УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2523/21

01 грудня 2025 року

Костопільський районний суд Рівненської області

в складі судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

представника потерпілого адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Костопіль заяву потерпілого ОСОБА_3 про відвід слідчому судді ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

28 листопада 2025 року потерпілий ОСОБА_6 подав до Костопільського районного суду Рівненської області заяву про відвід слідчому судді ОСОБА_5 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040 від 12.10.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Зазначену заяву про відвід відповідно до ст. 35 КПК України автоматизованою системою документообігу суду передано для розгляду судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявленого відводу покликається на те, що слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості ( п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України).

При цьому зазначив, що слідча суддя ОСОБА_5 не може брати участі у вказаному кримінальному провадженні, оскільки під час досудового розслідування вона 20.09.2021 винесла ухвалу про повернення скарги потерпілого ОСОБА_3 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження № 0000040 від 12.10.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, яка була скасована 02.12.2021 року колегією Рівненського апеляційного суду та повернута на новий розгляд.

Наведене викликає сумнів в об`єктивності та безсторонності судді, оскільки на даний час нею розглядається аналогічна скарга потерпілого на постанову дізнавача про закриття цього ж кримінального провадження.

Вважає, що слідча суддя ОСОБА_5 є упередженою та при розгляді поданої ним скарги не може забезпечити його право на справедливий суд.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 заявлений відвід підтримали, покликаючись на обставини, викладені у письмовій заяві.

Заслухавши думку потерпілого та його представника, перевіривши мотиви відводу, суд вважає заяву про відвід слідчої судді ОСОБА_5 немотивованою і такою, що не підлягає до задоволення.

Згідно до ч. 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-76 цього Кодексу судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Статті 75, 76 КПК України містять вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді у кримінальному провадженні.

Зокрема, п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ч. 4 ст. 80 КПК України заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Разом із тим достатніх, переконливих обставин, які б вказували на упередженість та особисту заінтересованість слідчої судді ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні, потерпілим ОСОБА_3 не наведено та належними доказами не підтверджено.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 7 ст. 56 "Закону України Про судоустрій і статус суддів" суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Встановлено, що у провадженні слідчого судді ОСОБА_5 перебуває скарга потерпілого ОСОБА_3 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження № 0000040 від 12.10.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

У рамках вказаного кримінального провадження слідчою суддею ОСОБА_5 20.09.2021 виносилася ухвала про повернення скарги потерпілого ОСОБА_3 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження № 0000040 від 12.10.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, яка була скасована 02.12.2021 колегією Рівненського апеляційного суду.

Разом із тим жодних процесуальних документів у підтвердження вказаних обставин потерпілим чи його представником до заяви про відвід слідчому судді ОСОБА_5 не долучено.

Незгода з процесуальним рішенням слідчої судді ОСОБА_5 у рамках вказаного кримінального провадження, яке оскаржувалися та було скасоване апеляційним судом, не є обставинами, які можуть викликати в потерпілого а також у стороннього спостерігача сумніви у небезсторонності судді. Крім того, доказів систематичності безпідставної відмови слідчим суддею у прийнятті до розгляду скарг потерпілого, його заяв чи клопотань під час досудового розслідування не надано.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади" визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі Гаусшильдт проти Данії, Мироненко і Мартиненко проти України зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі Гаусшильдт проти Данії вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі Мироненко і Мартиненко проти України).

Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Об`єктивний критерій передбачає встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справі "Фей проти Австрії», "Веттштайн проти Швейцарії»)

За суб`єктивним критерієм "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного" (рішення у справі "Білуха проти України").

У судовій практиці використовується презумпція особистої безсторонності суду, яка передбачає такий стан, допоки не надано доказів протилежного (зокрема, ухвала ВС від 15 липня 2019 р. у справі № 9901/116/19.

У п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) Суд зазначив, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення ЄСПЛ у справі «Kyprianou v. Cyprus», заява № 73797/01, п. 119).

Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію може надати вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення ЄСПЛ у справі «Pullar v. the United Kingdom», заява № 22399/93, п. 32).

Потерпілим не доведено як об`єктивної так і суб`єктивної безсторонності слідчої судді ОСОБА_5 .

Таким чином, існує презумпція неупередженості слідчої судді, у спростуванні якої достатніх доказів та мотивів потерпілим ОСОБА_3 не вказано.

За наведеного суд дійшов висновку про те, що заявлений відвід є безпідставний, немотивований та до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 75, 80 - 82 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_3 про відвід слідчій судді ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1