Справа № 496/5056/25
Провадження № 1-кп/496/624/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_4 , відеоконференція,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Біляївка матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Августівка, Біляївського району, Одеської області, з середньою освітою, пенсіонер, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 259 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

04 квітня 2025 року ОСОБА_5 , приблизно о 09 годині 12 хвилин, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що повідомлення про підготовку вибуху, яке ним буде висловлене, загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, однак не відповідає дійсності, є неправдивим та таким, що може порушити нормальну життєдіяльність людей, викликати паніку, перебої в роботі органу виконавчої влади - Національної поліції України, використовуючи мобільний телефон марки «Nokia» ІМЕІ НОМЕР_1 , з сім картою № НОМЕР_2 , зателефонував на спец лінію «102», та назвавши свої анкетні дані повідомив оператору служби «102» Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області завідомо неправдиву інформацію про підготовку вибуху будівлі Відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, розташовану за адресою: Одеська область, Одеський район, село Усатове, провулок Урядовий, 65, тобто, будівлі, що забезпечує діяльність державного органу виконавчої влади.

За таких обставин, суд вважає доведеним, те що своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 259 КК України за кваліфікуючою ознакою - завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху будівлі, що забезпечує діяльність органів державної влади.

31.07.2025 року між прокурором Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди, ОСОБА_5 беззастережно та в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України відповідно до сформульованої підозри, а також погодився на призначення покарання за ч. 2 ст. 259 КК України у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки, на підставі ст. 75 КК України зі звільненням ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд затвердити зазначену угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, відповідно до сформульованої підозри, пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого не заперечував проти затвердження зазначеної угоди про визнання винуватості, також зазначив, що вона була укладена у його присутності.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 259 КК України у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним, віднесено до категорії тяжких злочинів.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України та характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, а також вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Також судом встановлено, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, офіційно не працевлаштований, разом з тим раніше не судимий, на обліках в ОПНД та ОНД не перебуває, позитивно характеризується за місцем мешкання та не суперечать загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, а саме, речові докази: мобільний телефон марки «Nokia», IMEI: НОМЕР_1 , з абонентським номером НОМЕР_3 - конфіскувати в дохід держави на потреби Збройних Сил України, при цьому скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 26 травня 2025 року.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.

Цивільний позов по справі заявлений не був.

Підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468-470, 472-475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 31.07.2025 року між прокурором Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Термін іспитового строку ОСОБА_5 рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 12.11.2025 року.

Арешт на мобільний телефон марки «Nokia», IMEI: НОМЕР_1 , з абонентським номером НОМЕР_3 - скасувати.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Nokia», IMEI: НОМЕР_1 , з абонентським номером НОМЕР_3 - конфіскувати в дохід Держави на потреби Збройних Сил України.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати по справі за проведення судової експертизи у розмірі11142,50 грн.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.