Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/2322/21
Провадження № 1-о/279/1/25

У ХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 (дистанційно)

засудженого ОСОБА_5 (дистанційно)

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

уповноваженого з прав людини ОСОБА_9 (дистанційно)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву адвоката ОСОБА_6 на захист ОСОБА_5 про перегляд вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01.03.2023 за нововиявленими обставинами,-

ВСТАНОВИВ:

Захисник адвокат ОСОБА_6 , діючий в інтересах засудженого ОСОБА_5 звернувся до Коростенського міськрайонного суду із заявою про перегляд вироку Коростенського міськрайонного суду від 01.03.2023 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на два роки.

В обґрунтування поданої заяви адвокат зазначає, що при розгляді вказаного кримінального провадження ОСОБА_5 визнано винним в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілої ОСОБА_10 .

Однак, на даний час захистом засудженого виявлені матеріально-правові факти, які не були відомі суду при винесенні зазначеного вироку, та які разом із раніше виявленими на стадії досудового розслідування обставинами у справі 279/2322/21 доводять невинуватість ОСОБА_5 в інкримінованому йому правопорушенні, а отже є нововиявленими обставинами у справі.

Такими фактами є:

а) матеріально-правовий факт перебування ОСОБА_10 у стані сильного алкогольного сп`яніння (3.4 проміле), для якого характерні: Загальна інертність. Стан, близький до втрати можливості пересування. Неможливість стояти чи ходити. Значне зниження реакції на подразники. Блювота, нетримання сечі та калу.Порушення свідомості. Сон або ступор (заціпеніння);

б) матеріально-правовий факт щодо неможливості спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень за обставинами визначеними слідством, а за ним і судом, а саме, що в момент наїзду потерпіла знаходилась в положенні напів присядки, спиною притулившись до кузова автобуса;

в) матеріально-правовий факт того, що тілесні ушкодження в момент наїзду могли бути спричинені ОСОБА_10 лише за обставин знаходження її під днищем автобуса марки ПАЗ, куди потерпіла, перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння, перемістилась з огляду на сильний вітер та холод (про які вказано у вироку суду);

г) матеріально-правовий факт не освідомлення суду про те, що до моменту наїзду ОСОБА_10 знаходилась під днищем автобуса марки ПАЗ, чим створила небезпеку для свого життя;

д) матеріально-правовий факт того, що та обставина, що до моменту наїзду ОСОБА_10 знаходячись під днищем автобуса марки ПАЗ, чим створила небезпеку для свого життя, був виявлений тим же складом Коростенського міськрайонного суду Житомирської області, але у рішенні від 20 травня 2024 року у цивільній справі;№ 279/6416/21 про стягнення шкоди із власника транспортного засобу членами сім`ї ОСОБА_11 , суд встановив, що груба необережність потерпілої ОСОБА_10 перебуває упрямому причинному зв`язку із подією дорожньої пригоди та виникненням у неї тяжких тілесних ушкоджень. і Вищезазначені факти у своїй сукупності дозволяють ствердити, що тілесні ушкодження які спричинили смерть, потерпілої ОСОБА_10 , остання отримала не в результаті дорожньої-транспортної пригоди, а внаслідок нещасного випадку, який стався із нею в результаті її одноосібних дій, коли вона перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння (3.4 проміле), що не дозволяло їй стояти чи ходити та орієнтуватися, а також викликало сон або ступор (заціпеніння), певний час знаходячись на грунтовому узбіччі вул. Миколи Куліша, 28 у м. Коростень біля правого заднього колеса автобуса ПАЗ 32054, в положенні напів присядки, спиною притулившись до кузова автобуса, не орієнтуючись в ситуації та навколишньому середовищі, з огляду на сильний вітер та холод (про які вказано у вироку суду) перемістилась під днище автобуса марки ПАЗ 32054, а водій ОСОБА_5 , не знав про перебування потерпілої ОСОБА_10 в небезпеці, не міг виявити її, та, відповідно, вжити у тій обстановці належних заходів.

За вказаних обставин, адвокат ОСОБА_6 вважає наявність обставин (нововиявлених обставин), які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі доводять неправильність вироку, що належить переглянути. Вважає, що вирок Коростенського міськрайонного суду від 01.03.2023 року відносно ОСОБА_5 підлягає перегляду в частині визнання його винним за ч.2 ст.286 КК України, просив скасувати вказаний вирок за нововиявленими обставинами та виправдати ОСОБА_5 за за ч.2 ст.286 КК України в зв`язку з недоведеністю його вини.

У судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_6 підтримав заяву про перегляд рішення за ново виявленими обставинами з підстав викладених в ній.

Захисник ОСОБА_7 вказав, що покладена в основу обвинувачення слідства та вироку суду версія механізму загибелі ОСОБА_10 а саме, що остання знаходилась біля правого борту автобуса в положенні навприсядки, спираючись спиною на кузов автобуса та не змінюючи свого місцезнаходження та пози із часу коли свідок ОСОБА_12 проїхав повз нерухомо стоячий автобус ПАЗ - є невірною з суто технічної точки зору. Згідно висновку судово - медичної експертизи № 42 від 23.04.2021 року тілесні ушкодження загиблій ОСОБА_10 були спричинені спочатку при її положенні близькому до вертикального, а потім від вдавлення її тіла між покриттям дороги і колесом/колесами автобуса, тобто, внаслідок переїзду колесами автобуса. ОСОБА_5 знаходячись за кермом автобуса, не мав технічної можливості побачити загиблу, оскільки вона знаходилась під днищем автобуса , а не біля правого борту автобуса в положенні навприсядки, спираючись спиною на кузов автобуса. А якщо такої можливості не було і встановлено, що аварійну ситуацію викликано не ним, то відповідальність водія виключається. Потерпіла ОСОБА_13 сама своїми діями створила небезпеку для руху, так як знаходилась під днищем автобуса. Просив суд скасувати вирок Коростенського міськрайонного суду від 01.03.2023 року за нововиявленими обставинами та визнатиОСОБА_5 не винним за ч.2 ст. 286 КК України в зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_8 , також зазначила, що ОСОБА_5 , не знав про перебування потерпілої ОСОБА_10 в небезпеці, не міг виявити її, та, відповідно, вжити у тій обстановці належних заходів . Просила суд скасувати вирок Коростенського міськрайонного суду від 01.03.2023 року за нововиявленими обставинами.

Засуджений підтримав думку своїх захисників, просив суд задовольнити заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, скасувати вирок Коростенського міськрайонного суду від 01.03.2023 року та визнати його невинним.

Прокурор заперечував проти задоволення заяви, зазначив, що , будь-яких нових доказів або обставин, які були б відсутні в матеріалах кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, та були б підставою для перегляду вироку за нововиявленими обставинами, захисником не надано.

Представник потерпілої сторони ОСОБА_4 заперечував проти задоволення заяви, зазначив, що, будь-яких нових доказів або обставин, які б не досліджувались в суді першої інстанції, а також не переглядались судом апеляційної інстанції стороною захисту не надано, просив в задоволенні заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами відмовити.

Вислухавши думку учасників судового провадження, перевіривши доводи, на які посилається заявник в обґрунтування заявлених вимог, з`ясувавши позицію сторін щодо наявності підстав та обставин для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, дослідивши матеріали провадження у системному взаємозв`язку з наданими документами, суд приходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Згідно положень ч.1 ст. 460 КПК України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч.2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначаються, в тому числі обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин.

Колегія суддів Третьої судової палати ККС Верховного Суду в ухвалі від 09.11.2020 (справа №2-80/2001) вказала, що нововиявлені обставини- це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду при прийнятті судового рішення, а також спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Системне тлумачення положень ст. 459, пунктів 4, 5 ст. 462, ст. 91 КПК вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи у звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: 1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду й особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення; 2) вони перебувають в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення; 3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути (така позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 26.02.2020 року у справі № 1-9/2004).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Принцип юридичної визначеності вимагає, серед іншого, що якщо суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не повинне братися під сумнів. Юридична визначеність передбачає повагу до принципу res judicata, що є принципом остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не повинна вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового рішення у справі. Відхилення від цього принципу можна виправдати лише наявністю обставин суттєвого і непереборного характеру. ЄСПЛ допускає можливість судового перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, але лише в межах, що не порушують принципу юридичної визначеності.

Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого і неспростовного характеру.

Окрім того, Верховний Суд в постанові від 21.01.2020 (справа №315/793/16-к) зазначив, що процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2ст. 459 КПК України обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.

Разом із цим, неправильний висновок судового експерта як одна з нововиявлених обставин (п. 1 ч. 2ст. 459 КПК України ) повинен бути установлений шляхом: 1) ухвалення та набрання законної сили вироком суду першої інстанції, в якому констатовано умисне перекручення суті проведених експертом дослідів, якщо висновки, яких він дійшов, явно суперечать фактам, встановленим ним же при експертному дослідженні, умисне заперечення встановлених фактів, умисну неправильну оцінку цих фактів, умисне приховування відомостей про факти; 2) постановлення та набрання законної сили ухвалою суду про закриття кримінального провадження і звільнення від кримінальної відповідальності, ухвалою суду про застосування примусових заходів виховного чи медичного характеру, за неможливості ухвалення обвинувального вироку; 3) винесення постанови дізнавачем, детективом НАБУ, слідчим, прокурором про закриття кримінального провадження, за неможливості ухвалення обвинувального вироку.

Таким чином, при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами, разом з відповідною заявою суду необхідно надати належне підтвердження того, що висновки експертиз, які покладені в основу вироку є завідомо неправдиві або неправильні внаслідок допущеної помилки, тобто надати процесуальне рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би були встановлені такі факти, водночас стороною захисту таких процесуальних рішень суду не надано.

Отже, враховуючи, що обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстава для поновлення справи, повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам і суду, такими, що в матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування, тому на думку суду захисником не було наведено тих обставин, які можна вважати нововиявленими.

Крім того, суд приймає до уваги той факт, що сторона захисту не оспорювала в суді першої інстанції та в апеляційному порядку докази, щодо яких у них могли виникнути сумніви, більш того, будучи обізнаними про обставини подій, під час судового розгляду, апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотання про проведення повторної судово-медичної експертизи, щодо тяжкості тілесних ушкоджень отриманих потерпілим.

Стороною захисту у судовому засіданні не наведено жодної нововиявленої обставини, яка могла вплинути на судове рішення, але не була та не могла бути відома суду та йому під час судового розгляду справи, не навів жодного обґрунтування з посиланням на таку обставину, що підтверджує наявність нововиявленої обставини. Натомість посилаються на недоліки досудового слідства, зокрема, що автотехнічна експертиза була проведена не вірно.

Під час судового розгляду в судових засіданнях було безпосередньо досліджені докази, зокрема висновок автотехнічної експертизи за № 021-10(Е)/24 від 28.10.2024 року, висновок експерта №42 судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , висновок інженерно-транспортної експертизи та № СЕ-19/106-21/2043-ІТ від 25.02.2021.

Висновок інженерно-транспортної експертизи та № СЕ-19/106-21/2043-ІТ від 25.02.2021, згідно якого встановлено, що у даній дорожній обстановці водієві автобуса ПАЗ 32054 д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_5 необхідно було діяти відповідно до вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, при заданому комплексі вихідних даних, технічна можливість у водія автобуса ПАЗ 32054 д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_5 уникнути наїзду на пішохода полягала в чіткому виконанні технічних вимог пункту п.10.1 Правил дорожнього руху України.

Висновок експертизи № СЕ-19/106-21/2043-ІТ від 25.02.2021, висновок експерта №42 судово-медичної експертизи були досліджені судами першої та апеляційної інстанції, які визнали його повними та достатнім для покладення в основу вироку. Будь яких даних, передбачених діючим законодавством, щодо неправдивих висновків судових експертів та належного підтвердження того, що висновки експертиз, які покладені в основу вироку є завідомо неправдиві або неправильні внаслідок допущеної помилки, в розпорядження суду стороною захисту надано не було.

Перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією кримінального процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Суд критично відноситься до висновку автотехнічної експертизи за № 021-10(Е)/24 від 28.10.2024 року, оскільки для отримання вказаного висновку експерту було надано у цифровому (електроному) форматі: протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.02.2021; схематичний план до протоколу огляду місяця дорожньо-транспортної пригоди від 05.02.2021; протокол проведення слідчого експеременту від 19.03.2021; схема протоколу проведення слідчого експеременту від 19.03.2021; постанова про призначення судової експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди від 19.03.2021 за матеріалами кримінального провадження № 0000019; висновок екперта №СЕ-19/106-21/3175-ІТ від 31.03.2021; висновок експерта №42 судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 ; постанова про призначення та доручення проведення екпертизи технчного стану транспортного засобу від 08.02.2021 за матеріалами кримінального провадження №0000019; висновок експерта №СЕ-19/106-21/2043-ІТ від 25.02.2021; повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 27.04.2021 - тобто всі надані матеріали, були відомі стороні захисту на момент розгляду справи та були предметом дослідження судами першої і апеляйнної інстанцій. У вказаному висновку експертом фактично надана оцінка, яка містить численні суперечності, за вибірково наданими доказами, які були дослідженні судами першої і апеляційної інстаніями і яким судами була надана оцінка в сукупності з іншими доказами по справі. Окрім цього, суд зазначає, що відповідно до наданого стороною захисту висновку експерта № 021-10(Е)/24 від 28.10.2024 року автотехнічна експертиза була проведена поза межами розгляду справи, без повідомлення учасників процесу, після ухвалення вироку Коростенським міськрайонним судом Житомирської області, яким ОСОБА_5 засуджено до реального відбуття покарання у виді позбавлення волі, а також після апеляційного та касаційного розгляду даної справи.

Таким чином, на думку, судді, заява не містить викладу обставин, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, а також обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду, а отже не відповідає вимогам ч. 2 ст. 462 КПК України.

Частина перша статті 129 Конституції України передбачає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Стаття 8 КПК України встановлює, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, а принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

В численних рішеннях, зокрема, в рішенні у справі Рябих проти росії (заява № 52854/99 від 24 червня 2003 року) Європейський суд з прав людини зазначив, зокрема: «Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване статтею 6 § 1 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка… декларує верховенство права як спільну спадщину Договірних Держав. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який вимагає, серед іншого, щоб коли суди остаточно вирішили справу, їхні рішення не могли бути поставлені під сумнів.

Крім зазначеного, як зазначив Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти росії» (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пп. 27-28, та рішенні від 06.12.2005р. у справі «Попов проти Молдови» (Popov v.Moldova № 2), заява № 19960/04, п. 46) процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду

Суд звертає увагу на те, що адвокат ОСОБА_6 був учасником судового провадження у суді першої інстанції, в апеляційній інстанції, був обізнаний про фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , клопотань про призначення ескпертизи не заявляв. Про стан алкогольного сп`яніння потерпілої ОСОБА_10 було достеменно відомо як на досудовому розслідуванні, так і в судовому слідстві.

Виходячи з принципу остаточності рішення, жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи або постановлення нового рішення, суд дійшов до висновку, що будь-які підстави для задоволення заяви про перегляд вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01.03.2023 року ухваленого відносно ОСОБА_5 відсутні, а тому в задоволенні заяви захисника адвоката ОСОБА_6 про перегляд вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01.03.2023 року за нововиявленими обставинами належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-372, 392, 459, 460-462, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву захисника адвоката ОСОБА_6 на захист ОСОБА_5 про перегляд вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01.03.2023 за нововиявленими обставинами, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_14