Справа № 591/3343/15-к
Номер провадження 1-кп/950/7/26
У Х В А Л А

"15" січня 2026 р. Лебединський районний суд

Сумської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Лебединського районного суду Сумської області заяву про відвід прокурора у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 372, ст. 340 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив відвід прокурору ОСОБА_6 , який представляє сторону обвинувачення у кримінальному провадженні. Заяву подано у письмовій формі з додатками, зокрема: рішенням Вищої ради правосуддя від 26.06.2025 року № 1374/0/15-25; копією пояснень ОСОБА_3 до Ради прокурорів України; копією листа Ради прокурорів України від 22.08.2025 року № 05/1/2-38751-25 з витягом з повідомлення прокурора ОСОБА_6 ; копією скарги до в.о. Генерального прокурора від 15.05.2025 року.

У заяві ОСОБА_3 мотивує відвід тим, що прокурор ОСОБА_6 є упередженим через наявність між ними неприязних позапроцесуальних відносин, які виникли внаслідок звернень обвинуваченого до Вищої ради правосуддя, Офісу Генерального прокурора та інших органів щодо можливого порушення прокурором вимог щодо несумісності (отримання статусу адвоката). Обвинувачений стверджує, що прокурор надав недостовірну інформацію під час засідання Вищої ради правосуддя 26.06.2025 року щодо причин неявки обвинуваченого в судові засідання, а також звернувся до Ради прокурорів України зі скаргою про тиск з боку обвинуваченого. Крім того, заявник вказує на відсутність реакції прокурора на неявку потерпілих у судові засідання, що, на його думку, свідчить про обвинувальний ухил та необ`єктивність. Заяву мотивовано посиланнями на ст.ст. 2, 9, 22, 36, 46, 50, 77, 80, 81, 341 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), ст. 121 Конституції України, ст. 3 Закону України "Про прокуратуру", ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Керівні принципи ООН щодо ролі обвинувачів.

Захисники обвинуваченого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заяву про відвід підтримали в повному обсязі, посилаючись на наведені в ній обставини та докази.

Прокурор ОСОБА_6 проти задоволення заяви заперечив, вказавши, що наведені обставини не є підставою для відводу, оскільки його процесуальні дії здійснювалися в межах закону та повноважень, а звернення обвинуваченого до органів влади не створюють конфлікту інтересів чи упередженості.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши подані матеріали, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що у кримінальному провадженні прокурор ОСОБА_6 представляє сторону обвинувачення. Обвинувачений ОСОБА_3 подав заяву про відвід прокурора, мотивуючи її наявністю обставин, які, на його думку, викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КПК України прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо існують обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості. Ця норма спрямована на забезпечення принципу неупередженості як однієї з фундаментальних засад кримінального провадження, передбаченої ст. 9 КПК України, яка зобов`язує прокурора всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини провадження, виявити як викриваючі, так і виправдувальні обставини, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Неупередженість прокурора є необхідною умовою для реалізації завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України, зокрема забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, щоб жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим, тобто заявник має надати аргументи, які обґрунтовують сумніви в неупередженості прокурора, а не базуватися виключно на суб`єктивних переконаннях. Вмотивованість відводу означає спроможність представлених аргументів довести можливість впливу вказаних факторів на об`єктивність прокурора в конкретному провадженні, зокрема, сумніви в неупередженості повинні бути об`єктивними, тобто такими, що можуть бути сприйняті як обґрунтовані з позиції стороннього спостерігача, а не лише з суб`єктивної позиції сторони.

Так, судом встановлено, що заявлені підстави відводу не відповідають вимогам ст. 77 КПК України, оскільки не свідчать про наявність об`єктивних обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні. Проаналізувавши кожен аргумент окремо, суд приходить до висновку, що вони є суб`єктивними оцінками ОСОБА_3 , не підтвердженими фактичними даними, які б доводили упередженість прокурора.

Так, суд зазначає щодо неприязних позапроцесуальних відносин, які на думку ОСОБА_3 виникли через звернення його до Вищої ради правосуддя (заява від 19.05.2025, вх. № Б-2668/0/7-25) та Офісу Генерального прокурора (скарга від 15.05.2025) про порушення прокурором вимог щодо несумісності, при отриманні статусу адвокат). Судом встановлено, що рішення Вищої ради правосуддя від 26.06.2025 № 1374/0/15-25 визнало відсутність порушень з боку прокурора, а оскарження цього рішення обвинуваченим до Касаційного адміністративного суду та Великої Палати Верховного Суду не призвело до зміни висновків, оскільки суди визнали, що рішення ВРП не порушує безпосередньо прав обвинуваченого як заявника. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ці звернення є реалізацією права ОСОБА_3 на оскарження, але не створюють конфлікту інтересів для прокурора в кримінальному провадженні. Практика Великої Палати Верховного Суду в постанові від 14.04.2021 у справі № 826/9606/17 підтверджує, що несумісність з адвокатською діяльністю не є автоматичною підставою для сумніву в неупередженості прокурора, якщо відсутні докази впливу на конкретне провадження. У даному випадку обвинувачений не надав доказів, що отримання прокурором статусу адвоката, з подальшим зупиненням, вплинуло на його процесуальну позицію, тому цей аргумент відхиляється як необґрунтований.

Крім того, судом проаналізовано звернення прокурора до Ради прокурорів України від 15.05.2025 про тиск з боку ОСОБА_3 . Судом встановлено з витягу з повідомлення прокурора (додаток до листа Ради прокурорів України від 22.08.2025 № 05/1/2-38751-25), що прокурор мотивував скаргу зверненнями обвинуваченого до ВРП та ОГП, які, на його думку, є тиском на процесуальну незалежність. ОСОБА_3 у поясненнях до Ради прокурорів України заперечує тиск, вказуючи на науковий інтерес. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що таке звернення прокурора є реалізацією його права на захист незалежності відповідно до ст. 36 КПК України, яка гарантує самостійність прокурора в процесуальній діяльності та забороняє втручання. Це не свідчить про упередженість, а навпаки, про дотримання принципу законності. Тому суд відхиляє подібні аргументи, якщо вони не доводять особистої зацікавленості прокурора в результаті провадження.

Крім того, судом проаналізовано відсутність реакції прокурора на неявку потерпілих ( ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ). Судом встановлено з матеріалів справи, що потерпілі не з`являлися, але вони допитані судом, є їх заяви про подальший розгляд без їх участі, але прокурор підтримує обвинувачення на підставі зібраних доказів, що відповідає ст. 341 КПК України. Обвинувачений не надав доказів, що така позиція є упередженою, а не процесуальною. Суд приходить до висновку, що прокурор не зобов`язаний ініціювати заходи щодо потерпілих, якщо їх неявка не перешкоджає розгляду справи, а принцип змагальності, передбачений ст. 22 КПК України покладає на сторону захисту ініціативу щодо виклику учасників.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що наведені обставини не викликають обґрунтованих сумнівів у неупередженості прокурора ОСОБА_6 , оскільки базуються на суб`єктивних оцінках, не підтверджених фактичними даними про вплив на провадження.

Керуючись ст.ст. 77, 80, 81, 372 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід прокурора ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_12