Провадження № 1-кс/201/4004/2025
Соборний районний суд міста Дніпра
У Х В А Л А

19 вересня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотанняслідчого в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях капітана юстиції ОСОБА_3 погодженого з прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000916 від 28.03.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України,

установив:

Слідчий за погодженням з прокурором 18 вересня 2025 року звернувся до слідчого судді з клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000916 від 28.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та запобігання можливості відчуження, просить накласти арешт на майно підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме:

-об`єкт нерухомого майна (квартира), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 16, загальною площа (кв.м): 66, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки: 1/1 приватна власність, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1246, виданий 20.12.2013 року;

-об`єкт нерухомого майна (земельні ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 215, загальною площа (га): 1.5593, кадастровий номер: :05:000:0081, розташована за адресою: Донецька обл., Волноваський район сільська рада Валер`янівська, розмір частки: 1/1 приватна власність, на підставі державного акту на право власності, серія та номер: ЯА № 995876, виданий 18.12.2006 року.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000916 від 28.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України. Вказав, що в період з червня 2015 року по теперішній час ОСОБА_5 обійнявши посаду «начальника Докучаевского Управления по газоснабжению и газификации ГК «Донбассгаз»» та перебуваючи на ній, знаходячись у будівлі «Докучаевского Управления по газоснабжению и газификации ГК «Донбассгаз»» за адресою: м. Докучаєвськ, вул. Комсомольська, буд. 47 прийняв участь у терористичній організації «ДНР», забезпечуючи реалізацію завдань її політичного блоку шляхом виконання покладених на «ГК «Донбассгаз»» повноважень.

На підставі забраних доказів 11.09.2025 року відносно ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, однак останньому повідомлення про підозру особисто не вручено внаслідок не встановлення його місцезнаходження на території будь якого населеного пункту, де органи державної влади України здійснюють свої повноваження. Установлено, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування.

18.09.2025 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук у зв`язку з тим, що останній переховується від органів досудового розслідування та суду на території, що тимчасово підконтрольна представникам т.зв. «ДНР» та окупаційним військам РФ з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, та встановлено набуття ОСОБА_5 права власності на об`єкти нерухомого майна, а саме:

-об`єкт нерухомого майна (квартира), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 16, загальною площа (кв.м): 66, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки: 1/1 приватна власність, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1246, виданий 20.12.2013 року;

-об`єкт нерухомого майна (земельні ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 215, загальною площа (га): 1.5593, кадастровий номер: :05:000:0081, розташована за адресою: Донецька обл., Волноваський район сільська рада Валер`янівська, розмір частки: 1/1 приватна власність, на підставі державного акту на право власності, серія та номер: ЯА № 995876, виданий 18.12.2006 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 1 ст. 258-3 КК України, створення терористичної групи чи терористичної організації, керівництво такою групою чи організацією або участь у ній, а так само організаційне чи інше сприяння створенню або діяльності терористичної групи чи терористичної організації - караються позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, санкцією якої передбачене покарання у вигляді конфіскації майна, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України для конфіскації майна як виду покарання, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно, яке перебуває у власності підозрюваного.

Підставою для накладення арешту на майно є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України та сукупність розумних підозр вважати, що таке майно підлягає конфіскації у разі визнання винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні та призначення покарання у межах санкцій ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Метою накладення арешту на майно є необхідність запобігання можливості його відчуження (передача будь-яким чином права на майно третім особам дарування, продаж, обмін тощо) та можливість застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна у разі ухвалення судом обвинувального вироку стосовно.

На підставі викладеного, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та запобігання можливості відчуження майна, слідчий просить клопотання задовольнити.

Слідчий у судове засідання для розгляду клопотання не з`явився, про час та місце його розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, на задоволенні наполягав, неприбуття слідчого в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного та його захисника.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 вересня 2025 року відповідно до вимог ст. ст. 276, 277, 278 КПК України відносно ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, однак останньому повідомлення про підозру особисто не вручено внаслідок не встановлення його місцезнаходження на території будь якого населеного пункту, де органи державної влади України здійснюють свої повноваження. Встановлено, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування. 18 вересня 2025 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук. Санкція злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється, передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Також встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна підозрюваному ОСОБА_5 на праві приватної власності належить: квартира - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 16, загальною площа (кв.м): 66, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки: 1/1 приватна власність, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1246, виданий 20.12.2013 року; земельні ділянка - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 215, загальною площа (га): 1.5593, кадастровий номер: :05:000:0081, розташована за адресою: Донецька обл., Волноваський район сільська рада Валер`янівська, розмір частки: 1/1 приватна власність, на підставі державного акту на право власності, серія та номер: ЯА № 995876, виданий 18.12.2006 року.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження доказів, забезпечення спеціальної конфіскації майна та забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до вимог ч. 3, 4, 5 ст. 170 КПК України, у випадках, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, або на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 1-3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З матеріалів провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені обставини підозри ОСОБА_5 , могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, санкція якої передбачає у тому числі конфіскацію майна.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлено, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що майно, на яке просить накласти арешт слідчий, знаходиться у власності підозрюваного, а тому існує обґрунтований ризик його відчуження задля запобігання можливої конфіскації у разі в майбутньому доведеності висунутого обвинувачення.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус, як накладення арешту на вказане майно, що належить підозрюваному та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

Отже, клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях капітана юстиції ОСОБА_3 погодженого з прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000916 від 28.03.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яке належить йому на праві приватної власності, а саме:

-об`єкт нерухомого майна (квартира), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 16, загальною площа (кв.м): 66, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки: 1/1 приватна власність, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1246, виданий 20.12.2013 року;

-об`єкт нерухомого майна (земельна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 215, загальною площа (га): 1.5593, кадастровий номер: :05:000:0081, розташована за адресою: Донецька обл., Волноваський район сільська рада Валер`янівська, розмір частки: 1/1 приватна власність, на підставі державного акту на право власності, серія та номер: ЯА № 995876, виданий 18.12.2006 року;

тобто тимчасово, на час досудового розслідування та судового розгляду у даному кримінальному провадженні, заборонити розпоряджатися, користуватися та відчужувати вказане майно.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1