Справа № 204/289/26
Провадження № 1-кс/204/71/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю законного представника підозрюваного: ОСОБА_6 ,

за участю підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро, клопотання слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні № 0002355 від 23.11.2025 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні № 0002355 від 23.11.2025 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом Управління здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002355 від 23.11.2025 за підозрою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України. В ході досудового розслідування повідомлено про підозру: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що він підозрюється у пособництві до вчинення терористичного акту, тобто у пособництві у вчиненні вибуху, вчиненого з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, що призвело до загибелі людини, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України. Суть повідомленої підозри і правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, у вчиненні якого підозрюються особа: 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», було введено воєнний стан на всій території України з 05 год. 30 хв., який набув чинності з дня його опублікування 24.02.2022. Згідно з Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, а також у подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався відповідними указами Президента України і діє по теперішній час. З невстановленого часу представниками спеціальної служби іноземної держави Федеральної служби безпеки Російської Федерації посилено ведеться розвідувально-підривна діяльність проти України, яка полягає в ослабленні державної влади України, її самостійності та незалежності у міжнародних відносинах, захищеності території країни, підготовленості держави до захисту від зовнішньої агресії, дестабілізації суспільно-політичної обстановки всередині країни, створенні умов для діяльності іноземної розвідки, зборі інформації, що становить інтерес для іноземної розвідки, а також у втручанні у внутрішню політику України, розпалюванні сепаратистських настроїв та інформаційній експансії. Представники спецслужб Російської Федерації, усвідомлюючи тяжкі наслідки своїх дій, спрямовані на дестабілізацію суспільно-політичної ситуації та ослаблення держави, у невстановлений спосіб підшукували осіб, негативно налаштованих щодо державної влади України. У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше листопада 2025 року, невстановлена в ході досудового розслідування особа, яка діяла під псевдонімом « ОСОБА_11 » (надалі куратор), використовуючи месенджер Telegram як засіб прихованого дистанційного зв`язку, встановила контакт із ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та запропонувала останньому грошову винагороду за участь у підготовці та вчиненні терористичного акту на території міста Дніпра із застосуванням саморобного вибухового пристрою. ОСОБА_10 , достовірно знаючи про запровадження та дію воєнного стану на території України, усвідомлюючи суспільно небезпечний, протиправний та терористичний характер запропонованих дій, передбачаючи можливість настання тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, заподіяння шкоди їх здоров`ю, пошкодження об`єктів цивільної інфраструктури та порушення громадської безпеки, діючи умисно, прийняв зазначену пропозицію та погодився на виконання завдань, пов`язаних із виготовленням саморобних вибухових пристроїв та підготовкою умов для подальшого вчинення терористичного акту на території міста Дніпра. При цьому метою вчинення зазначеного терористичного акту, що була доведена до відома ОСОБА_10 куратором та ним усвідомлювалася, було залякування населення, дестабілізація суспільно-політичної ситуації в регіоні, створення атмосфери страху та напруженості, а також порушення громадської безпеки в умовах воєнного стану. Таким чином, куратор та ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вступили у попередню змову з метою підготовки та вчинення терористичного акту, розподіливши між собою ролі, відповідно до яких куратор здійснював загальне керівництво, координацію дій та фінансування, а ОСОБА_10 виконував роль пособника та виконавця окремих елементів злочинного плану. Участь ОСОБА_10 у вказаній злочинній діяльності мала характер свідомого, активного та цілеспрямованого сприяння у підготовці до вчинення терористичного акту та була зумовлена як ідеологічними мотивами, пов`язаними з підтримкою злочинної мети куратора, так і матеріальними мотивами, зокрема очікуванням отримання грошової винагороди за виконання поставлених завдань. З метою реалізації злочинного умислу та забезпечення фінансування підготовчих дій, на прохання куратора ОСОБА_10 , діючи як співучасник злочину, добровільно надав банківську картку № НОМЕР_1 , відкриту на його ім`я в АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яка використовувалася для отримання грошових коштів, призначених для придбання компонентів, необхідних для виготовлення саморобних вибухових пристроїв. Також, з метою реалізації зазначеного злочинного умислу та виконання завдань, отриманих від куратора, ОСОБА_10 13 листопада 2025 року прибув з міста Києва до міста Дніпра, де надалі розпочав активні підготовчі дії, спрямовані на виготовлення саморобних вибухових пристроїв та створення умов для вчинення терористичного акту. У подальшому ОСОБА_10 , використовуючи отримані грошові кошти, у період з 14 по 19 листопада 2025 року придбав у будівельному гіпермаркеті ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , складові частини саморобного вибухового пристрою, а саме: три порошкові вогнегасники, засіб для видалення плям та мінеральні добрива (аміачну селітру), які, усвідомлюючи їх подальше злочинне використання, переніс до житлової квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи у вказаній квартирі, ОСОБА_10 , у невстановлений на даний час спосіб, діючи за вказівками та під контролем куратора, поєднав зазначені компоненти в єдину конструкцію та виготовив щонайменше два саморобні вибухові пристрої, які надалі незаконно зберігав за вказаною адресою до моменту їх можливого використання за призначенням. Крім того, з метою забезпечення технічної можливості дистанційного контролю та подальшої активації саморобних вибухових пристроїв, виконуючи завдання куратора, у період з 19 по 22 листопада 2025 року ОСОБА_10 у ломбардах міста Дніпра, а саме « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та « ІНФОРМАЦІЯ_6 », придбав два мобільні телефони марки «Redmi» з відповідними ідентифікаційними номерами IMEI, які планувалося використати як елементи дистанційного спостереження та технічні засоби для подальшої активації саморобних вибухових пристроїв куратором. Надалі ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з куратором та виконуючи роль пособника, умисно розпочав вчинення додаткових підготовчих дій, спрямованих на створення сприятливих умов для реалізації терористичного акту на території міста Дніпра, що полягали у зборі, фіксації та передачі куратору інформації про потенційні місця вчинення вибуху, час можливого здійснення терористичного акту. Так, внаслідок отримання та аналізу інформації, наданої ОСОБА_10 , куратором було визначено місце для закладання двох саморобних вибухових пристроїв, а саме ділянку місцевості, розташовану у безпосередній близькості до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , за орієнтовними географічними координатами: 48.417395, 35.031459 та 48.417234, 35.031377. Після цього куратор надав ОСОБА_10 вказівку прибути до зазначеного місця, перенести та здійснити закладання саморобних вибухових пристроїв з метою подальшої реалізації терористичного акту. У подальшому ОСОБА_10 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, не пізніше 10 год. 50 хв. 23 листопада 2025 року, прибув на вказану ділянку місцевості та заклав два саморобні вибухові пристрої поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_3 , за зазначеними координатами. З метою забезпечення дистанційного спостереження за місцем закладання вибухових пристроїв та їх подальшої активації куратором ОСОБА_10 розмістив поряд із ними раніше придбані мобільні телефони, які використав як технічні засоби фіксації осіб, що могли прибути на зазначену територію. Для маскування вибухових пристроїв і технічних засобів ОСОБА_10 наклеїв на них фрагменти паперу, підібраного за кольором до опалого листя з дерев, з метою ускладнення їх виявлення та створення умов для прихованого дистанційного підриву саморобних вибухових пристроїв куратором, після чого залишив місце закладання та вибув до міста Києва. Унаслідок свідомих та умисних дій ОСОБА_10 , вчинених ним як пособником, куратору було надано фактичну та реальну можливість у будь-який момент довести злочинні дії до логічного завершення шляхом дистанційного підриву саморобних вибухових пристроїв та здійснення вибуху, що прямо створювало загрозу життю та здоров`ю громадян і громадській безпеці, тобто здійснити терористичний акт. Після чого, у невстановлений у ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 14 год. 23 хв. 23 листопада 2025 року, відбувся вибух одного з вказаних саморобних вибухових пристроїв вибухової дії, внаслідок чого громадянин України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , загинув на місці. Після цього куратор, усвідомлюючи неминучість прибуття на місце події працівників правоохоронних органів з метою фіксації наслідків вибуху, заздалегідь забезпечив залишення ОСОБА_10 другого саморобного вибухового пристрою, розраховуючи на можливість його подальшого застосування проти працівників правоохоронних органів. У свою чергу, з метою фіксації кримінального правопорушення на місце події було направлено слідчо-оперативну групу відділу поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції № 1 Головного Управління Національної поліції України в Дніпропетровській області та спеціалістів ІНФОРМАЦІЯ_8 . Після цього, при обстеженні ділянки місцевості у безпосередній близькості до будинку за адресою: АДРЕСА_3 , за орієнтовними географічними координатами: 48.417395, 35.031459 та 48.417234, 35.031377, старшим інспектором ІНФОРМАЦІЯ_8 майором поліції ОСОБА_13 , у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 15 год. 20 хв. 23 листопада 2025 року, відбувся вибух другого з вказаних саморобних вибухових пристроїв вибухової дії, внаслідок чого майор поліції ОСОБА_13 зазнав тілесних ушкоджень у вигляді осколкових поранень нижніх кінцівок та черевної порожнини. Таким чином, у період з 13 по 23 листопада 2025 року громадянин України ОСОБА_10 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з невстановленою досудовим розслідуванням особою - куратором, виконуючи відведену йому роль пособника, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, за вказівками та інструкціями куратора: здійснив виготовлення щонайменше двох технічно придатних до вибуху саморобних вибухових пристроїв, придатних для дистанційної активації та спричинення ураження людей і матеріальних об`єктів; здійснив закладання вказаних саморобних вибухових пристроїв у заздалегідь визначеному місці на території міста Дніпра; надав активну допомогу у виборі та погодженні місця закладання вибухових пристроїв, з урахуванням можливого перебування цивільних осіб, а також імовірного прибуття на місце події працівників правоохоронних органів; створив реальні умови для доведення злочинного умислу до логічного завершення, надавши куратору можливість у будь?який момент здійснити дистанційний підрив саморобних вибухових пристроїв та спричинити вибух. Результатом таких дій, стала реалізація терористичного акту 23 листопада 2025 року, який створив небезпеку для життя та здоров`я людей, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, внаслідок якого наступили наступні наслідки: загинув громадянин України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; отримав тілесні ушкодження у вигляді осколкових поранень нижніх кінцівок та черевної порожнини старший інспектор Управління вибухотехнічної служби Головного Управління Національної поліції України в Дніпропетровській області майор поліції ОСОБА_13 . Правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статі) закону України про кримінальну відповідальність:Своїми умисними діями, що виразилися в пособництві у вчиненні терористичного акту, тобто у пособництві у вчиненні вибуху, вчиненого з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, що призвело до загибелі людини, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України. 25.11.2025 Чечелівським районним судом міста Дніпра громадянину України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 22.01.2026, без визначення розміру застави. 15.01.2026 підозрюваному ОСОБА_14 , його захиснику ОСОБА_4 та законному представнику ОСОБА_6 було вручено клопотання про продовження строку досудового розслідування до чотирьох місяців, тобто до 24.03.2026. Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_10 підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, повністю підтверджується зібраними відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема:рапортом про отримання інформації про подію від 23.11.2025; протоколом огляду місця події від 23.11.2025;протоколом огляду трупа від 24.11.2025; протоколом обшуку від 24.11.2025 за адресою: АДРЕСА_5 ; протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_10 від 24.11.2025; протоколом огляду відеозаписів з відеокамер гіпермаркету ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також фіскальними чеками на придбану ОСОБА_10 продукцію, від 05.12.2025; протоколом огляду відеозаписів з відеокамер ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » та ПТ « ІНФОРМАЦІЯ_10 », готелю « ІНФОРМАЦІЯ_8 » і ПТ « ІНФОРМАЦІЯ_11 », від 08.12.2025; протоколом огляду речей вилучених у підозрюваного ОСОБА_10 , від 09.12.2025; протоколом огляду інформації про використання IMEI терміналів і IP-адрес, від 07.01.2026; висновком експерта №СЕ 19/104-25/46370-ФХВР про проведену експертизу за експертною спеціальністю 5.1 «Дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу»; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 03.12.2025; іншими матеріалами досудового розслідування у сукупності. Процесуальні дії, проведення або завершення яких потребує додаткового часу:отримати висновки 2 (двох) призначених судових експертиз комп`ютерної техніки та програмних продуктів; провести детальний огляд матеріалів 4 (чотирьох) судових експертиз комп`ютерної техніки та програмних продуктів, а також 2 судових експертиз комп`ютерної техніки та програмних продуктів після надходження останніх з експертної установи; отримати висновок судової вибухо-технічної експертизи; отримати висновок судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 ; отримати висновок судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_13 ; отримати висновок судової молекулярно-генетичної експертизи (порівняльна); отримати висновок комплексної судово-ветеринарної експертизи; отримати тимчасовий доступ від АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » щодо руху коштів з банківської картки, яку підозрюваний ОСОБА_10 використовував для забезпечення та підтримання протиправних дій; допитати як свідка матір підозрюваного ОСОБА_10 ОСОБА_16 . Після отримання всіх необхідних документів та висновків судових експертиз, при наявності підстав повідомити про підозру у кінцевій редакції підозрюваному ОСОБА_10 . Крім того, у зв`язку зі значним обсягом вже зібраних матеріалів досудового розслідування, є необхідним додатковий час для виконання вимог ст.ст. 290-291 КПК України, а саме: повідомлення про закінчення досудового розслідування стороні захисту, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження сторони захисту, а також складання та вручення обвинувального акту. Результати проведення вищезазначених слідчих (розшукових) дій, судових експертиз та заходів мають важливе значення для судового розгляду кримінального провадження. Статтею 9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. З урахуванням вищевикладеного, з метою проведення усіх необхідних слідчих та процесуальних дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, органу досудового розслідування необхідний час до двох місяців. Обставини, що перешкоджали здійснити ці процесуальні дії раніше: великий обсяг проведення необхідних слідчий (розшукових) дій та прийняття процесуальних рішень; великий обсяг інформації, отриманий під час здійснення досудового розслідування, котрий необхідно перевірити, проаналізувати та прийняти відповідні процесуальні рішення з метою об`єктивного та неупередженого досудового розслідування; введення та дія в Україні воєнного стану, що впливає на додаткову складність та тривалість встановлення та допиту осіб, які перебувають у різних регіонах України, а також за кордоном, та здійснення інших заходів, які передують проведенню слідчих дій. Метою та підставами застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії. Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: Переховуватися від органів досудового розслідування та суду: Так, існує високий ступінь ймовірності можливих спроб підозрюваного ОСОБА_10 переховуватися від органу досудового розслідування та суду. ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, або довічне позбавлення волі. Невідворотність покарання за злочин вже сама по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Також, прошу врахувати практику Європейського суду з захисту прав людини про те, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством. Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. Крім цього, у рішенні по справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи. Також, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, справа «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року), також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (справа «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, справа «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990). Враховуючи викладені обставини кримінального правопорушення, тяжкість та особливий характер вчиненого діяння, що передбачає суворе покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, існують реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_10 усвідомлюючи невідворотність кримінальної відповідальності за вчинене, з метою уникнення покарання може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду на території України або за її межами, у тому числі використовуючи зв`язки з представниками спеціальних служб Російської Федерації, які координували його діяльність та можуть надати йому допомогу у переховуванні, зміні місця проживання, переміщенні або незаконному перетині державного кордону України; змінювати місце проживання та перебування без повідомлення органу досудового розслідування, що унеможливить ефективне проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні. Окремо слід зазначити, що згідно Правил перетинання державного кордону громадянами України, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995, підозрюваний ОСОБА_10 як неповнолітній, необмежений у праві виїзду за межі України. Зазначена обставина істотно підвищує ризик його переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки у разі виїзду за кордон забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків стане неможливим або суттєво ускладненим без застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Таким чином, існує обґрунтований ризик, що підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення: Крім того, існує обґрунтований ризик того, що підозрюваний ОСОБА_10 , перебуваючи на свободі, може знищити, приховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Зазначений ризик підтверджується, зокрема, систематичною відмовою підозрюваного від участі у проведенні слідчих дій, у тому числі слідчих експериментів, що унеможливлює перевірку та уточнення фактичних обставин кримінального правопорушення, способу його вчинення, ролі підозрюваного та механізму виготовлення і застосування саморобного вибухового пристрою. За таких обставин існує реальна ймовірність того, що підозрюваний може вжити заходів, спрямованих на знищення або приховування предметів, що використовувалися для виготовлення саморобного вибухового пристрою, складових частин і компонентів вибухової речовини, а також електронних носіїв інформації, мобільних телефонів, SIM-карток та інших засобів зв`язку, за допомогою яких здійснювалася комунікація з представниками спеціальних служб Російської Федерації, документів, чеків або інших підтверджень фінансування злочинної діяльності. Вчинення таких дій з боку підозрюваного створює загрозу втрати доказів, що може істотно перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні та унеможливити ефективне і повне здійснення досудового розслідування. Незаконний вплив на свідків та потерпілих: Крім того, існує обґрунтований ризик того, що підозрюваний ОСОБА_10 , перебуваючи на свободі, може здійснювати незаконний вплив на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні з метою перешкоджання встановленню істини та уникнення кримінальної відповідальності. Зазначений ризик обумовлюється тим, що підозрюваний обізнаний із колом осіб, які надали або можуть надати показання щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, а також має реальні можливості опосередкованого впливу на таких осіб. Зокрема, батько підозрюваного ОСОБА_6 має вплив на головного свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_17 , що створює передумови для здійснення тиску, узгодження позицій або зміни раніше наданих показань. Додатково зазначений ризик посилюється тим, що підозрюваний, його батько та вказаний свідок користуються правовою допомогою одних і тих самих захисників, що за наявності тісних особистих контактів між зазначеними особами може бути використано для координації позицій, впливу на процесуальну поведінку свідка або формування узгоджених показань. За таких обставин перебування підозрюваного на волі створює реальну можливість здійснення незаконного впливу на свідків шляхом переконання, психологічного тиску або інших протиправних дій, що може істотно перешкодити повному, всебічному та неупередженому досудовому розслідуванню. Вчинити чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється: Крім того, існує обґрунтований ризик того, що підозрюваний ОСОБА_10 , перебуваючи на свободі, може вчинити нове або продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється. Зазначений ризик обумовлюється тим, що підозрюваний прагне легкого заробітку, а вплив батьків на нього не діє. Підозрюваний проживає самостійно, у віці 16 років не працює та не навчається, що створює додаткові передумови для протиправної поведінки. Перебуваючи на волі, підозрюваний має реальні можливості повторного використання предметів або засобів, пов`язаних із кримінальним правопорушенням, а також контакту з особами, які можуть сприяти вчиненню злочинних дій. Обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів: При цьому, застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_10 є недоцільним, оскільки обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, зокрема вчинення злочину проти громадського порядку в умовах воєнного стану, свідчать про нехтування ним встановленими чинним законодавством України, гарантіями захисту прав і свобод людини та зневажливе відношення до загальнолюдських цінностей і дають підстави вважати, що аналогічним чином він, у разі обрання інших запобіжних заходів віднесеться до вимог та обмежень запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства. Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Крім того, оцінюючи в сукупності викладене, інші запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку ОСОБА_10 . Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України. З огляду на те, що підозрюваний підтримував контакти з представниками спеціальних служб Російської Федерації, має можливість вільно перетинати державний кордон та може впливати на свідків, існують обґрунтовані ризики його переховування та перешкоджання кримінальному провадженню. У зв`язку з цим застосування до підозрюваного тримання під вартою без визначення розміру застави є законним та обґрунтованим. На підставі викладеного, слідчий звертається до суду із зазначеним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.

Підозрюваний, законний представник підозрюваного, та його захисники, кожен окремо, в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, вислухавши пояснення сторін, приходжу до наступного.

Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184, 199 КПК України.

Під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , слідчий суддя вважає, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_10 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 26.11.2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_10 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22.01.2026 року, без визначення розміру застави.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_12 від 20.01.2026 року, продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002355, до чотирьох місяців, тобто до 24 березня 2026 року.

Прокурором доведено, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 258 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі з конфіскацією майна або без такої, підозрюваний відповідно, намагаючись уникнути покарання може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів , які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вчинити чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Запобігти вище зазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому слідчий суддя вважає можливим задовольнити клопотання слідчого та продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, про який просила сторона захисту, є недоцільним, та не буде достатнім для запобігання визначеним ризикам, передбаченим п.п. 1,2,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, зважаючи на те, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти громадської безпеки України, передбаченого ч.3 ст.258 КК України, беручи до уваги, що на даний час на території України введено воєнний стан, враховуючи, характер вчиненого кримінального правопорушення, який свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи, суд в даному випадку вважає за доцільне не визначати розміру застави.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178, 183-187, 193-194,196-197, 205, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні № 0002355 від 23.11.2025 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 60 днів, тобто до 20 березня 2026 року, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1