1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/455/24 1-кс/335/3371/2025
10 жовтня 2025 року м. Запоріжжя
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, фізичної особи ? підприємця, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
30.09.2025 до слідчого судді надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Запорізької області ОСОБА_3 , про обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, з носінням електронного засобу контролю та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
В обґрунтування клопотання слідчий послалась на таке.
Досудовим розслідуванням встановлено достатньо підстав підозрювати, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч вимог п. 12 інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час і за невстановлених обставин, незаконно привласнила знайдену вогнепальну зброю, а саме - короткоствольний нарізний самозарядний спортивний пістолет конструкції Марголіна калібру 5,6 мм (.22LR), обіг якого на території України дозволяється виключно за наявності передбаченого законом дозволу.
Надалі, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_4 незаконно зберігала зазначений пістолет за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , забезпечуючи можливість доступу до нього, чим порушила встановлений порядок обігу вогнепальної зброї.
У подальшому, діючи умисно, з метою приховування вогнепальної зброї від можливого виявлення правоохоронними органами під час обшуків чи інших слідчих дій за місцем проживання, ОСОБА_4 вирішила перенести її до місця, доступ до якого контролювала виключно вона.
16.02.2025 на підставі постанови прокурора відділу Запорізької обласної прокуратури від 09.02.2025, під час проведення працівником поліції тимчасового доступу до речей і документів у регіональному відділенні АТ «Креді Агріколь Банк», розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Слобідська, 49, у індивідуальній банківській комірці № 42, що належала ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено пістолет конструкції Марголіна калібру 5,6 мм (.22LR).
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової балістичної експертизи, вилучений предмет є короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю самозарядним спортивним пістолетом калібру 5,6 мм (.22LR) конструкції Марголіна (МЦМ), заводський номер якого видалений, промислового виробництва Іжевського механічного заводу (СРСР). Пістолет придатний до стрільби. Будь-яких слідів переробки в конструкції пістолета не виявлено.
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що кваліфікується як носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.
Клопотання про обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту обґрунтовується тим, що існують ризики, зазначені у п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, пославшись на факти та доводи, викладені у ньому. Уточнив, що сторона обвинувачення просить у разі задоволення клопотання встановити щодо підозрюваної обов`язки носити електронний засіб контролю, прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання
Підозрювана ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість підозри і відсутність ризиків, на які посилається сторона обвинувачення.
Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 , подав письмові заперечення проти задоволення клопотання, суть яких зводиться до такого.
По-перше, підозра не є обґрунтованою, а фактичні обставини справи вказують на те, що у ОСОБА_4 не було умислу на незаконне зберігання вогнепальної зброї. Дії ОСОБА_4 були спрямовані виключно на збереження родинних речей та недопущення того, щоб предмет, схожий на зброю, потрапив до сторонніх осіб і міг бути використаний для завдання шкоди людям. На думку захисника, у разі, якщо б ОСОБА_4 не вчинила так як вчинила, то невідомо, скільки б людей могло б бути поранено або вбити з того пістолету (у разі мародерства або входження окупаційних військ), який (за висновками експерта) взагалі ніколи не стріляв (і в цьому саме поведінка підозрюваної та її громадська позиція зіграли вирішальній вплив). Отже, підсумовуючи, ОСОБА_4 знайшла у сейфі (у якому зберігались цінності великої родини) предмет, схожий на пістолет, і за браком часу не змогла з`ясувати чи є цей предмет вогнепальною зброєю (або кому він належить, чи є на нього документи), і віднесла його до сейфу в банк. Не сховала, не взяла разом з собою, а саме віднесла у сховище, що виключає суспільну небезпечність діяння.
Також захисник зауважував, що ОСОБА_4 раніше не судима, має міцні соціальні зав`язки, постійне місце проживання, постійне місце роботи, має на утриманні доньку, позитивно характеризується. ОСОБА_4 , враховуючи наявність родинних зав`язків та постійного місця проживання, та враховуючи запровадження на території України військового стану, що обмежує можливість пересування громадян, не має на меті переховуватись від слідства або суду. Крім того, під час досудового розслідування вже були проведені слідчі дії, у тому числі зняття інформації з каналів зв`язку, перевірка облікових записів, контактів, фіксація переписок, тощо. Отже будь яке видалення інформації буде недоцільним, оскільки не призведе до її повного знищення. У підсумку захисник вважав, що застосування будь-якого запобіжного заходу крім особистого зобов`язання буде не законним та таким що порушує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 підтримав свої письмові заперечення..
Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо обґрунтованості підозри.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, слідчий суддя дійшов висновку, що підозра, про яку повідомлено ОСОБА_4 , не є явно необґрунтованою.
Щодо наявності ризиків.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що на теперішній час існує ризик переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, ризик незаконного впливу на свідків та ризик вчинення перешкоджання досудовому розслідуванню іншим чином.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створитимуть загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
При вирішенні щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя виходить з того, що, з одного боку, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а з іншого має ряд життєвих обставин, які у сукупності не дають достатніх підстав для висновку про те, що лише цілодобовий домашній арешт здатен запобігти ризикам, на які посилається сторона обвинувачення.
Так, ОСОБА_4 раніше не судима, має стійкі соціальні зв`язки, має статус підприємця і фактично займається підприємницькою діяльністю у сфері роздрібної торгівлі, має від цього відповідний задекларований дохід; має вищу освіту, має власне місце проживання.
Слідчий суддя також бере до уваги, що ОСОБА_4 , знаючи ще з кінця 2024 року про факт вилучення з належного їй банківського сейфу пістолета, а також після повідомлення про підозру не вчинила спроб ухилитись від явки до слідчого, прокурора та суду.
Також сторона обвинувачення не надала доказів того, що з часу вчинення інкримінованого діяння, тобто протягом останнього року, підозрювана тим чи іншим способом робила спроби приховати чи знищити докази, чинити тиск на свідків, створювати перешкоди для встановлення об`єктивних обставин розслідуваного діяння, і взагалі, що підозрювана схильна до систематичної протиправної діяльності, має сформовані психологічні установки на порушення загальновизнаних норм поведінки у суспільстві.
Сторона обвинувачення також не спростувала посилань захисту на те, що під час досудового розслідування у даному кримінальномк провадженні вже були проведені слідчі дії, у тому числі зняття інформації з каналів зв`язку, перевірка облікових записів, контактів, фіксація переписок, тощо, і що фактично досудове розслідування майже завершене.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Цілодобовий домашній арешт як запобіжний захід полягає в істотному обмеженні свободи пересування та реалізації інших особистих прав і свобод, а тому його застосування має виправданим відповідною легальною метою та характером суспільних відносин, які потребують охороні.
На переконання слідчого судді, встановлені під час розгляду клопотання обставини не надають достатніх підстав для висновку про необхідність обмеження особистої свободи підозрюваної шляхом цілодобового домашнього арешту, а запобігти ризикам, на які посилається сторона обвинувачення, є можливим шляхом обрання до підозрюваної найменш суворого запобіжного заходу особистого зобов`язання, з покладенням відповідних обов`язків.
При цьому слідчий суддя діє в межах заявленого стороною обвинувачення клопотання, і тому вправі встановити лише ті обов`язки, про які зазначив прокурор.
Відтак, посилання слідчого на наявність у підозрюваної паспорту громадянина України для виїзду за кордон і ризик її переховування за межами України суд не може взяти до уваги, оскільки прокурор в судовому засіданні не просив встановити щодо ОСОБА_4 обов`язок здати на зберігання вказаний документ.
Також слідчий суддя не вбачає за необхідне встановлювати обов`язок носити електронний засіб контролю, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що у разі незастосування такого заходу існує високий ризик переховування підозрюваної чи невиконання нею іншим обов`язків. До того ж, в умовах, коли інші покладені на підозрювану обов`язки, про які просив прокурор, не пов`язані із забороною перебувати в певних місцях чи покидати їх, застосування такого заходу буде позбавлене сенсу і покладе на підозрювану невиправдані незручності.
Крім того, слідчий суддя враховує, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні спливає 29.11.2025, а тому строк запобіжного заходу не може виходити за вказану часову межу.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 176-179, 194, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком з 10.10.2025 до 29.11.2025 включно.
Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали,:
1) прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Попередити п підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання вказаних у цій ухвалі обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення,.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали оголошений о 09 год. 30 хв. 14.10.2025.

.

Слідчий суддя ОСОБА_1