Провадження № 1-кп/161/1256/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 18 вересня 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002137, що надійшов з Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця села Мирне Біляївського району Одеської області, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2016 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.06.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, із звільненням, на підставі ст. 75, 76 КК України, від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Так, ОСОБА_4 , 03.08.2025 о 23 годині 17 хвилин, перебуваючи на ділянці тротуару, що поблизу будинку за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Лесі Українки, поблизу будинку №2, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_6 , який виник у зв`язку із нанесенням останньому ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 тілесних ушкоджень у вигляді рани в лівій надбрівній ділянці та на слизовій оболонці ротової порожнини зліва, глибоких саден правої лобної ділянки, на задній поверхні ліктьового суглобу, на зовнішній поверхні лівого плечового суглобу, синця навколо лівого ока, лінійного перелому носової кістки на рівні лобно-носового шва із незначним зміщенням, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та те, що його дії відбуваються в умовах очевидності, підійшов до потерпілого ОСОБА_6 , який лежав на ділянці тротуару за вищевказаною адресою та відкрито повторно заволодів мобільним телефоном марки «Xiomі» моделі «Redmi Note 11 Pro» синього кольору, вартістю 4 216 гривень 67 копійок, з чохлом чорного кольору, який не становить матеріальної цінності для потерпілого, гаманцем чорного кольору шкіряного типу, вартістю 1 000 грн., в якому знаходилися грошові кошти в сумі 20 000 гривень, посвідчення учасника бойових дій виданого на ім`я потерпілого, яке не становить матеріальної цінності для потерпілого, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму близько 25 216 гривень 67 копійок.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення та не оспорював фактичних обставин, пояснивши при цьому, що правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, перелік викраденого,мотив і мету, а також форму вини, суду дав показання, що дійсно він 03.08.2025 о 23 годині 17 хвилин, був біля будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де, скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_6 , який виник у зв`язку із нанесенням останньому тілесних ушкоджень, підійшов до потерпілого, який лежав на тротуарі, та заволодів мобільним телефоном з чохлом чорного кольору, гаманцем чорного кольору, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 20 000 гривень та посвідчення учасника бойових дій.

Не заперечив кваліфікацію кримінального правопорушення, перелік викраденого майна, зазначеного в обвинувальному акті,а також те, що він своїми діями завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму близько 25 216 гривень 67 копійок.

На даний час збитки потерпілому ОСОБА_6 не відшкодовано.

У вчиненому щиро розкаявся, запевнив, що зробив для себе належні висновки, вибачився за свої дії та просив суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю ствердив показання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо фактичних обставин справи, збитки завдані обвинуваченим не відшкодовані, щодо призначення міри покарання покладається на розсуд суду.

Під час судових дебатів прокурор Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Крім повного визнання своєї вини самим обвинуваченим ОСОБА_4 , його винність у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, підтверджується зібраними під час досудового провадження доказами, фактичні обставини яких ніким не оспорюються, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, не проводиться їх дослідження.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, згідно з ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів і дані про особу винного.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує, що він вину у вчиненні кримінального правопорушення беззаперечно визнав, у вчиненому щиро розкаявся, його поведінка в суді свідчить про щире каяття та усвідомлення незаконності вчинених ним дій, в судовому засіданні висловлював щирий жаль з приводу вчиненого, готовність нести покарання та засуджував свою поведінку, має на утриманні малолітню дитину 2016 року народження, має постійне місце проживання та реєстрації, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, військовослужбовець, однак раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, що не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, тобто, на думку суду, належних висновків для себе не зробив, оскільки вчинив тяжкий умисний корисливий злочин, що свідчить про його вперте небажання стати на шлях виправлення та перевиховання і про його підвищену суспільну небезпечність, завдані збитки не відшкодував та не намагався відшкодувати, непрацевлаштований, суспільно-корисною працею не займається, тому суд, з врахуванням наведеного, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його відношення до скоєного та беззаперечного визнання своєї вини, думки потерпілого, який щодо призначення міри покарання поклався на розсуд суду, наявності пом`якшуючої покарання обставини та відсутності обставин, що його обтяжують, а також приймаючи до уваги принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим призначає йому покарання за ч. 4 ст. 186 КК України, в межах санкції частини статті, у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

В свою чергу, необхідно зазначити, що суд, із урахуванням обставин, які оцінював при призначенні покарання, дійшов висновку про відсутність підстав для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, а також про неможливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі положень ст. 75 КК України.

На думку суду, обране покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення як ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

Крім цього, суд вважає, що таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Речові докази, згідно з ст. 100 КПК України, повернути за належністю законному володільцю.

Процесуальні витрати, згідно з ст. 124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .

Арешт, накладений на майно, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати.

Окрім того, на думку суду, застосований щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід залишити до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 04 серпня 2025 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Запобіжний захід застосований щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

-футболку білого кольору; шорти чорного кольору із логотипом «Adidas» повернути за належністю законному володільцю.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 1 337 (одну тисячу триста тридцять сім) грн. 10 коп. процесуальних витрат за проведення судової товарознавчої експертизи №CE-19/103-25/10467-ТВ від 08.08.2025.

Арешт майна, відповідно до ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.08.2025 (справа №161/15971/25, провадження №1-кс/161/4612/25) скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку, через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1