Провадження №: 1-кп/336/105/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ), ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 ,

та клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу

по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч. 2, 4 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2025, на підставі розпорядження керівника апарату суду № 73, справу передано в провадження судді ОСОБА_1 .

Ухвалами суду обвинуваченому ОСОБА_8 неодноразово продовжувався строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу, оскільки визначені ст.177 КПК України ризики, що були підставою для його обрання, не зникли.

Інші прокурори не заперечували щодо клопотання колеги.

Захисник просила відмовити прокурору в задоволенні клопотання, оскільки обвинувачений тривалий час утримується під вартою, і ризики, на які посилається сторона обвинувачення, змінилися.

Обвинувачений ОСОБА_8 клопотав про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або застави.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник підтримали позицію обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому є доцільним, виходячи з наступного.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу суд керувався положеннями ст.331 КПК України, відповідно до ч. 1, 3 якої під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

В силу ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2, ч.4 ст.186 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні клопотання суд враховує те, що прокурор довів наявність ризику ухилення обвинуваченого від суду, про що свідчить усвідомлення обвинуваченим суворості покарання, яке буде призначене у випадку доведення його винуватості, а також факти ухилення обвинуваченого від суду під час розгляду кримінального провадження щодо нього за обвинуваченням за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, що зумовили оголошення розшуку ОСОБА_8 , який тривав до його затримання за підозрою у вчиненні іншого кримінально караного діяння.

Про ризик продовження вчинення кримінально караних діянь у сукупності свідчать неодноразові судимості обвинуваченого за кримінально карані діяння проти чужої власності, вчинені різними способами, а також повідомлення йому про підозру про вчинення грабежу під час розгляду кримінального провадження щодо нього за ознаками ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України в умовах застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, а саме: домашнього арешту.

На користь високого ступеню ймовірності вказаного ризику свідчить і та обставина, що інкриміновані обвинуваченому кримінально карані дії в кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України відносяться до іспитового строку, призначеного попереднім вироком.

Відповідно до ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Санкцією частини статті обвинувачення передбачено покарання у виді позбавлення волі до десяти років.

При вирішенні вказаного питання суд враховує і тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінально караного діяння, яке законом про кримінальну відповідальність віднесено до категорії тяжких злочинів, а також подвійний об`єкт злочинного посягання, яким є охоронювані Основним законом України здоров`я людини та право приватної власності.

Як зазначено, застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу під час розгляду провадження відносно нього за обвинуваченням за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді цілодобового домашнього арешту виявилось неефективним, оскільки обвинувачений ухилився від суду та отримав повідомлення про підозру у вчиненні більш тяжкого злочину, який охоплюється обвинуваченням в цьому провадженні.

Суд бере до уваги зміст ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, і вважає, що у даному випадку застосування найбільш суворого заходу забезпечення кримінального провадження є таким, що зумовлено сукупністю наведених матеріальних і процесуальних передумов, необхідністю забезпечення охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, суд дійшов до висновку, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суддею враховується, що матеріали клопотання не містять будь-яких даних про те, що поточний стан здоров`я обвинуваченого перешкоджає перебуванню в умовах слідчого ізолятора.

Стосовно клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави, то суд вважає за можливе застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, враховуючи всі обставини справи, ставлення обвинуваченого до інкримінованих кримінальних правопорушень, враховуючи норму ч. 3 ст. 182 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, суддя вважає за необхідне визначити обвинуваченим розмір застави.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинувачених, інших даних про їх особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватися слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами є: 1) всі обставини кримінального правопорушення; 2) майновий та сімейний стан підозрюваного, обвинуваченого; 3) інші дані про його особу (наприклад, поведінка під час кримінального провадження); 4) ризики, передбачені вст. 177 КПК, а критеріями - те, що розмір застави: а) достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та, водночас, б) не буде завідомо непомірним для нього. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала підозрюваного, обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного проживання людини.

За таких обставин суддя з урахуванням стану здоров`я обвинуваченого, його майнового становища, враховуючи конкретні обставини справи, тяжкості злочинів, в якому він обвинувачуються, розглядає за можливе визначити обвинуваченому ОСОБА_8 заставу у вигляді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 242 240,00 грн., оскільки застава в такому розмірі зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1ст. 177 КПК України.

Такий розмір застави є прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, зокрема у рішенні від 20.11.2010 у справі «Мангурас проти Іспанії» (заява № 12050/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку.

Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб нівелювати у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.178, 331, 392 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 - задовольнити.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 18 грудня 2025 року включно.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Встановити ОСОБА_8 заставу, в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок.

Обвинувачені або заставодавці мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_8 з-під варти та повідомити про це суд.

З моменту звільнення ОСОБА_8 з-під варти у зв`язку з внесенням застави вони будуть вважатися такими, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому вони проживають, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Вказані обов`язки у разі внесення застави покладаються на ОСОБА_8 на строк не більше двох місяців.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що у разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню, її оскарження не зупиняє виконання ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1