Справа № 202/4100/25
Провадження № 1-кп/202/1202/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року м.Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпра, кримінальне провадження №0000224 від 05.02.2025 у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, працючого водієм компанії «Містер Мувер», маючого середньо-технічну освіту, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 19.04.2017 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.15, ч.2 ст.289, ч.2 ст.125 КК України до позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна. Звільнений на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково, не відбутий строк 9 місяців 14 днів;

- 01.07.2021 Амур-Нижньодніпровським районний судом м. Дніпропетровська за ч.4 ст.358 КК України, до арешту строком на 4 місяці,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 04.02.2025 у невстановлений в ході досудового розслідування час, перебуваючи за місцем свого проживання, розмовляв по мобільному телефону з раніше знайомим ОСОБА_5 . В ході розмови між останніми виник словесний конфлікт та в цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 04.02.2025 близько 19 години 56 хвилин приїхав на територію ГК «Естафета», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Каштанова, 4, де в приміщенні охорони знаходився ОСОБА_5 . Далі, ОСОБА_4 вибив двері приміщення охорони, зайшов до приміщення та тримаючи обома руками предмет, схожий на палицю, наніс ним не менше одного удару по лівій руці ОСОБА_5 , спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді відкритого косо-поперечного перелому середньої третини ліктьової кістки лівої руки, яке за своїм характером відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день). Після, чого ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення визнав, вказав, просив розглянути кримінальне провадження в порядку ст. 349 КПК України, про що надав письмову заяву, також вказав, що наслідки йому відомі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав проведення розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Так, згідно ч. 2 ст. 370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному, суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

З огляду на встановлені під час судового розгляду дані про особу обвинуваченого та тяжкість і обставини скоєного злочину, які не оспорюються сторонами справи, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, необхідного для виправлення останнього та попередження вчинення нових злочинів з урахуванням індивідуалізації покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України.

При визначенні ОСОБА_4 виду та розміру покарання судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно ст. 12 КК України є нетяжким умисним злочином проти життя та здоров`я; дані про особу обвинуваченого, який є неодруженим, утриманців не має, працевлаштований водієм, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, який неодноразово судимий у томі числі за злочини проти життя і здоров`я людини, наявність обставини, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття, а також наявність обтяжуючої обставини як рецидив злочину.

При цьому не залишається поза увагою суду і те, що ОСОБА_4 спричинив потерпілому тілесні ушкодження у виді відкритого перелому ліктьової кістки лівої руки, наносив удар палицею про що не заперечував в судовому засіданні. Крім того, судом враховується і те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий у тому числі за злочини проти здоров`я людини, та після звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі достроково вчиняв інші злочини, що у свою чергу свідчить про його підвищену соціальну небезпеку та схильність до асоціальної поведінки.

Разом з тим, судом акцентується увага і на тому, що після скоєного протиправного діяння по відношенню до потерпілого, спричинивши йому фізичні ушкодження, у останнього не виникло відчуття провини перед ним та суспільством, і ОСОБА_4 до останнього не розкаявся у вчиненому та належним чином не вибачився перед потерпілим, а факт щирого каяття ним виявлено під загрозою бути притягнутим до відповідальності.

З урахуванням принципу індивідуалізації покарання та особи обвинуваченого, який хоч винуватість у вчиненому злочині і визнав у повному обсязі, за наявності обтяжуючої обставини рецидиву злочину, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, з його реальним відбуванням, оскільки таке покарання буде відповідати безпосередній його меті, та буде необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, при цьому суд визнає неможливим застосування положення ст. 75 КК України та призначення покарання з іспитовим строком, оскільки у даному випадку призначення покарання без ізоляції від суспільства буде недостатнім.

Для запобігання ризиків передбачених ст. 177 КПК України та забезпечення подальшого виконання вироку, враховуючи дані про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_4 в порядку ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання строк тримання під вартою.

Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 370, 373-374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 обрати у виді тримання під вартою строком до набрання вироком законної сили, та взяти його під варту в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_4 в порядку ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання строк тримання під вартою, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, з 06.11.2025 року до набрання вироком законної сили.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме DVD-R диск, який міститься в матеріалах справи залишити в матеріалах справи.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий суддя: ОСОБА_1