Справа № 202/4819/25
Провадження № 1-кс/202/6717/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпра клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного до внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000821 від 24.05.2024,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням в якому просить застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування вказаного клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел, направлений на скоєння тяжких злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, діючи з корисливих мотивів, з метою систематичного отримання незаконного прибутку, усвідомлюючи та розуміючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розробив детальний (поступовий) злочинний план, неухильно дотримуючись умов якого був упевнений у неможливості викриття його злочинної діяльності, уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Усвідомлюючи, що самостійне, без залучення інших осіб скоєння тяжких злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів неможливо, ОСОБА_7 , у невстановлений органами досудового розслідування час, але не пізніше 02.09.2024, знаходячись у невстановленому органами досудового розслідування місці, вступив у попередню змову з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, ознайомив останніх зі своїми злочинними намірами, довів до їх відома деталі вищевказаного розробленого ним злочинного плану.

Реалізуючи єдиний злочинний умисел, направлений на незаконне, з метою збуту придбання, зберігання психотропних речовин, обіг якої обмежено - метамфітамін, а також на незаконний збут психотропної речовини, обіг якої обмежено - метамфітамін, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та з невстановленими в ході досудового розслідування особами, відповідно до заздалегідь розподілених функцій та ролей, задля досягнення їх спільної злочинної мети - отримання незаконного прибутку внаслідок систематичного скоєння тяжких злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, у невстановлений органами досудового розслідування час, але не пізніше14.04.2025, знаходячись у невстановленому органами досудового розслідування місці, з невстановленого органами досудового розслідування джерела незаконно, з метою збуту придбала речовину, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфітамін, який ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами, почала незаконно зберігати, з метою збуту у невстановленому місці до 14.04.2025.

Далі, 14.04.2025 ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут психотропної речовини обіг якої обмежено метамфетамін, який вона незаконно придбала та зберігала з метою збуту, діючи умисно, спільно та узгоджено, за попередньою змовою групою осіб з невстановленими в ході досудового розслідування особами, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 25, 27, Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 № 60/95-ВР, 02.09.2024в період часу з 10:08 год.до 10:14 год. ОСОБА_5 домовилася про продаж вищевказаної психотропної речовини, обіг якої обмежений метамфетамін з ОСОБА_9 до якої застосовано заходи безпеки на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві». Окрімцього14.04.2025, приблизно о 10:10 год. ОСОБА_9 прибула до визначеного ОСОБА_5 місця, а саме за місцем мешкання останньої, за адресою: АДРЕСА_1 , для збуту ОСОБА_5 психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін.

14.04.2025приблизно о 10:11 год. ОСОБА_9 прибувши до кв.

АДРЕСА_2 , двері якої відчинила ОСОБА_5 , увійшла до коридору зазначеної квартири. Після чого від ОСОБА_9 отримала грошові кошти у сумі 500 гривень, які були їй вручені працівниками УКР ГУНП в Дніпропетровській області в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки. Приблизно о 11:11 год. ОСОБА_5 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами, з користі незаконно збула ОСОБА_9 один зіп пакет з речовиною масою0, 1709 г, яка у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін масою 0,0447 г.

Умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин, вчинені за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_10 .

17.09.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Причетність до злочину ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у проваджені матеріалами.

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб передбачений КПК України і вказують на вірогідну причетність ОСОБА_5 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, при цьому таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення(рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішується питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи той факт, що для розгляду в розумні строки даного кримінального провадження в суді необхідне забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, також те, що ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності може здійснити дії, передбачені п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: 1) Можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає виключне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років. У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, підозрювана ОСОБА_5 усвідомлює невідворотність покарання за вчинене нею кримінальне правопорушення, а тому з метою уникнення відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Слід зазначити, що ОСОБА_5 постійного офіційного місця роботи не має, міцних соціальних зв`язків не має, що вказує на можливість переховування останньї від досудового розслідування та суду. Можливість незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні. Органом досудового розслідування із врахуванням того факту, що

ОСОБА_5 у зв`язку із набуттям статусу підозрюваної та можливістю ознайомлюватися із матеріалами кримінального провадження, відомі особисті дані та місця проживання свідків у даному кримінальному провадженні.

Крім цього, коло свідків та очевидців в даному кримінальному провадженні встановлюється, а тому є всі підстави вважати, що існує обґрунтований ризик незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, з метою уникнення відповідальності за вчинений тяжкий злочин шляхом їх залякування, умовляння, пропонування неправомірної вигоди тощо.

Так, при встановленні на явності ризику позапроцесуального впливу

на свідків слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання у кримінальному провадженні показань від осіб, які є свідками, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а післянаправленняобвинувального акту досуду на стадії судового розгляду усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні. При цьому, суд можеобґрунтовуватисвоївисновкилише на тих показаннях, яківінбезпосередньосприймавпід час судового засіданняабоотриманиху порядку, передбаченомуст. 225 КПК, тобто на показанняхдопитаних на стадіїдосудовогорозслідуванняслідчимсуддеюосіб. Суд, згідноізвимогами ч. 4 ст. 95 КПК України, не вправіобґрунтовуватисудовірішенняпоказаннями, наданимислідчому, прокурору, абопосилатися на них. Тому, ризиквпливу на свідківіснує не лише на початковому етапікримінальногопровадження при зібраннідоказів, а й на стадії судового розглядудо моментубезпосередньогоотримання судом показаньвідсвідків та дослідженняїх судом.

Крім цього, на цей час підозра у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України, ґрунтується, на показанняхсвідківта інших причетних осіб (які на даний час щевстановлюються) які, хоча і є наданими слідчому, однак не можуть бути покладені, як зазначеновище, у мотивуваннярішення суду по сутіобвинувачення та оглядами місця події. Можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

ОСОБА_5 як встановлено з матеріалівдосудовогорозслідування, а саме за результатами проведеннянегласнихслідчих (розшукових) дій, вказанийзлочинвчинявсянеодноразово, систематично, без наміруприпинятизлочиннудіяльність.

Також, беручи до уваги, що ОСОБА_5 офіційно непрацевлаштована, тобто офіційного джерела доходу не має, тож, у разі, якщо підозрювана ОСОБА_5 , буде перебувати на свободі, вказане кримінальне правопорушення може продовжуватись як безпосередньо ОСОБА_11 так і іншими особами, а також існує ризик вчинення нового кримінального правопорушення підозрюваною ОСОБА_5 .

Враховуючи сукупність вищевикладених обставин, суспільну небезпеку дій підозрюваного, вчинених в умовах воєнного стану, досудове розслідування приходить до висновку, що в разі застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваної ОСОБА_5 таких як: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, існує реальна загроза переховування його від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 та більш м`які запобіжні заходине призведуть до забезпечення нормальної поведінки підозрюваного та виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні. Вказані ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є обґрунтованими, а враховуючи те, що такі запобіжні заходи як: - особисте зобов`язання; - застава; - домашній арешт; не зможуть зашкодити підозрюваному уникнути від органу досудового розслідування, оскільки базуються лише на суб`єктивному відношенні підозрюваного до необхідності виконання покладених на нього обов`язків, а - особиста порука не може бути застосована до ОСОБА_5 з урахуванням відсутності осіб, які заслуговують на довіру.

ОСОБА_5 отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних даних свідків, інших невстановлених причетних осіб, у зв`язку з чим остання перебуваючи на волі матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови їх від показів.

Окрім цього слід звернути увагу, що вчинення вказаного кримінального правопорушення здійснювалось з використанням інших осіб та із застосуванням елементів конспірації, а також по завчасного розробленого плану.

Враховуючи характер кримінального провадження, майновий стан підозрюваного та значну суспільну небезпеку інкримінованого йому злочину, у сторони обвинувачення немає підстав вважати, що застава, сума якої визначатиметься виключно до ступеню тяжкості злочину, зможе забезпечити реалізацію мети обрання запобіжного заходу та керуючись ч.5 ст. 182 КПК України, яка передбачає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно, а тому слідчим суддею необхідно визначити розмір застави ОСОБА_5 більше ніж максимальні межі застави передбачені для осіб, які підозрюються у вчиненні тяжкого злочину.

За таких обставин, сума застави у межах, передбачених положеннями

ст. 182 КПК України, для тяжкого злочину, не може забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде стримуючим засобом до не порушення ОСОБА_5 покладених на підозрюваного обов`язків.

Враховуючи викладене, майновий стан підозрюваного, а також те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на неї обов`язків, одночасно із застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід призначити останній заставу у розмірі 400 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1211200 грн. та у випадку її внесення визначити необхідність виконання ним обов`язків ч. 5 ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримав клопотання та доводи викладені в ньому та пояснив, що підозра, пред`явлена ОСОБА_5 та ризики, викладені у клопотанні обґрунтовані і підтверджується належними доказами. Просив застосувати до підозрюваної запобіжний захід із визначенням розміру застави.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на необгрунтованість підозри та недоведеність ризиків. Просив застосувати до підозрюваної більш м`який запобіжний захід.

Підозрювана в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання та просила застосувати до неї більш м`який запобіжний захід. Додатково пояснила, що вона має на утриманні неповнолітніх дітей, якого доглядає самостійно, не працює, раніше не судима. Родичів або інших осіб, які б могли здійснювати догляд за її неповнолітніми дітьми не має.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваної, дослідивши матеріали досудового розслідування та копії матеріалів, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя вважає його таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріали зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

В судовому засіданні встановлено, що подане прокурором клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

17.09.2025 року відповідно до вимог ст. ст. 276-278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується наданими слідчому судді копіями матеріалів кримінального провадження, а саме: протоколом огляду та вручення грошових коштів від 02.09.2024; протоколом огляду від 02.09.2024, за результатами якого у ОСОБА_9 вилучено сліп-пакет з речовиною; висновкомсудовоїекспертизинаркотичнихзасобів, психотропнихречовин та прекурсоріввід№СЕ19/104-24/35793-НЗПРАП від 17.09.2025; показаннями свідка ОСОБА_9 , яка надала свою добровільну згоду на участь у контролі за вчиненням злочину; протоколом огляду та врученнягрошовихкоштіввід 09.04.2024; протоколом оглядувід 09.04.2024, за результатами якого у ОСОБА_9 вилученосліп-пакет з речовиною; висновкомсудовоїекспертизинаркотичнихзасобів, психотропнихречовин та прекурсоріввід №СЕ19/104-25/15162-НЗПРАП від 17.04.2025; показаннямисвідка ОСОБА_12 , який надав свою добровільнузгоду на участь у контролі за вчиненнямзлочину; протоколом огляду та врученнягрошовихкоштіввід 14.04.2024; протоколом оглядувід 14.04.2024, за результатами якого у ОСОБА_9 вилученосліп-пакет з речовиною; висновкомсудовоїекспертизинаркотичнихзасобів, психотропнихречовин та прекурсоріввід №СЕ19/104-25/15359-НЗПРАП від 21.04.2025; ОСОБА_13 , яка надала свою добровільнузгоду на участь у контролі за вчиненням злочину; протоколом НСРД (аудіо- відеоконтроль відносно ОСОБА_7 , яким встановлено 02.09.2024 факт збуту психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін та підбурювання особи до спільного вчинення зчину, щодо збуту психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін та визначення ролі як виконавця злочинної групи); протоколом НСРД (аудіо- відеоконтроль відносно ОСОБА_5 , яким встановлено 14.04.2025 факт збуту психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін); протоколом НСРД (аудіо- відеоконтроль відносно ОСОБА_8 , яким встановлено 09.04.2025 факт збуту психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін); протоколом НСРД (263 КПК України - відносно ОСОБА_7 , яким встановлено розмови з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , про надання їмпсихотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін для збуту, звітування про кошти за збут психотропну речовину, ієрархію учасників злочину, контроль над учасниками злочину організаторами ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , вжиття заходів конспірації, обмін готівки отриманої в результаті збуту психотропної речовини в валюту США, вжиття заходів психологічного та фізичного впливу до виконавців з сторони ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ; протокол НСРД(спостереження за особою ОСОБА_7 , яким встановлено, зустріч з ОСОБА_15 для передачі йому грошових коштів отриманих від збутупсихотропної речовини та отримання такої речовини для подальшого збуту учасниками спільного злочину, зустрічі з учасниками а саме з ОСОБА_8 , ОСОБА_11 ) протоколом НСРД( 264 КПК України відносно ОСОБА_7 , яким встановлено систематичний переказ отриманих від збуту грошових коштів на електронний гаманець з якого в подальшому ОСОБА_14 обліковую кошти, підбурювання осіб з кола своїх знайомих до вчинення злочину, щодо збуту психотропної речовини, ієрархію спільного злочину, спілкування з учасниками злочину, визначення обставин способу отриманняпсихотропної речовини від організаторів спільного злочину ОСОБА_14 та ОСОБА_15 для подальшого збуту учасниками; протокол НСРД (236 КПК України відносно ОСОБА_16 ), яким встановлено участь у спільному злочині з учасниками, збут психотропної речовини; протокол НСРД (236 КПК України відносно ОСОБА_5 ), яким встановлено участь у спільному злочині з учасниками, збут психотропної речовини, звітування організаторам; протокол НСРД (236 КПК України відносно ОСОБА_8 ), яким встановлено участь у спільному злочині з учасниками, збут психотропної речовини, звітування організаторам; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 23.08.2024;протоколом огляду від 23.08.2024, за результатами якого у ОСОБА_17 вилучено сліп-пакет з речовиною;висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів від №СЕ19/104-24/34564-НЗПРАП від 30.08.2024;протоколом НСРД (аудіо- відеоконтроль відносно ОСОБА_18 , яким встановлено 23.08.2024 факт збуту психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін) та іншими матеріалами в їх сукупності.

Слідчий суддя вважає, що за обставин, викладених у клопотанні про застосування запобіжного заходу, слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення та існування фактів, які в контексті практики Європейського суду з прав людини можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити даний злочин.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні стороною обвинувачення надано достатньо доказів щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

При цьому слідчий суддя враховує, що на даній стадії кримінального провадження судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому докази, які є достатніми для висновку про наявність обґрунтованої підозри, не обов`язково мають бути настілки ж переконливими та повними, як докази на стадії висунення особі обвинувачення у вчиненні злочину або на стадії судового розгляду такого обвинувачення.

Крім того, слідчим та прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, або продовжити дане кримінальне правопорушення.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 177 КПК України, в саме: можливості підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, в зв`язку з чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваної винною у вчиненні інкримінованого злочину, остання може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Панченко проти Росії» (Panchenkov. Russia) п. 102 від 08.02.2005 р. тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є суттєвим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, незаконно впливати на та свідків інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, на думку слідчого судді, є доведеним, оскільки підозрювана знайомий з іншими підозрюваними, а також їй відомі анкетні дані свідків у даному кримінальному провадженні, в зв`язку з чим, вона шляхом вмовлянь, шантажу або підкупу може схилити вказаних осіб надання неправдивих показів, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: продовжити кримінальне правопорушення, в якому вона підозрюється, про що свідчить те, що як встановлено з матеріалів досудового розслідування, а саме за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, ОСОБА_5 підозрюється у систематичному збуті наркотичних засобів.

Інші ризики слідчим суддею не встановлені.

Окремо необхідно зазначити, що згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваної кримінального правопорушення підозра достатньо обґрунтована;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується інкриміноване підозрюваній кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких кримінальних правопорушень;

3) вік та стан здоров`я підозрюваної ОСОБА_5 є особою молодого віку, має задовільний стан здоров`я;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваної в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців підозрювана має на утриманні двох неповнолітніх дітей, інших осіб, які б могли піклуватися про дитину не має, незаміжня, що в судовому засіданні не оспорено прокурором;

5) наявність у підозрюваної постійного місця роботи - підозрювана не працює;

6) репутацію підозрюваної даних про репутацію підозрюваної не надано;

7) майновий стан підозрюваної незадовільний;

8) наявність судимостей у підозрюваної раніше не судима;

9) дотримання підозрюваною, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше до підозрюваної раніше запобіжні заходи не застосовувалися;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення дані відсутні;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини розмір майнової шкоди на момент повідомлення про підозру не встановлено, разом з тим, на даний час підозрюваний частково відшкодував матеріальну шкоду завдану кримінальним правопорушення потерпілому.

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї не встановлено.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає, що прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 є матір`ю неповнолітніх дітей, який перебуває на її утриманні, незаміжня та не має близьких родичів, які б могли виконувати обов`язки з догляду за дітьми у разі виникнення такої необхідності.

Вказані обставини не оспорені прокурором у судовому засіданні.

У ст. 4 Закону України «Про охорону дитинства» йдеться про забезпечення належних умов для гарантування безпеки, охорони здоров`я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності; проведення державної політики, спрямованої на реалізацію соціальних гарантій у процесі виховання, навчання.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Системний аналіз діючого КПК України, призводить слідчого суддю до висновку, що питання щодо заходів піклування про неповнолітніх дітей підозрюваного, у разі обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, нормативно не врегульовано, а вказані заходи можуть бути застосовані судом лише відносно неповнолітніх дітей обвинуваченого (ст. 378 КПК України). Разом з тим, встановлені судом об`єктивні існуючі обставини, а саме те, що обрання підозрюваній ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою призведе до залишення її малолітніх дітей, без батьківського піклування, засобів існування, належного виховання та створення умов для розвитку особистості, що у підсумку може призвести до прямої загрози його життю та здоров`ю, що не може бути залишено поза увагою слідчого судді та свідчить про необхідність застосувати до підозрюваної більш м`який запобіжний захід.

Разом з тим, суд враховує незадовільний майновий стан підозрюваної, що унеможливлює внесення останньою розміру застави, що в свою чергу свідчить про те, що застава в розмірі 400 розмірів неоподатковуваних доходів громадян є непомірним для підозрюваної, що суперечить положенням ч. 2 ст. 182 КПК України.

Таким чином, на думку слідчого судді, прокурором в судовому засіданні необґрунтована необхідність застосування до підозрюваної ОСОБА_5 виняткового та найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі вищенаведеного, враховуючи, особу підозрюваної, зокрема те, що він раніше не судима, має на утриманні неповнолітнього сина, незаміжня та не має близьких родичів, які б могли виконувати обов`язки з догляду за дітьми у разі виникнення такої необхідності, слідчий суддя вважає, що для запобігання встановленим ризикам, достатньою мірою для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

На переконання слідчого судді, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде гарантувати виконання підозрюваною на час досудового розслідування процесуальних обов`язків та зможе повною мірою запобігти встановленим ризикам, оскільки такий запобіжний захід також пов`язаний із виключенням вільного переміщення та обмеженням у комунікації.

Таким чином, у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно відмовити, застосувавши відносно неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та поклавши на неї обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого відмовити за необгрунтованістю.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваній залишати житло цілодобово, за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 2 (два) місяця по 16.11.2025 року, із застосуванням засобів електронного контролю.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України зобов`язати підозрювану ОСОБА_5 :

- не відлучатись з місця постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово;

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- не виїжджати за межі Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання

- утримуватись від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженню.

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю.

Ухвала слідчого судді діє, в межах строку досудового розслідування, тобто по 16.11.2025 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити до ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання підозрюваної, для забезпечення контролю за поведінкою підозрюваної ОСОБА_5 під час дії відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1