Справа № 362/3580/25
Провадження 1-кп/524/615/25
УХВАЛА

07.10.2025 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі колегії суддів: головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12

розглянувши у закритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду м.Кременчука Полтавської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000191 від 27.08.2024 року відносно вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2,3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.111 КК України, ОСОБА_11 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.111 КК України, ОСОБА_12 кримінальних правопорушень , передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.111, ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

24.09.2025 року в провадження Автозаводського районного суду м.Кременчука надійшли клопотання прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які вона в судовому засіданні підтримала, просить продовжити строк тримання під вартою відносно обвинувачених з наступних підстав :

Обвинувачений ОСОБА_10 вчиняє кримінальні правопорушення не вперше, перебуваючи на волі може незаконно впливати на свідків, може вчиняти дії направлені на примушення до змін наданих раніше свідчень допитаними особами; переховуватися від органів досудового розслідування або суду як на території України, так і на території тимчасово окупованих областей, оскільки в мобільному телефоні ОСОБА_10 встановлено наявність листування у відповідних групах, які надають послуги щодо незаконного переміщення через державний кордон поза межами пропускних пунктів та в якій він повідомив про намір перетнути кордон, знищити або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для розгляду справи, вчинити інше кримінальне правопорушення;тобто існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України для продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 .

Обвинувачений ОСОБА_11 , враховуючи, що за вчинене ним кримінальне правопорушення передбачене покарання у виді позбавлення волі на 15 років або довічне позбавлення волі, може знищити або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для розгляду справи, вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування або суду як на території України, так і на території тимчасово окупованих областей, також з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може як сам, так і на його вимогу чи прохання, використовуючи інших осіб, шляхом погроз, впливати на свідків та очевидців злочину, відомості про яких він може отримати як із копій матеріалів кримінального провадження так і з інших джерел, немає міцних соціальних зв`язків, постійного джерала до існування, злочинна діяльність була припинена тільки з моменту затримання особи і обрання обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачена ОСОБА_12 враховуючи, що за вчинене нею кримінальне правопорушення передбачене покарання у виді позбавлення волі на 15 років або довічне позбавлення волі, може знищити або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для розгляду справи, вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування або суду як на території України, так і на території тимчасово окупованих областей, немає міцних соціальних зв`язків, ніде не працює, немає офіційного джерела до існування, у зв`язку з чим може вчинити інше кримінальне правопорушення, знаходячись на волі може здійснювати незаконний вплив на свідків, з якими проживає в одному місті .

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, захисника ОСОБА_9 , який заперечує проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 , так як, вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України прокурором не доведені і є припущеннями, оскільки докази суду, що ОСОБА_11 може продовжити вчинювати нові кримінальні правопорушення та вчинити незаконний вплив на свідків суду не надані, просить суд змінити обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, так як ОСОБА_11 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, а саме проживає із відчимом та сестрою, захисника ОСОБА_7 , який заперечує проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 , оскільки вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України прокурором не доведені, є припущеннями ,просить суд змінити обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, так як ОСОБА_10 має постійне місце проживання, неофіційно працював і мав дохід , захисника ОСОБА_8 , яка заперечує проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 , оскільки вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України прокурором не доведені, так як суду не надано доказів того, що обвинувачений ОСОБА_10 може здійснювати тиск на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, просить суд змінити обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контроля, оскільки ОСОБА_10 має постійне місце проживання, дохід від торгівлі побутовою технікою, захисника ОСОБА_6 , який також заперечує проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обвинуваченій ОСОБА_12 , так як вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України прокурором не доведені, оскільки докази того, що обвинувачена ОСОБА_12 може вчинити нові кримінальні правопорушення та продовжувати кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, прокурором суду не надані, тому просить суд змінити запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_12 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт , оскільки вона має постійне місце проживання , раніше до кримінальної відповідальності не притягалась, обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які підтримали думку своїх захисників, обвинуваченого ОСОБА_10 , який заперчує проти задоволення клопотання прокурора, так як ризики, передбачені ст. 177 КПК України прокурором не доведені,є припущеннями ,а матеріали кримінального провадження прокурором ОСОБА_5 сфальсифіковані, тому просить суд застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із носінням електронного засобу контролю та внесенням застави, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 331 ч.1 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст.331 ч.3 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років ( п.4 ч.2 ст. 183 КПК України).

Так, двомісячний строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , продовжений ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 15.08.2025 року до 13.10.2025 року включно.

Згідно ст..29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Наведені Конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканість поєднується з такими ж вимогами статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), яка відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

У пункті 1 статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обовязковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.

Так в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" вказано, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (п. 79 рішення ЄСП у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року).

Відповідно до ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437- 442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Таким чином, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить із того, що обвинуваченому ОСОБА_10 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2,3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.111 КК України, яке у відповідності до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, проти основ національної безпеки України, скоєного в умовах воєнного стану, за які передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна,враховує особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку немає, до затримання офіційно ніде не працював, тобто не мав офіційних джерел до існування, його стан здоров`я, матеріальне становище, з метою запобіганням ризикам, що передбачені ст.177 КПК України, а саме запобіганням спробам обвинуваченого переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, суд вважає недостатнім застосування відносно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, а тому відносно обвинуваченого необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вказані ризики, з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до цього часу, не перестали існувати та істотно не зменшуються через наявність у ОСОБА_10 складського приміщення з продажу побутової техніки, звідки він отримує дохід, а також інших даних про особу обвинуваченого, на які вказують захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Вирішуючи питання про можливість застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд враховуючи обставини, в яких вчинялись кримінальні правопорушення (дія правового режиму воєнного стану), характер вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, важливість об`єктів посягання, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 183 КПК України не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із носінням електронного засобу контроля.

Також слід зазначити, що зважаючи на введення воєнного стану в Україні, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії Російської Федерації, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах, як то ухилення від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_10 значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання колегії суддів, не зможе перешкодити обвинуваченому вчинити спроби ухилитися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відносно клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про застосування до нього запобіжного заходу у виді застави, то суд вважає, воно не підлягає задоволенню виходячи з наступного :

Згідно ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 КК України.

Оскільки обвинуваченому ОСОБА_10 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2,3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.111 КК України, тому суд вважає не визначати у даному кримінальному провадженні при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заставу.

Відносно клопотання захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про зміну обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю , то суд, вважає, що вказані прокурором ризики, з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до цього часу, не перестали існувати та істотно не зменшуються.

За вище зазначених судом обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення ОСОБА_10 та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а захисниками не наведено в клопотанні доводів які б переконали у зворотному.

З урахуванням викладенного, суд приходить до висновку про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 строком на 60 днів, а саме з 07.10.2025 року до 05.12.2025 року включно.

При розгляді клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів відносно обвинуваченого ОСОБА_11 суд приходить до наступних висновків, ОСОБА_11 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.111 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинами, які посягають на територіальну цілісність і недоторканість України, вчинені в умовах повномасштабного збройного вторгнення російської федерації на суверенну територію України, ці злочини були скоєні протягом тривалого періоду часу, а злочинна діяльність була припинена лише після обрання обвинуваченому відповідного запобіжного заходу, він міцних соціальних зв`язків не має, не працює, інформації про його офіційні доходи немає. Тому суд вважає, що запобіжний захід у виді утримання під вартою є обґрунтованим, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, як переховуванню обвинуваченого від суду, незаконному впливу обвинуваченого на свідків в цьому кримінальному провадженні, вчинення ним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, так і перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, ризики чого є реальними та дійсними. А обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого в процесі розгляду кримінального провадження в суді. До того ж, жодних обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, судом не встановлено.

Відносно клопотання заявленого захисником ОСОБА_9 про зміну обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, то суд, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини враховує, що ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, є реальними та триваючими, вони виключають можливість зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , а альтернативні запобіжні заходи, як вважає суд не забезпечать достатній рівень гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Отже, вказані судом вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу та на час вирішення питання не зменшилися.

Тобто, стороною захисту не наведені переконливі підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який або доказів, які б вказували, що більш м`який запобіжний захід здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_11 , також у відповідності до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 111 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

На підставі вище зазначеного, суд приходить до висновку про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 строком на 60 днів, а саме з 07.10.2025 року до 05.12.2025 року включно.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_12 , то суд виходить із наступного, що останній висунуте обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.111, ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.111 КК України, які у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинами, враховує особу обвинуваченої, яка на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку немає, до затримання офіційно ніде не працювала, тобто не мала офіційних джерел до існування , у зв`язку з чим може вчинити інше кримінальне правопорушення, суд також враховує її стан здоров`я, матеріальне становище, та з метою запобіганням ризикам, що передбачені ст.177 КПК України, а саме запобіганням спробам обвинуваченої переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, з якими вона проживає в одному місті , суд вважає недостатнім застосування відносно обвинуваченої більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, а тому відносно обвинуваченої ОСОБА_12 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дасть можливість забезпечити виконання обвинуваченій покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України. Тому ризик ухилення від суду, обумовлений можливим покаранням за особливо тяжкий злочин, наявний. Інкримінована обвинуваченій співпраця на шкоду державної безпеки України з представниками спецслужб держави, яка здійснює збройну агресію проти України, приводить до висновку про високий ризик продовження аналогічної або іншої протиправної діяльності.

Відносно клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_12 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт , оскільки вона має постійне місце проживання , раніше до кримінальної відповідальності не притягалась,міцні соціальні зв`язки, то за вище зазначених судом обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення ОСОБА_12 та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а захисником ОСОБА_6 не наведено в клопотанні доводів які б переконали суд у зворотному.

З урахуванням викладенного, суд приходить до висновку про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_12 строком на 60 днів, а саме з 07.10.2025 року до 05.12.2025 року включно.

Відповідно до ст. 183 ч.4 КПК України суд вважає не визначати заставу у даному кримінальному провадженні при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_12 , так як їй пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.111, ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.111 КК України.

Керуючись ст.ст. 331 ч.3, 369, 372, 392, 394 ч.5, ст. 395 ч.2 п. 1-1 КПК України, суд ,

УХВАЛИВ :

Клопотання, заявлене прокурором Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, а саме з 07.10.2025 року до 05.12.2025 року включно.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів, а саме з 07.10.2025 року до 05.12.2025 року включно.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 60 днів, а саме з 07.10.2025 року до 05.12.2025 року включно.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, захисника ОСОБА_8 про зміну обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контроля, захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_12 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - відмовити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із носінням електронного засобу контролю та у виді застави- відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення обвинуваченими, їх захисниками, законними представниками, прокурором.

Головуючий суддя : ОСОБА_13

Судді :

ОСОБА_14