У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Про призначення судового розгляду

у формі спеціального судового провадження

19 грудня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

провівши відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 438, ч. 3 ст. 436-2 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000045 від 16.03.2023,

ВСТАНОВИВ:

В підготовчому судовому засіданні учасники вважають за можливе призначити провадження до судового розгляду. Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту, суд вважає за можливе призначити провадження до судового розгляду.

Обвинувальний акт складений у відповідності з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Кримінальне провадження підсудне Солом`янському районному суду м. Києва.

Підстав для закриття провадження та повернення обвинувального акту прокурору суд не вбачає.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Коло осіб, які беруть участь, у судовому розгляді є наступним: прокурор, захисник.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання щодо здійснення спеціального судового провадження, мотивуючи це тим, що обвинувачений переховується від суду, знаходячись на тимчасово окупованій території АР Крим, про виклики знав або повинен був знати, а також щодо нього на стадії досудового розслідування було надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування.

Захисник проти призначення судового розгляду та задоволення клопотання прокурора не заперечував.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновків, які мотивує наступним чином.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органами досудового розслідування здійснювалось розслідування у кримінальному провадженні № 0000045 від 16.03.2023 за обвинуваченням громадянина України ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 438 КК України та ч. 3 ст. 436-2 КК України, а саме у порушенні законів та звичаїв війни, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, що виразилось у порушенні вимог ст. 51 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, яка забороняє щодо осіб, які перебувають під захистом, будь яку пропаганду, спрямовану на забезпечення добровільного вступу на військову службу, а також у глорифікації осіб, які здійснюють збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, з використанням засобів масової інформації.

У межах доводів сторони обвинувачення наведено контекст збройної агресії Російської Федерації, починаючи з 19.02.2014, блокування та захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України на території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, подальше незаконне проголошення включення Криму до території Російської Федерації, а також наступний етап широкомасштабного вторгнення 24.02.2022, запровадження та продовження воєнного стану в Україні, що у своїй сукупності, за позицією обвинувачення, підтверджує наявність міжнародного збройного конфлікту, поширення на відповідні обставини законів та звичаїв війни і необхідність застосування норм міжнародного гуманітарного права при оцінці інкримінованих дій.

За змістом матеріалів, у порушення імперативних приписів міжнародного гуманітарного права окупаційна держава системно запроваджує програми так званого військово-патріотичного виховання та пропаганду служби в армії Російської Федерації, орієнтуючи цивільне населення тимчасово окупованої території, зокрема дітей і підлітків, на позитивне сприйняття служби в армії держави окупанта та на подальше залучення до її збройних формувань.

Вказані твердження сторони обвинувачення кореспондуються з описом створення у 2016 році з ініціативи міністра оборони Російської Федерації ОСОБА_6 так званого всеросійського дитячо юнацького військово патріотичного руху «юнармія», затвердження його статуту, визначення цілей, серед яких прямо зазначаються виховання підростаючого покоління, сприяння у підготовці громадян Російської Федерації до військової служби, формування готовності і практичних здібностей до виконання конституційних обов`язків по захисту батьківщини, а також можливість створювати відокремлені структурні підрозділи, у тому числі формувати юнармійські загони, що, за логікою обвинувачення, спрямовано на інституціоналізацію впливу на дітей та молодь і перетворення їх на ресурс мобілізації та мілітаризації.

В межах інкримінування конкретних дій зазначено, що ОСОБА_5 не пізніше 05.03.2022 обійняв посаду так званого керівника регіонального штабу «юнармії» «республіки Крим», який розташовується в м. Сімферополь на тимчасово окупованій території, і реалізовуючи визначені статутом цілі, взяв участь у зйомці інтерв`ю в програмі «Интервью 24» на каналі «Крым 24/Новости Крыма и Севастополя» під назвою «Интервью 24. ОСОБА_5. Выпуск от 05.03.2023», яке було оприлюднене на сайті телеканалу, а також розміщене на загальнодоступному онлайн сервісі, що забезпечує доведення інформації до невизначеного кола осіб, і має публічний комунікативний характер.

У доводах сторони обвинувачення відображено, що у висловлюваннях обвинуваченого містяться ознаки позитивної оцінки діяльності та результатів роботи кримського регіонального штабу «юнармії», ознаки вихваляння діяльності, досягнень, методів та форм роботи з молоддю, а також схвалення залучення дітей до військової підготовки, що у сукупності розглядається як пропаганда, спрямована на забезпечення добровільного вступу на військову службу до збройних сил держави окупанта, і, з огляду на ст. 51 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, утворює зміст інкримінованого порушення законів та звичаїв війни.

Окремо зазначено, що в тому ж інформаційному матеріалі містяться ознаки заперечення та виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, а також глорифікація військовослужбовців зс рф як учасників цієї агресії, з використанням засобів масової інформації, що, за версією обвинувачення, охоплюється диспозицією ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Суд, оцінюючи клопотання прокурора у межах підготовчого судового засідання, не вирішує питання доведеності вини, не підміняє судовий розгляд дослідженням доказів по суті, однак зобов`язаний перевірити наявність правових підстав для застосування інституту спеціального судового провадження, який є винятковим процесуальним механізмом, покликаним не створювати преференцій стороні обвинувачення, а забезпечувати неминучість судового контролю і справедливого судового розгляду у тих випадках, коли обвинувачений свідомо унеможливлює правосуддя, переховуючись на тимчасово окупованій території або на території держави, визнаної державою агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 КПК України, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та або оголошений в міжнародний розшук, а за наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

При цьому ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлює, що порядок вручення повістки про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та або перебуває на тимчасово окупованій території України, а також правові наслідки ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду визначаються КПК України, а вимога про оголошення у міждержавний або міжнародний розшук не є універсальною перепоною у випадках вирішення питання про спеціальне кримінальне провадження, що узгоджується із завданнями кримінального провадження, визначеними ст. 2 КПК України, та принципом верховенства права.

Із матеріалів вбачається, що 27.05.2024 складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 438 КК України, а на виконання вимог ст. 135 КПК України 29.05.2024 повідомлення про підозру та повістки про виклик на 03.06.2024, 04.06.2024 та 05.06.2024 опубліковано в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, газеті «Урядовий кур`єр», а також на офіційному веб сайті Офісу Генерального прокурора, і додатково скан копії повідомлення про підозру та повісток направлялися на електронну поштову адресу, яка вказується як така, що належить відповідному штабу, що підтверджується протоколом огляду від 29.05.2024.

Попри належне повідомлення, підозрюваний за викликами не прибув, причин неприбуття не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення процесуальних дій не надав, у зв`язку з чим 06.06.2024 його оголошено у розшук, а також зазначено, що за відомостями Державної прикордонної служби України та матеріалів оперативного підрозділу він переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території АР Крим з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Важливим для вирішення питання про спеціальне судове провадження є і те, що ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15.10.2024 у справі № 755/13200/24 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000045 від 16.03.2023 щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 438, ч. 3 ст. 436-2 КК України, що свідчить про наявність встановлених судом на тій стадії передумов, пов`язаних із переховуванням особи та неможливістю забезпечити її участь у провадженні звичайними процесуальними засобами.

Суд також враховує, що на час розгляду клопотання обвинувальний акт перебуває на розгляді у Солом`янському районному суді м. Києва, а обвинувачений викликався у судові засідання на 11.02.2025, 22.05.2025, 01.09.2025, 17.12.2025 шляхом публікації судом викликів у газеті «Урядовий кур`єр» та через оголошення на офіційному веб сайті судової влади України, а також на офіційному веб сайті Офісу Генерального прокурора, однак в засідання не з`являвся, що в сукупності об`єктивно підтверджує сталу модель ухилення від суду.

Виходячи із анкетних даних, обвинувачений є повнолітнім, а тому обмеження щодо неповнолітніх, прямо передбачені ч. 3 ст. 323 КПК України, на нього не поширюються.

При цьому суд наголошує, що інститут in absentia є процесуальною відповіддю правової держави на виклик, який постає тоді, коли особа, маючи достатній життєвий досвід, можливість отримувати інформацію з відкритих джерел, розуміючи неминучість реагування держави на діяння, що посягають на основи міжнародного правопорядку та національної безпеки, свідомо обирає модель поведінки, спрямовану на уникнення судового контролю, і використовує тимчасову окупацію як щит від правосуддя.

Право на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, безумовно включає право особи бути присутньою у судовому засіданні, однак практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що розгляд за відсутності обвинуваченого не є автоматичним порушенням, якщо держава забезпечила реальне повідомлення, надала можливість брати участь, а неявка є наслідком свідомого ухилення, і при цьому збережені ключові гарантії захисту, зокрема участь захисника, відкритість процесу, можливість оскарження в межах національного законодавства у випадках, коли підстави для спеціального провадження відпадуть.

Саме тому закон встановлює обов`язкову перевірку судом матеріалів, які підтверджують, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате провадження, а також вимагає, щоб суд не лише формально, а й змістовно оцінив обставини переховування, тривалість ухилення, способи повідомлення, наявність чи відсутність поважних причин неявки, і реальність забезпечення права на захист.

У даному випадку, з огляду на оприлюднення повідомлення про підозру і повісток у загальнодержавному друкованому ЗМІ, на офіційних веб ресурсах органів правопорядку, направлення електронної кореспонденції за адресою, яка асоціюється з діяльністю відповідного штабу, а також неодноразові судові виклики у визначеному законом порядку, суд доходить висновку, що сторона обвинувачення надала матеріали, які у розумінні ч. 3 ст. 323 КПК України є достатніми для підтвердження того, що обвинувачений, за об`єктивними критеріями, знав або повинен був знати про провадження та про необхідність з`являтися до органу досудового розслідування і суду.

Суд також бере до уваги, що спеціальне судове провадження не звільняє сторону обвинувачення від обов`язку довести вину у встановленому законом порядку, не знижує стандарт доказування, не створює імунітету для процесуальних прав обвинуваченого, а лише унеможливлює перетворення неявки та переховування на механізм блокування правосуддя.

Особливого значення ці висновки набувають в умовах збройної агресії, коли діяння, що пов`язані з пропагандою служби у збройних силах держави окупанта серед дітей та молоді на тимчасово окупованій території, за своїм змістом спрямовані на довготривале відтворення війни через мілітаризацію наступних поколінь, а глорифікація учасників агресії легітимізує насильство, руйнує базові гуманітарні заборони та підміняє право силою.

У таких справах держава має не право, а обов`язок забезпечити судовий розгляд як форму захисту публічного інтересу, прав потерпілих, міжнародних зобов`язань України щодо переслідування воєнних злочинів, та як запобіжник безкарності.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що наявні передбачені законом умови для здійснення спеціального судового провадження, оскільки обвинувачений переховується від суду на тимчасово окупованій території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності, є повнолітнім, а матеріали провадження містять дані про належне повідомлення та про те, що він знав або повинен був знати про кримінальне переслідування.

Таким чином, клопотання прокурора підлягає задоволенню, а судовий розгляд має бути призначений у формі спеціального судового провадження із забезпеченням участі прокурора та захисника, відкритості процесу та додержання всіх процесуальних гарантій, передбачених КПК України, з одночасним роз`ясненням, що у випадку, якщо підстави для здійснення спеціального судового провадження перестануть існувати, подальший судовий розгляд підлягатиме здійсненню за загальними правилами, із початком розгляду спочатку.

Відповідно до ч.1 розділу 1 цього Закону, кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого. Всі учасники одноголосно вважають, що доцільним є здійснення судового розгляду судом одноособово. Клопотань про колегіальний розгляд справи суду не заявлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314-316, 323 КПК України та ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Здійснювати спеціальне судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 438, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Призначити судовий розгляд у формі спеціального судового провадження на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_5 у відкритому судовому засіданні в приміщенні Солом`янського районного суду м. Києва на 16:00 год.23 березня 2026 р.

Судовий розгляд здійснювати суддею одноособово.

У випадку якщо підстави для здійснення спеціального судового провадження перестануть існувати, подальший судовий розгляд розпочати спочатку згідно із загальними правилами передбаченими КПК України.

Викликати для участі у судовому засіданні прокурора, обвинуваченого, захисника.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1