Справа № 720/2786/23
Провадження № 1-кп/720/11/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0002103 від 13 липня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, молдованина, з незакінченою вищою освітою, непрацюючого, розведеного, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше судимого вироком Новоселицького районного суду від 13 березня 2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, вироком Мукачівського міськрайонного суду від 03 грудня 2020 року за ст.ст. 185 ч. 2, 70 ч.4 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 2 місяця, звільнений з місць позбавлення волі 19 квітня 2021 року по відбуттю покарання, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2022 року близько 15 години 30 хвилин ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за скоєння корисливих злочинів, перебуваючи в міському парку м. Новоселиця Чернівецької області, на ґрунті раптово виниклого умислу на незаконне заволодіння велосипедом, переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, усвідомлюючи, що він діє протиправно, шляхом обману під приводом необхідності поїздки в крамницю, заволодів велосипедом марки «ATALA», із прикріпленим до багажника дитячим сидінням, який належить ОСОБА_6 , з яким зник та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3104 гривень 85 копійок.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 ч. 2 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинено повторно.

Обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав повністю та показав, що дійсно 10 липня 2022 року перебуваючи в міському парку м. Новоселиця Чернівецької області, шляхом обману під приводом необхідності поїздки в крамницю, він заволодів велосипедом, який належить ОСОБА_6 .. Суму завданої шкоди в розмірі 3104 гривень 85 копійок визнав та її не оспорив. У вчиненому щиро розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_6 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що претензій до обвинуваченого не має.

Враховуючи, що обвинувачений свою вину визнав повністю, суд з урахуванням думки учасників судового розгляду в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України вважає недоцільним дослідження інших доказів про вищевказані обставини справи, оскільки такі обставини ніким не оспорюються.

Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що вина обвинуваченого у заволодінні майном потерпілого ОСОБА_6 шляхом обману повністю доказана та його дії органом досудового слідства вірно кваліфіковані за ст. 190 ч. 2 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, оскільки він маючи непогашену судимість за корисливий злочин (ст. 185 ч. 2 КК) повторно заволодів чужим майном шляхом обману.

При вирішенні питання про призначення покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, дані про винну особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема суд враховує, що обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого його щире каяття, яке виразилось у тому, що він визнав свою вину та щиро жалкує про скоєння ним кримінального правопорушення.

Зазначену у обвинувальному акті таку обставину як активне сприяння розкриттю злочину, суд не визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, оскільки після вчинення злочину він тривалий час укривав факт заволодіння чужим майном шляхом обману та перебував у розшуку, будь-яких дій щодо розкриття кримінального правопорушення не вчинив, що свідчить про те, що він не сприяв органам правосуддя встановити істину у справі.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Щодо характеристики обвинуваченого, то відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 1264 від 19 серпня 2025 року ОСОБА_5 на даний час, як і на час вчинення кримінального правопорушення, ознак хронічного психічного захворювання не виявляє, він може усвідомлювати свої дії та керувати ними, а тому застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12 червня 2009 року про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З досудової доповіді органу пробації від 01 грудня 2023 року, складеної в порядку ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, вбачається, що імовірність вчинення обвинуваченим повторного правопорушення висока, ризик небезпеки його для суспільства оцінюється як середній.

При цьому, суд не погоджується із висновком органу пробації, викладеному у досудовій доповіді від 04 грудня 2023 року, про те, що ризик небезпеки обвинуваченого для суспільства є середнім, а тому його виправлення та перевиховання можливе без позбавлення волі, оскільки він є недостатньо обґрунтованим, не взяті до уваги особу обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення маючи непогашену судимість за корисливий злочин та те, що обвинувачений тривалий час перебував у розшуку ухиляючись від правосуддя.

Слід зазначити, що призначене судом покарання має відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливати з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, принципу його законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації, та враховуючи у сукупності дані про особу обвинуваченого, ступень тяжкості та наслідки вчиненого ним кримінального правопорушення під час непогашеної судимості за попередні кримінальні правопорушення, суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання неможливо без позбавлення волі.

Підстав для застосування вимог ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 липня 2024 року (справа № 344/9910/24, провадження № 1-кп/344/973/24) був визнаний винуватим в тому, що 19 серпня 2022 року приблизно о 11 години 38 хвилин вчинив крадіжку чужого майна та засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_5 тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбуття покарання ОСОБА_5 вирахувано з 12 березня 2024 року, з моменту затримання, згідно ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 березня 2024 року.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

За змістом ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Оскільки, після постановлення вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 липня 2024 року, ОСОБА_5 засуджується за злочин, який він вчинив 10 липня 2022 року, тобто до постановлення попереднього вироку, то покарання йому має бути призначено за правилами, передбаченими в частинах першій третій ст. 70 КК України.

При цьому, в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, слід повністю зараховувати покарання відбуте за попереднім вироком, а саме з 12 березня 2024 року, тобто з моменту затримання, згідно ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 березня 2024 року.

Строк перебування обвинуваченого під вартою на досудовому слідстві в даному провадженні з 02 листопада 2023 року по 10 листопада 2023 року слід зарахувати йому в строк покарання із співвідношенням відповідно до ст. 72 КК України, згідно якої один день позбавлення волі відповідає одному дню попереднього ув`язнення.

Відповідно до ст. 124 КПК України судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави, а долю речових доказів кримінального провадження слід вирішити в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю цього кримінального правопорушення та кримінального правопорушення, передбаченого вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 липня 2024 року, шляхом часткового складання призначених покарань призначити ОСОБА_5 остаточне покарання до відбуття у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Початок строку відбуття покарання рахувати з 12 березня 2024 року, тобто моменту затримання ОСОБА_5 за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 липня 2024 року.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_5 термін його попереднього ув`язнення в даному провадженні з 02 листопада 2023 року по 10 листопада 2023 року, із розрахунку один день позбавлення волі відповідає одному дню попереднього ув`язнення.

Після набрання вироком законної сили внесену заставу за ОСОБА_5 в розмірі 38835 (тридцять вісім тисяч вісімсот тридцять п`ять) гривень повернути заставодавцю ОСОБА_7 .

Речовий доказ по справі - велосипед марки «ATALA», який знаходиться на зберіганні у відділенні поліції № 6 (м. Новоселиця) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області, після набрання вироком законної сили, повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи по справі в розмірі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 12 копійок.

На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів через райсуд з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з дня вручення їй копії вироку.

Суддя ОСОБА_1