Справа №705/6064/25
1-кс/705/1681/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2025 року м. Умань

Слідчий суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 розглянувши клопотання ОСОБА_2 про визволення із неволі в порядку статті 206 КПК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В:

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області 06.10.2025 року надійшло клопотання ОСОБА_2 про визволення із неволі в порядку статті 206 КПК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що незаконно утримується в неволі по вулиця Грушевського 10, місто Умань, Черкаської області.

В обґрунтування клопотання, зокрема, зазначено, що заявнику ОСОБА_2 стало відомо, що 05 жовтня 2025 року, близько 20 год. 30 хв., по вулиці Тютюника міста Умані Черкаської області викрадено групою невідомих осіб ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в подальшому незаконно утримується, як стало йому відомо, в будівлі по АДРЕСА_1 . Внаслідок нападу йому нанесено тілесні ушкодження, відібрано грошові кошти, банківські карти Приватбанку та Райфайзенбанк Аваль та відібрано мобільний телефон марки Айфон вартістю до 20 тисяч гривень. За його життя вимагається нападниками викуп 20 тисяч доларів США. В іншому разі заявником, як його батьком, не буде виконано їх вимог щодо викупу нападники, погрожують вбити його.

Заявник просить слідчого суддю звільнити негайно із неволі в порядку статті 206 КПК України викраденого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що незаконно утримується в неволі групою невідомих нападників в будівлі по вулиці Грушевського, 10 , міста Умані Черкаської області.

Ознайомившись зі змістом заяви, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Слідчий суддя, згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України)

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України визначено, зокрема, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) - установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) вбачається, що слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Із змісту поданого клопотання слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є особою, яка тримається під вартою, в тому числі й у зв`язку із застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст. 208 КПК України та не є особою, затриманою неуповноваженою службовою особою, у порядку ст. 207 КПК України, не утримується правоохоронними органами у зв`язку із розслідуваним ними кримінальним правопорушенням у межах порушеного кримінального провадження.

Будь-яких доказів щодо фактів звернення заявника ОСОБА_2 до правоохорониих органів із заявами про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 146-1 КК України, матеріали клопотання не містять.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України, для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що у разі порушення прав чи інтересів службовимим (посадовими) особами РТЦК та СП чи військової частини при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаних із мобілізацією, для судового захисту будь-яка особа вправі звернутись із адміністративними позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень, - до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Дотримання процедури, встановленої законом, є важливою гарантією права кожного на свободу і особисту недоторканість в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі "Мельник проти України" Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги клопотання виходять за межі повноважень слідчого судді відповідно до вимог КПК України.

Також, статтею 206 КПК України не передбачено повернення чи відмова у відкритті провадження за заявою щодо звільнення позбавленої свободи особи, а тому в даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, а саме ч. 4 ст. 304 КПК України, якою передбачено, що слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи вищезазначене, провадження за клопотанням ОСОБА_2 про визволення із неволі в порядку статті 206 КПК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 що незаконно утримуються в неволі по вулиця Грушевського 10 місто Умань Черкаської області не підлягає відкриттю.

Керуючись ст. 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_2 про визволення із неволі в порядку статті 206 КПК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що незаконно утримується в неволі по вулиці Грушевського, 10, місто Умань, Черкаської області - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1