УХВАЛА

31 жовтня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції між Рівненським міським судом та ДУ "Рівненський слідчий ізолятор" кримінальне провадження № 0000107 від 15.07.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження №0000107 від 15.07.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Прокурор подав письмові клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, оскільки такі закінчуються, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час залишились незмінними.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання прокурора, просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, Європейський Суд з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» зазначив, що продовжуване утримання особи під вартою може бути виправдане у тій чи іншій справи лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, зі ступеня тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень, а також бере до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченим запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали. Щодо наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків щодо кожного з обвинувачених суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.

Ризики вчинення обвинуваченими дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ними таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи обвинувачений наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, раніше судимі. При розгляді клопотань прокурора, суд враховує тяжкість кримінальних правопорушень та обставин їх вчинення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання їх винуватими у кримінальних правопорушеннях.

Суд вважає, що з моменту взяття обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинувачених не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Восьмим абзацом ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, а також у злочині проти власності (ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України), та з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими в кримінальному правопорушенні, у вчиненні яких вони обвинувачуються; відсутність у обвинувачених сталих соціальних зв`язків, постійного місця роботи та джерел доходу, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 331 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, без визначення розміру застави, з 31 жовтня 2025 року по 29 грудня 2025 року включно.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , утримувати в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, без визначення розміру застави, з 31 жовтня 2025 року по 29 грудня 2025 року включно.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , утримувати в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, надіслати начальнику Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали до 29 грудня 2025 року включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1