Провадження № 1-кп/752/1736/25
УХВАЛА

27 жовтня 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001914 від 13 серпня 2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у м. Селидове Донецької області, має середню спеціальну освіту, розлученого, без офіційного місця роботи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 09 березня 2023 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

Голосіївський районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд вищевказаного кримінального провадження.

Захисник заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 в частині обвинувачення за ч. 3 ст. 357 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності. Також вважав, що кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України підлягає закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність відповідних діянь.

Обвинувачений підтримав захисника, просив закрити кримінальне провадження.

Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, клопотань не направила, тому суд дійшов висновку про можливість здійснення судового розгляду без її участі.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 з наступних підстав.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_3 , обвинувачується у тому, що він 12 серпня 2022 року, приблизно о 16:10, перебуваючи у приміщенні салону краси «Beauty time studio» за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, 4, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до шафи, що розташована в приміщенні салону, звідки з жіночої сумки дістав гаманець марки «Tergan 5730 siyan arsei», вартістю 1495,2 грн, в якому знаходились: банківська картка АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , грошові кошти в сумі 20 грн, та, утримуючи при собі викрадене майно, вийшов з приміщення салону краси, розпорядившись викраденим на власний розсуд та завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 1515,2 грн.

Такі дії ОСОБА_3 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, та за ч. 3 ст. 357 КК України, як незаконне заволодіння іншим важливим особистим документом.

Крім того, ОСОБА_3 12 серпня 2022 року о 16:24, перебуваючи у приміщенні супермаркету «Велмарт» за адресою: м. Київ, проспект Голосіївський, 58А, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, підійшов до каси № 4 та оплатив банківською картою АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 алкогольні напої та продукти харчування на суму 164,16 грн, та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 167,16 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 12 серпня 2022 року о 16:29, перебуваючи у приміщенні магазину «МІКСМАРТ» за адресою: м. Київ, проспект Голосіївський, 23, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, підійшов до каси магазину та оплатив банківською картою АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 алкогольні напої та продукти харчування на суму 389,00 грн, та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 389 грн.

Такі дії ОСОБА_3 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Законом України № 3886-IX від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09 серпня 2024 року, внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Відповідно до вказаного Закону діяння, пов`язані з викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з моменту набрання чинності Законом вважаються дрібним викраденням чужого майна, відповідальність за що передбачена ст. 51 КУпАП, тобто перестали бути кримінально караними.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні у 2022 році крадіжки майна потерпілої ОСОБА_6 на суму 1515,2 грн і крадіжок грошових коштів з банківської картки потерпілої на 164,16 грн та 389,00 грн

Станом на 1 січня 2022 року розмір неоподатковуваного мінімуму у частині кваліфікації кримінальних або адміністративних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ для відповідного року, становив 1240,5 грн.

Таким чином, оскільки сума крадіжок, вчинення яких ставиться обвинуваченому в провину, на час вчинення діянь не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому відповідні діяння перестали бути кримінально караним.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з приписами п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження з підстави передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження відносно нього за ч. 4 ст. 185 КК України підлягає закриттю у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діянь.

Вирішуючи питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідності за ч. 3 ст. 357 КК України суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як убачається з матеріалів справи, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 357 КК України, вчинення якого ставиться ОСОБА_3 в провину, мало місце до 12 серпня 2022 року.

Відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.

З дня вчинення інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення минуло більше трьох років.

Даних про те, що перебіг давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності зупинявся чи переривався матеріали справи не містять.

В судовому засіданні ОСОБА_3 просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

За таких обставин, клопотання захисника підлягає задоволенню, обвинуваченого ОСОБА_3 слід звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 357 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього - закрити.

Процесуальні витрати на залучення експертів слід віднести на рахунок держави.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись п. 4-1 ч. 1, ч. 2 ст. 284, ст. 372, ст. 376, ст. 479-2 КПК України, суд

постановив:

Клопотання захисника задовольнити.

На підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 в частині обвинувачення останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність відповідних діянь.

На підставі ст. 49 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 357 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити.

Процесуальні витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні віднести на рахунок держави.

Речові докази: оптичні диски з відеозаписами обставин вчинення правопорушень залишити в матеріалах справи.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1