поміщено на майданчик тимчасового тримання у смт Гостомелі по вул. Садовій, 20.

Зі змісту вказаного протоколу огляду місця події вбачається, що такий огляд було здійснено шляхом візуального обстеження транспортного засобу без проникнення до нього, суто з метою з`ясування і фіксації пошкоджень та характерних ознак транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди, а також слідової інформації про обставини події на ньому, що вказує на відсутність спеціальної мети обшуку та не потребувало ні дозволу слідчого судді, ні власника транспортного засобу.

Крім того, стороною захисту не наведено жодних доводів на обґрунтування того, як проведення слідчим огляду транспортного засобу 09 березня 2018 року вплинуло на права його підзахисного на недоторканість житла чи іншого володіння.

При цьому, суд бере до уваги той факт, що власник транспортного засобу ОСОБА_26 ні під час досудового розслідування, ні в ході судового розгляду не висловлювала скарг на порушення її прав у цьому аспекті.

Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 18 липня 2022 року в справі № 698/937/13-к, від 10 квітня 2024 року в справі № 320/2919/20.

За наведених підстав, суд також вважає необґрунтованими доводи сторони захисту стосовно того, що при проведенні інженерно-технічних експертиз від 20 квітня 2018 року за № 12-1/534 і № 12-1/511 експертом було проведено огляд транспортного засобу з порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України, а саме без дозволу власника або відповідного рішення суду.

Також, суд звертає увагу на те, що власник транспортного засобу ОСОБА_26 надала дозвіл на доступ працівникам поліції та судовим експертам до автомобіля «Hyundai Н200», державний номерний знак НОМЕР_1 , для проведення усіх необхідних експертиз і не заперечувала, що на час виконання експертиз її транспортний засіб буде зберігатися на майданчику тимчасового тримання, що підтверджується її заявою від 09 березня 2018 року (том 2, а.с. 34).

Суд критично ставиться до доводів сторони захисту стосовно того, що постанова про призначення судово-медичної експертизи (том 2, а.с. 48) винесена слідчим до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, а тому є незаконною, а висновок експерта № 135 від 21 березня 2018 року, наданий на підставі вказаної постанови, є недопустимим доказом, оскільки, на думку захисника, розтин трупа також проводився до внесення відомостей до ЄРДР.

Вказані доводи сторони захисту спростовуються встановленими в ході судового розгляду обставинами та наданими в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_22 , який показав, що ввечері чи вночі 08 березня 2018 року відбулася дорожньо-транспортна пригода, оформлення матеріалів стосовно якої зайняло майже всю ніч і було закінчено під ранок, приблизно о 04:00 05:00 годині, а тому відомості про зазначену подію були внесені до ЄРДР вранці наступного дня. Після внесення відомостей до ЄРДР і призначення групи слідчих, 09 березня 2018 року ним у приміщенні поліції було винесено постанову про призначення судово-медичної експертизи, проте через втому він помилково зазначив дату її винесення 08 березня 2018 року.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 08 березня 2018 року, близько 20 години 20 хвилин, у АДРЕСА_2 , було внесено до ЄРДР за № 0000179 за ч. 2 ст. 286 КК України 09 березня 2018 року об 11 годині 16 хвилин; дата реєстрації провадження 12 година 26 хвилин 09 березня 2018 року, що також підтверджується роздруківкою руху в кримінальному провадженні (том 3, а.с. 162-167).

Відсутність у вказаній постанові про призначення судово-медичної експертизи номеру кримінального провадження, відомості за яким було внесено до ЄРДР, а також відсутність такого номеру у висновку експерта № 135 від 21 березня 2018 року ніяким чином не вплинуло на зміст вказаних документів, оскільки вони містять зазначення обставин дорожньо-транспортної пригоди, для з`ясування обставин якої було винесено дану постанову.

З висновку експерта № 135 вбачається, що експертиза почата 09 березня 2018 року, а закінчена 21 березня 2018 року, зазначення часу початку проведення експертизи висновок не містить, а тому твердження захисника адвоката ОСОБА_8 про те, що розтин трупа було проведено з порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України до внесення відомостей до ЄРДР не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду.

З огляду на зазначене, підстав для визнання вказаних доказів недопустимими суд не вбачає.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог п. 3.3 розділу ІІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08 жовтня 1998 року, в документі про призначення експертизи (залучення експерта) зазначаються такі дані: місце й дата винесення постанови чи ухвали; посада, звання та прізвище особи, що призначила експертизу (залучила експерта); назва суду; назва справи та її номер; обставини справи, які мають значення для проведення експертизи; підстави для призначення експертизи; прізвище експерта або назва експертної установи, експертам якої доручається проведення експертизи; питання, які виносяться на вирішення експертові; перелік об`єктів, що підлягають дослідженню (у тому числі порівняльних зразків та інших матеріалів, направлених експертові, або посилання на такі переліки, що містяться в матеріалах справи); інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

За змістом частини другої статті 102 КПК України у висновку експерта обов`язково повинно бути зазначено, що його попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Оскільки чинним законодавством не встановлено обов`язкової умови щодо наявності в документі про призначення експертизи даних стосовно попередження експерта про кримінальну відповідальність, натомість такі дані є обов`язковими для висновку експерта, про що й зазначено у висновку експерта № 135 від 21 березня 2018 року, а тому доводи сторони захисту є необґрунтованими.

Оскільки суд дійшов висновку про допустимість постанови про призначення судово-медичної експертизи та висновку експерта № 135 від 21 березня 2018 року, то доводи захисника адвоката ОСОБА_8 щодо недопустимості висновку експерта № 30/135 від 27 липня 2018 року, який надано тим самим експертом, що й висновок № 135, суд до уваги не приймає.

З урахуванням викладеного, суд також відхиляє доводи сторони захисту як підставу для визнання висновку експерта № 170/К/213-мк/34234/19-52/16603/21-52 від 26 травня 2021 року недопустимим доказом, оскільки вихідні дані, що покладені в основу вказаного висновку є вичерпними, ґрунтуються на наданих у розпорядження експертів матеріалах кримінального провадження, у тому числі протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схемі та ілюстративній таблиці до нього, протоколі огляду транспортного засобу з фотознімками до нього, а також фотознімків до висновків експерта № 12-1/534 і № 12-1/511, тобто об`єктивних даних, що були отримані в порядку визначеному законом та узгоджуються з іншими доказами в справі.

Враховуючи, що при проведенні вказаної експертизи експертами було враховано механізм розвитку дорожньо-транспортної пригоди та її наслідки, досліджено механічні пошкодження транспортного засобу та утворену слідову інформацію, яка була зафіксована на місці пригоди, а також отримані пішоходом тілесні ушкодження, суд вважає даний висновок повним, логічним і послідовним.

Твердження захисника адвоката ОСОБА_8 стосовно того, що слідчим у постанові про призначення судової автотехнічної експертизи механізму та обставин ДТП від 31 січня 2022 року було задано невірні та вибіркові вихідні дані, що вплинуло на висновок експерта № СЕ-19/111-22/4536-ІТ від 11 лютого 2022 року, спростовуються дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Так, при проведенні слідчого експерименту 09 березня 2018 року в період з 19 години 30 хвилини до 21 години 30 хвилин, водій ОСОБА_7 і свідок ОСОБА_20 біля будинку № 14 по вул. Михайлівській у с. Озера Бородянського району Київської області на місці розповіли та показали обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08 березня 2018 року, приблизно о 20 годині 20 хвилин, за участі транспортного засобу «Hyundai Н200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , і пішохода ОСОБА_12 ; повідомили, зокрема, про те, що дорожня обстановка та погодні умови повністю відповідають тим, які були на момент дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб рухався зі швидкістю близько 50-60 км/год у с. Озера Бородянського району Київської області по вул. Михайлівській у напрямку вулиці Маяковського, розташування і напрямок руху пішохода до наїзду, а також розташування пішохода та транспортного засобу в момент наїзду. Після чого шляхом замірів було встановлено відстань, яку пішохід подолав з моменту початку руху та до місця зіткнення, і час за який він подолав встановлену відстань. Крім того, експериментальним шляхом, а саме шляхом віддалення і приближення транспортного засобу від пішохода відносно їх напрямку руху, було встановлено видимість пішохода та елементів дороги з робочого місця водія автомобіля марки «Hyundai Н200» при ввімкненому ближньому світлі фар, яка склала більше 100 метрів (том 2, а.с. 153-158, 159-161).

При проведенні слідчого експерименту 28 січня 2022 року в період з 20 години 00 хвилини до 21 години 30 хвилин, потерпілі ОСОБА_9 і ОСОБА_10 повідомили, що дорожня обстановка, освітлення і погодні умови відповідають тим, які були на момент дорожньо-транспортної пригоди; на проїзній частині було встановлено статиста, одягом і статурою близько схожого на потерпілого, та автомобіль «Hyundai Н200», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ввімкненим ближнім світлом фар; в подальшому автомобіль віддалявся від пішохода та був зупинений у місці, на якому можна було виявити сліди пішохода на проїзній частині, при замірах відстань від передньої частини автомобіля до пішохода (статиста) склала 139 метрів; видимість елементів проїзної частини склала більше 200 метрів (том 2, а.с. 265-269, 270-273).

Обвинувачений ОСОБА_7 відмовився від проведення слідчого експерименту, що підтверджується власноручно написаною ним заявою від 16 лютого 2022 року (том 2, а.с. 314).

Зауваження захисника щодо слідчого експерименту, який було проведено 28 січня 2022 року за відсутності ОСОБА_7 , суд до уваги не приймає, оскільки, як вбачається з дослідної частини висновку експерта СЕ-19/111-22/4536-ІТ від 11 лютого 2022 року (п. 4.5), зупиночний шлях автомобіля становить не більше 60,2 метра, що є значно меншим за відстань, яка була встановлена як при проведенні слідчого експерименту 28 січня 2022 року (139 метрів), так і при проведенні слідчого експерименту 09 березня 2018 року за участі обвинуваченого ОСОБА_7 і свідка ОСОБА_20 (100 метрів), і з якою ОСОБА_7 повністю погодився, а тому наведені вище доводи сторони захисту не спростовують висновків експерта, у тому числі щодо наявності у водія автомобіля «Hyundai Н200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , технічної можливості уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування екстреного гальмування.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні в матеріалах кримінального провадження висновки експертів є такими, що ґрунтуються на встановлених обставинах події дорожньо-транспортної пригоди, проведені в порядку визначеному законом, є належними та допустимими, а висловлені стороною захисту сумніви щодо них неспроможними.

Будь-яких інших підстав, у тому числі наведених стороною захисту, для визнання досліджених судом доказів недопустимими суд не вбачає, а заперечення сторони захисту щодо винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого, не приймає до уваги як безпідставні.

Також, слід зазначити, що суд критично ставиться до висновку експерта № 12-1/590 від 06 квітня 2018 року, відповідно до якого у заданій дорожній ситуації водій автомобіля «Hyundai Н200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування екстреного гальмування у момент виникнення небезпеки для його руху, рухаючись як з допустимою у населеному пункті швидкістю 50 км/год, так і при русі з перевищеною швидкістю 60 км/год (том 2, а.с. 167-170).

Суд не може взяти до уваги вказаний висновок, оскільки під час проведення даної експертизи були враховані покази водія ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_20 , надані ними під час проведення слідчого експеримента, в частині механізму розвитку дорожньо-транспортної пригоди, а саме напрямку руху пішохода перед наїздом та розташування у момент наїзду, які є неспроможними та не підтверджуються іншими доказами, а саме оглядом місця дорожньо-транспортної пригоди від 08 вересня 2018 року, висновком експерта № 170/К/213-мк/34234/19-52/16603/21-52 від 26 травня 2021 року, висновком експерта № СЕ-19/111-22/4536-ІТ від 11 лютого 2022 року, відповідно до яких покази водія ОСОБА_7 в частині механізму розвитку дорожньо-транспортної пригоди, а саме напрямку руху пішохода перед наїздом та розташування у момент наїзду, є неспроможними; наїзд автомобіля Hyundai на ОСОБА_12 відбувся на зустрічній для автомобіля Hyundai стороні руху (на стороні руху від центра села до а/д Гостомель-Бородянка).

Крім того, слід зазначити, що відповідно до висновку експерта № 30/135 від 26 червня 2018 року потерпілий ОСОБА_12 в момент первинного контакту з автомобілем був повернутий лівою чи заднє лівою стороною тіла відносно транспортного засобу, що явно не узгоджується із показами водія ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_20 , наданими ними під час проведення слідчого експеримента, покази яких було враховано експертом, а тому висновок експерта № 12-1/590 від 06 квітня 2018 року не може бути взятий судом до уваги.

Суд також не приймає до уваги висновок експерта № 11-1/324 від 21 грудня 2018 року (а.с. 175-179), оскільки він не містить доказової інформації.

Також, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в рішеннях «Салов проти України» від 06 вересня 2005 року, «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року та «Серявін та інші проти України» від 10лютого 2010 року, відповідно до якої, принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Кримінально протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Водночас, суд дійшов висновку про необхідність виключити з обвинувачення посилання про те, що порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. 2.1 а) Правил дорожнього руху перебуває у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_12 , оскільки таке порушення хоч і наявне, проте не перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який до кримінальної відповідальності притягується вперше, характеризується посередньо, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Суд критично ставиться до висновку, що міститься в досудовій доповіді Бучанського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві і Київській області від 14 грудня 2022 року, відповідно до якого орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк, тобто ізоляції від соціуму, можливе та не становить високу небезпеку для суспільства.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який, не зважаючи на позбавлення його права керування транспортними засобами за рішенням суду, керував транспортним засобом і допустив порушення правил дорожнього руху, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілого, безпосередньо після вчинення злочину залишив місце дорожньо-транспортної пригоди та зняв з транспортного засобу державний номерний знак, відсутність щирого розкаяння, суд вважає, що менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, і не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Потерпіла ОСОБА_9 пред`явила до обвинуваченого ОСОБА_7 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 000 000 гривень у зв`язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_12 .

Потерпілий ОСОБА_10 пред`явив до обвинуваченого ОСОБА_7 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 000 гривень у зв`язку зі смертю його батька ОСОБА_12 .

У судовому засіданні потерпілі ОСОБА_9 і ОСОБА_10 свої позови підтримали.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні цивільні позови потерпілих не визнав.

Оцінивши досліджені докази, суд дійшов наступних висновків.

Винуватість ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило загибель потерпілого ОСОБА_12 , знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.

Згідно з копією свідоцтва про смерть, ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Озерах Бородянського району Київської області (том 2, а.с. 58).

Відповідно до копій свідоцтв про одруження і про народження, ОСОБА_9 є дружиною, а ОСОБА_10 сином ОСОБА_12 (том 2, а.с. 87, 99).

Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Суд погоджується з доводами потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , що внаслідок кримінально протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 , що призвели до загибелі ОСОБА_12 , їм була завдана істотна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вони зазнали в зв`язку з втратою близької людини, чоловіка та батька відповідно, оскільки ця втрата є непоправною, призвела до негативних змін у житті, постійних переживань, психологічної напруги та емоційного дискомфорту, а тому суд вважає, що потерпілі мають право на відшкодування завданої їм моральної шкоди.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер вчиненого кримінального правопорушення, глибину душевних страждань потерпілих, негативні наслідки, що настали, відсутність відшкодування обвинуваченим шкоди та поведінку останнього, що поглиблює душевні страждання потерпілих, а тому з огляду на вимоги розумності та справедливості, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги потерпілої ОСОБА_9 і визначити суму відшкодування моральної шкоди як 250 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу станом на 01 січня 2025 року (3 028 грн), що становить 757 000 гривень.

Суд також вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги потерпілого ОСОБА_10 і визначити суму відшкодування моральної шкоди як 150 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу станом на 01 січня 2025 року (3 028 грн), що становить 454 200 гривень.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно стягнути на користь держави на відшкодування процесуальних витрат вартість проведення судових інженерно-технічних експертиз, автотехнічної експертизи, автотехнічної експертизи механізму та обставин ДТП, експертизи матеріалів, речовин та виробів у загальній сумі 7 007 гривень 20 копійок.

Арешт, накладений за ухвалою слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 30 серпня 2018 року, на автомобіль марки «Hyundai Н200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , необхідно скасувати.

Відповідно до ст. 100 КПК України, речовий доказ транспортний засіб марки «Hyundai Н200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , необхідно залишити власнику.

Керуючись статтями 370, 371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його затримання у порядку звернення вироку до виконання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди 757 000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 на відшкодування моральної шкоди 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави на відшкодування процесуальних витрат вартість проведення судових інженерно-технічних експертиз, автотехнічної експертизи, автотехнічної експертизи механізму та обставин ДТП, експертизи матеріалів, речовин та виробів у сумі 7 007 (сім тисяч сім) гривень 20 копійок.

Арешт, накладений за ухвалою слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 30 серпня 2018 року, на автомобіль марки «Hyundai Н200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , скасувати.

Речовий доказ транспортний засіб марки «Hyundai Н200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишити власнику.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_32