Провадження №: 1-кп/336/604/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі сторін: прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (в режимі ВКЗ), ОСОБА_9 (в режимі ВКЗ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000388 від 21.07.2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.306, ч.2, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України,

та клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт,

та клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу або домашній арешт, суд

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Ухвалами суду обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 неодноразово продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою суду від 14.05.2025 відмовлено у задоволенні клопотання прокурора щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Ухвалою суду від 14.05.2025 провадження по справі відносно обвинуваченого ОСОБА_11 закрито у зв`язку зі смертю.

В судовому засіданні постановлено проводити розгляд кримінального провадження в режимі відеоконференцзв`язку.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання, про продовження обвинуваченим, які утримуються під вартою, раніше обраного запобіжного заходу, оскільки визначені ст.177 КПК України ризики, що були підставою для їх обрання, не зникли. Мотиви заявленого клопотання прокурором викладено письмово.

Обвинувачений ОСОБА_10 , від засідання в режимі відеоконференції з ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» відмовився виходити, про що повідомив представник установи.

Прокурор вважав за можливе розглянути клопотання про продовження строку дії тримання під вартою відносно ОСОБА_10 .

Захисник ОСОБА_4 зазначила, що без обвинуваченого неможливо розглядати клопотання про продовження строку дії тримання під вартою, просили відмовити в задоволенні клопотання, оскільки ризики, на які посилається сторона обвинувачення, належними доказами не підтверджені.

Інші учасники судового засідання щодо вирішення питання про проведення судового засідання без обвинуваченого ОСОБА_10 поклались вирішити на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_5 , як і обвинувачений ОСОБА_8 , просили відмовити у задоволенні клопотання, вказуючи на те, що обвинувачений тривалий час утримується під вартою, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки. Захисник заявила клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_6 та його підзахисний ОСОБА_9 заперечили проти продовження запобіжного заходу, оскільки, що ризики, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання, є недоведеними. Захисник клопотав про зміну обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу з тримання під вартою на альтернативний запобіжний захід у виді застави або домашнього арешту.

Заслухавши сторін, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_10 натепер утримується в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Згідно з листом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 12.08.2025 № 08-04/7369 за повідомленням, яке надійшло від Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор», на виконання спільного наказу 17 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України та Запорізької обласної військової адміністрації від 06.08.2025 № 261/№ 43 у Запорізькому слідчому ізоляторі вживаються заходи щодо проведення евакуації засуджених та осіб, взятих під варту. У зв`язку із зазначеним призупинено прийом осіб до установи. Найближчими установами, які здійснюють прийом вищезазначених категорій осіб, є Державна установа «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» та Державна установа «Криворізька установа виконання покарань (№3)».

Згідно листа т.в.о начальника Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» від 19.09.2025 обвинувачений ОСОБА_10 був етапований до Державної установи Дніпровська УВП №4, на підставі спільного Наказу №261/43 від 06.08.2025 «Про початок евакуації засуджених та осіб, взятих під варту з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Згідно з п.4, п.4-1, п.5 ч.1 ст.336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі: 4) необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; 4-1) введення воєнного стану або під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України; 5) наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

З 24.02.2022 відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, термін якого продовжено до 05.11.2025.

Таким чином, враховуючи обставини, викликані дією воєнного стану на території України, забезпечення безпосередньої участі обвинуваченого ОСОБА_10 у судовому засіданні у приміщенні Шевченківського районного суду м.Запоріжжя об`єктивно неможливо.

Окремо суд наголошує, що ОСОБА_10 представлений професійним адвокатом ОСОБА_4 , яка у ході судового засідання активно здійснювала його захист, на підтримку позиції обвинуваченого висловлювала свою думку щодо обставин справи.

Враховуючи викладене, той факт, що обвинувачений ОСОБА_10 добровільно відмовився приймати участь в судовому засіданні в режимі ВКЗ, реалізувавши таким чином своє права на участь, суд вважає за можливе провести судове засідання без його участі.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст.29 Конституції України, ніхто не може бути арештований або утримуватися під вартою інакше як за мотивованим рішенням суду і лише на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

В силу ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

За змістом обвинувального акту, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, а обвинувачений ОСОБА_10 у вчиненні тяжких злочинів, а тому можливо спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності ризик втечі обвинувачених від правосуддя з метою уникнути покарання, а також впливу на свідків, які не допитані судом, запобігти яким, обравши менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, неможливо.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є одним з факторів, який має враховувати суд при обранні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Водночас, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював і те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також є достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою.

Судом на даному етапі судового розгляду встановлено наявність ризиків, передбачених п.1 та п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_10 судом встановлено і наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, з огляду на його судимості.

Щодо клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, то суддя наголошує, що обвинувачений на шлях виправлення та перевиховання не став, опинившись на волі, за відсутності стримуючих факторів належної процесуальної поведінки, потенційно може продовжувати займатись протиправною діяльністю, тобто вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховуючи, той факт. що останній перебував у розшуку, є всі підстави вважати, що останній буде переховуватися від суду. Разом з тим суд погоджується із захисником, що одним із видів альтернативного запобіжного заходу є застава, яку можливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 .

Щодо клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, то суддя зазначає про наявність ризику, визначеного п.5 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить і перебування в провадженні суду іншого кримінального провадження, у якому останній обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Обраний обвинуваченим запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Також слід зазначити, що Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан. Відповідно до пункту 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 3 березня 2022 року № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

Отже, для досягнення мети застосування запобіжного заходу, яка вказана у ст. 177 КПК України, тобто забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків, а також запобігання ризикам, визначених у ч.1 вказаної статті, відносно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 слід продовжити обраний під час досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Суддею враховується, що матеріали клопотання не містять будь-яких даних про те, що поточний стан здоров`я обвинувачених перешкоджає перебуванню в умовах слідчого ізолятора.

Окрім того, продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, враховуючи всі обставини справи, ставлення обвинувачених до інкримінованих кримінальних правопорушень, враховуючи норму ч. 3 ст. 182 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, суддя вважає за необхідне визначити обвинуваченим розмір застави.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинувачених, інших даних про їх особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватися слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами є: 1) всі обставини кримінального правопорушення; 2) майновий та сімейний стан підозрюваного, обвинуваченого; 3) інші дані про його особу (наприклад, поведінка під час кримінального провадження); 4) ризики, передбачені вст. 177 КПК, а критеріями - те, що розмір застави: а) достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та, водночас, б) не буде завідомо непомірним для нього. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала підозрюваного, обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного проживання людини.

За таких обставин суддя з урахуванням стану здоров`я обвинувачених, їх майнового становища, враховуючи конкретні обставини справи, тяжкості злочинів, в якому вони обвинувачуються, розглядає за можливе визначити обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заставу у вигляді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 242 240,00 грн., оскільки застава в такому розмірі зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1ст. 177 КПК України.

Такий розмір застави є прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, зокрема у рішенні від 20.11.2010 у справі «Мангурас проти Іспанії» (заява № 12050/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку.

Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб нівелювати у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 194, 392 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 07 грудня 2025 року включно.

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 задовольнити частково.

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт залишити без задоволення.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 07 грудня 2025 року включно.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Встановити ОСОБА_8 заставу, в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок.

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 задовольнити частково.

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу або домашній арешт задовольнити частково.

Встановити ОСОБА_9 заставу, в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок.

Обвинувачені або заставодавці мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з-під варти та повідомити про це суд.

З моменту звільнення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з-під варти у зв`язку з внесенням застави вони будуть вважатися такими, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому вони проживають, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Вказані обов`язки у разі внесення застави покладаються на ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на строк не більше двох місяців.

Роз`яснити ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що у разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_12