Справа №705/5310/25
1-в/705/364/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника установи ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в режимі відеоконференції клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, подане засудженим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Нова Басань Бобровицького району Чернігівської області, громадянином України, з середньою освітою, не одруженим, який проживав до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 30.09.2002 Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ст. ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік; 2) 29.01.2003 Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; 3) 19.05.2006 Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 4) 05.08.2010 Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; 5) 03.12.2013 Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ст. ст. 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки; 6) 05.12.2018 Чернігівським апеляційним судом за ч. 1 ст. 115 КК України до 13 років позбавлення волі,

У С Т А Н О В И В:

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким.

В обґрунтування клопотання вказує про те, що будучи засудженим за вироком суду, відбуває покарання у ДУ «СВК № 92» і станом на час звернення до суду відбув 3/4 частини строку покарання, має 5 заохочень, щиро кається у скоєному та вважає, що став на шлях виправлення. Оскільки відносно нього може бути застосовано заохочувальні норми, передбачені ст. 82 КК України та враховуючи його поведінку під час відбування покарання, просить суд замінити йому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав подане до суду клопотання та просив суд його задовольнити та замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким, а саме обмеженням волі. Вважає, що поведінка його свідчить про те, що він став на шлях виправлення, враховуючи відбутий строк та наявність заохочень, а тому відносно нього можливо застосувати заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання оскільки вважає, що засуджений під час відбування покарання став на шлях виправлення.

Представник установи ОСОБА_4 в судовому засіданні покладався на думку суду.

Представник спостережної комісії в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просять суд справу слухати у відсутність їх представника, не заперечує проти задоволення клопотання.

Суд, вислухавши думку прокурора та засудженого, врахувавши позицію представника установи та дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, прийшов до наступного.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно статті 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

У відповідності до п. п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України). Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного вироком.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 05.12.2018 Чернігівським апеляційним судом за ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 та ст. 71 КК України до покарання у виді 14 років позбавлення волі. У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення з 17.05.2016 по 05.09.2016 та з 09.11.2017 по 05.12.2018 з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.12.2024, яка набрала законної сили 15.12.2024, вирок Чернігівського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року було приведено у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України, щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, а саме із вироку Чернігівського апеляційного суду від 05.12.2018 було виключено обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України та ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння. Також було виключено посилання на застосування вимог ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України. Призначене ОСОБА_5 покарання за вироком Чернігівського апеляційного суду від 05.12.2018 за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 13 років було залишено без змін.

Вирішуючи питання, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, суд враховує дані, що характеризують засудженого, його поведінку за весь період відбування покарання, наявність заохочень та стягнень, відношення до праці.

Як вбачається з матеріалів клопотання та матеріалів особової справи засудженого, початок строку покарання рахується з 17.05.2016, кінець строку покарання 16.10.2027.

На даний час засуджений відбув більш ніж 2/3 строку покарання, що надає йому право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, відповідно до ст. 82 КК України.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_5 під час утримання в СІЗО м. Чернігів характеризувався негативно, мав 1 стягнення, яке погашено, заохочень не мав.

Згідно характеристики, затвердженої т.в.о. начальника державної установи «СВК № 92» 15.09.2025, засуджений ОСОБА_5 з 19.01.2017 відбував покарання в БВК 70 та за час відбування покарання характеризувався позитивно. Мав 1 заохочення.

З 20.07.2019 відбував покарання в БВК 85, та за місцем відбування покарання характеризувався негативно. Мав 1 стягнення, яке знято, заохочень не мав.

З 18.11.2020 відбуває покарання в ДУ СВК № 92 і за час відбування покарання характеризується позитивно. Має 5 заохочень та 1 стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку. Виконував обов`язки днювального відділення, до праці та виконання покладених обов`язків ставився сумлінно. Наразі виконує поставлені завдання, дотримується правил трудової дисципліни, приймає участь у суспільно-корисному житті відділення та участь в роботі самодіяльних організацій. Виконував роботи по проведенню ремонтів у відділенні. Є зразком для інших засуджених по створенню належних умов та благоустрою на відділенні та установі.

Процесуальні витрати за вироком суду відсутні.

Згідно витягу з протоколу № 20 спільного засідання комісії державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» Черкаської області та спостережної комісії при Уманській районній державній адміністрації від 08.05.2025, встановлено, що засуджений ОСОБА_5 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, але за його заявою клопотання до суду щодо застосування до нього заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, у виді обмеження волі вирішено не направляти.

Суд враховує, що згідно з ч.1 ст.6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким має надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

За змістом ст. 82 КК при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому невідбута частина покарання, призначеного за вироком суду, замінюється більш м`яким покаранням, яке засуджений продовжує відбувати. Така заміна покарання означає, що засуджений фактично достроково звільняється від відбування більш тяжкого виду покарання, однак замість того призначається більш м`який вид покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК більш м`яке покарання призначається у межах строків, установлених у Загальній частині КК для даного (тобто обраного судом більш м`якого) виду покарання і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

За приписами ст.61 КК України покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.

Обмеження волі встановлюється на строк від одного до п`яти років.

Згідно положень ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

При цьому, судом враховується, що через дотримання засад призначення покарання реалізуються принципи справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Із урахуванням встановлених обставин, наведених обґрунтувань та аргументації, зважаючи на фактичне відбуття засудженим встановленої законом частини призначеного строку покарання, оцінивши дані про його поведінку за увесь період відбуття покарання і характеристику його особи, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою, ставленням до праці та вчиненого ним злочину довів, що став на шлях виправлення, тому є підстави, передбачені статтею 82 КК України, для заміни йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яку - у виді обмеження волі.

Відповідно до положень ст. 57 КВК України особи, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно. Уповноважений орган з питань пробації згідно з вироком суду вручає засудженому припис про виїзд до місця відбування покарання. Не пізніше трьох діб з дня одержання припису засуджений зобов`язаний виїхати до місця відбування покарання і прибути туди відповідно до вказаного в приписі строку. Уповноважений орган з питань пробації надсилає засудженому виклик, за яким він зобов`язаний з`явитися для вручення припису та ознайомлення з порядком і умовами відбування покарання.

З урахуванням особи та інших обставин кримінального провадження суд може направити засудженого до обмеження волі до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі. У цьому випадку засуджений звільняється з-під варти при прибутті до місця відбування покарання.

Засуджені, яким обмеження волі призначено відповідно до статей 82 і 389 КК України, направляються виправною колонією чи уповноваженим органом з питань пробації до місця відбування покарання у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті.

Відповідно до ст. 87 КВК України порядок направлення засуджених до виправних і виховних колоній визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Згідно з вимогами ст. 88 КВК України засуджені направляються до місця відбування покарання і переміщуються в разі необхідності з одного місця відбування покарання в інше під вартою.

За таких обставин, оскільки суд дійшов висновку про можливість заміни засудженому ОСОБА_5 невідбутої частини покарання на більш м`яке в порядку ст. 82 КК України та враховуючи, що на даний час засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі, суд вважає за доцільне направити ОСОБА_5 до місця відбування покарання у виді обмеження волі в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 61, 82 КК України, ст.57 КВК України, ст. ст. 369-372, 376, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким задовольнити.

Засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідбуту частину покарання за вироком Чернігівського апеляційного суду від 05.12.2018 у виді 02 років 08 днів позбавлення волі замінити більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на строк 02 роки 08 днів.

Засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , направити до місця відбування покарання (виправного центру) в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

По прибуттю до місця відбування покарання засудженого з-під варти звільнити.

Час слідування під вартою до дня прибуття і постановки на облік у виправному центру зарахувати в час відбування покарання у виді обмеження волі за правилами, передбаченими ст.72 КК України, з розрахунку, що один день позбавлення волі відповідає двом дням обмеження волі.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а для засудженого, який тримається під вартою, з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1