У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурор: ОСОБА_3 ,

представник військової частини ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква, Київської області подання тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 про скасування іспитового терміну та направлення для відбування призначеного покарання у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого без офіційного працевлаштування, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засудженого 18.10.2024 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на один рік,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 засуджений 18.10.2024 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.

Тимчасово виконуючий обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 звернувся до суду з поданням про скасування іспитового терміну та направлення для відбування призначеного покарання в місця позбавлення волі ОСОБА_6 посилаючись на те, що 18 вересня 2025 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №186 солдата ОСОБА_6 було поставлено на облік військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням.

Після цього до Філії Державної Установи «Центр Пробації» у місті Києві та Київській області Білоцерківського районного відділу №1 було надіслано відповідне повідомлення про постановку на облік солдата ОСОБА_6 та зазначено, що солдат ОСОБА_6 з 22.06.2025 перебуваючи у відрядженні з метою проходження базової загальної військової підготовки у військовій частині НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) здійснив самовільне залишення частини (без зброї). Заходи проведені в/ч НОМЕР_2 з метою встановлення місця знаходження вищевказаного військовослужбовця результату не дали. Тому командиром військової частини НОМЕР_2 згідно наказу від 22.06.2025 № 441-АГД призначене службове розслідування за даним фактом. Крім того було здійснено відповідні доповіді начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 та територіальному управлінню Державного бюро розслідувань у м. Київ. Третім слідчим відділом ТУ ДБР у м. Києві по даному факту в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження за номером 0004798 від 10.08.2025.

Наразі командування військової частини НОМЕР_1 не може здійснити контроль за поведінкою солдата ОСОБА_6 відповідно до наказу Міністерства оборони України №337 від 17.09.2020 у зв`язку з фактичною відсутністю особи звільненої від відбування покарання з випробуванням у військовій частині НОМЕР_1 .

Протягом строку випробування щодо засудженого військовослужбовця: не була заведена особова справа на солдата ОСОБА_6 , не було складено план індивідуальної роботи, не було ознайомлено засудженого з порядком відбування покарання з випробуванням, відповідальністю за порушення встановлених вимог, відповідно не було проведено бесіду щодо недопущення вчинення кримінальних правопорушень, та не проведено бесіду щодо недопущення вчинення адміністративних правопорушень, у зв`язку з фактичною відсутністю засудженого солдата ОСОБА_6 , через вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Враховуючи те, що на солдата ОСОБА_6 судом було покладено обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а він в свою чергу, ще до постановки на облік у військовій частині НОМЕР_1 , а саме 22.06.2025 самовільно залишив місце несення служби військову частину НОМЕР_2 (де був у відрядженні з метою проходження БЗВП) без поважних причин тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану до даного часу, тому покладені судом обов`язки щодо явки для реєстрації, повідомлення про зміну місця проживання, роботи, в продовж з 18.09.2025 року (дата видання наказу командиром в/ч НОМЕР_1 №186 від 18 вересня 2025 року про постановку на облік) по даний час засудженим не виконуються і не можуть бути виконанні, як і не можуть бути виконанні ним обов`язки визначені п. 3 Розділу III Порядку, оскільки своїми діями ОСОБА_6 було вчинено діяння, що має ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України суть якого зводиться до залишення військовослужбовцем військової частини без поважних причин, понад три доби в умовах воєнного стану, тобто підтверджує факт фактичної відсутності особи на території військової частини, що в свою чергу унеможливлює здійснення командиром військової частини контролю за поведінкою солдата ОСОБА_6 в порядку передбаченому наказом Міністерства оборони України №337 від 17.09.2020, а тому це є підставою для направлення даного подання до суду.

Таким чином заявник вважає, що все вищевикладене вказує на ухилення ОСОБА_6 від відбування покарання та небажання стати на шлях виправлення.

Вказуючи на зазначені обставини, заявник просить суд скасувати засудженому ОСОБА_6 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направити останнього для відбування призначеного покарання в місця позбавлення волі за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.10.2024.

Представник військової частини ОСОБА_4 в судовому засіданні подання підтримав та просив задовольнити, в обґрунтування подання навів доводи аналогічні викладеним у поданні.

Засуджений ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти розгляду подання у відсутності засудженого ОСОБА_6 , подання підтримав у повному обсязі та не заперечував щодо його задоволення.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неявка належним чином повідомлених учасників провадження не являється перешкодою для судового розгляду.

Суддя, вислухавши доводи представника військової частини, позицію прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

ОСОБА_6 засуджений 18.10.2024 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на один рік, на якого відповідно до ст. 76 КК України покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

18 вересня 2025 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №186 солдата ОСОБА_6 було поставлено на облік військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається з відповіді тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 № 1681/2 від 09.10.2025 на запит Філії Державної Установи «Центр Пробації» у місті Києві та Київській області Білоцерківського районного відділу №1, 18 вересня 2025 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №186 солдата ОСОБА_6 було поставлено на облік військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням.

Солдат ОСОБА_6 з 22.06.2025 перебуваючи у відрядженні з метою проходження базової загальної військової підготовки у військовій частині НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) здійснив самовільне залишення частини (без зброї). Третім слідчим відділом ТУ ДБР у м. Києві по даному факту в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження за номером 0004798 від 10.08.2025. Наразі командування військової частини НОМЕР_1 не може здійснити контроль за поведінкою солдата ОСОБА_6 відповідно до наказу Міністерства оборони України №337 від 17.09.2020 у зв`язку з фактичною відсутністю особи звільненої від відбування покарання з випробуванням у військовій частині НОМЕР_1 .

Протягом строку випробування щодо засудженого військовослужбовця: не була заведена особова справа на солдата ОСОБА_6 , не було складено план індивідуальної роботи, не було ознайомлено засудженого з порядком відбування покарання з випробуванням, відповідальністю за порушення встановлених вимог, відповідно не було проведено бесіду щодо недопущення вчинення кримінальних правопорушень, та не проведено бесіду щодо недопущення вчинення адміністративних правопорушень, у зв`язку з фактичною відсутністю засудженого солдата ОСОБА_6 , через вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Однак, тимчасово виконуючий обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 звернувся до суду із матеріалами про вирішення питання щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ч.2 ст. 78 КК України стосовно солдата ОСОБА_6 , який ще до постановки на облік у військовій частині НОМЕР_1 , а саме 22.06.2025 самовільно залишив місце несення служби військову частину НОМЕР_2 , тому покладені судом обов`язки щодо явки для реєстрації, повідомлення про зміну місця проживання, роботи, з 18.09.2025 року (дата видання наказу командиром в/ч НОМЕР_1 №186 від 18 вересня 2025 року про постановку на облік) по даний час засудженим не виконуються і не можуть бути виконанні.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбуття покарання, призначеного вироком.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Так, відповідно до ст. 166 КВК України у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покладеного на нього обов`язку, вчинення адміністративного правопорушення із засудженим проводиться індивідуальна профілактична бесіда та застосовується письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Письмове попередження не застосовується, якщо покладений обов`язок не був виконаний з поважних причин. У разі ухилення засудженого від прибуття за викликом уповноваженого органу з питань пробації письмове попередження вважається винесеним, якщо його було направлено поштою за останнім відомим місцем проживання засудженого та отримано підтвердження про його отримання засудженим.

У разі систематичного невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, покладених на нього, систематичного вчинення адміністративних правопорушень уповноважений орган з питань пробації надсилає до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням надсилається до суду протягом місяця після встановлення таких фактів. До суду разом з поданням надсилаються особова справа та всі матеріали, що свідчать про невиконання засудженою особою покладених на нього судом обов`язків, притягнення до адміністративної відповідальності, ухилення від контролю за його поведінкою.

Систематичним порушенням порядку та умов відбування покарання вважається пропущення засудженим трьох і більше неявок на реєстрацію.

Серед поважних причин неявки засудженого до уповноваженого органу з питань пробації в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України та ч. 1 ст. 163 КВК України нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого, а стосовно військовослужбовців - командирами військових частин.

Звертаючись до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання і направленням звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання, командир військової частини як на підставу такого скасування посилається на самовільне залишення ОСОБА_6 , військової частини, тобто на вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Водночас, згідно зі ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Разом з тим, серед підстав для направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком суду, наведених у ст. 166 КВК, відсутня така підстава, як підозра у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, вчинення засудженим під час іспитового строку нового кримінального правопорушення є підставою для призначення йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу, а не підставою для направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного попереднім вироком суду.

На додачу до викладеного, матеріали подання не містять даних про отримання ОСОБА_6 попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, як того вимагають положення ст. 166 КВК України.

Також, на солдата ОСОБА_6 , не було складено план індивідуальної роботи, не було ознайомлено засудженого з порядком відбування покарання з випробуванням, відповідальністю за порушення встановлених вимог, відповідно не було проведено бесіду щодо недопущення вчинення кримінальних правопорушень, та не проведено бесіду щодо недопущення вчинення адміністративних правопорушень,

Крім того, з матеріалів подання в діях ОСОБА_6 не можливо встановити систематичного порушення умов відбування покарання з випробуванням, що є обов`язковою умовою для направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком суду, а також відсутні докази вчинення ним адміністративних правопорушень.

Суд також звертає окрему увагу, що до подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, мало бути надіслано до суду протягом місяця після встановлення таких фактів. До суду разом з поданням також надсилаються особова справа та всі матеріали, що свідчать про невиконання засудженою особою покладених на нього судом обов`язків, притягнення до адміністративної відповідальності, ухилення від контролю за його поведінкою. Однак, факти, які на думку заявника є підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, були встановлені ще у вересні 2025 року, натомість подання до суду направлено лише 07.01.2026. Крім того, не засудженого не була заведена особова справа, до суду направлені лише окремі документи.

Відповідно до ч.3 ст.166 КВК України у разі відмови суду задовольнити подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, із зазначенням додаткових обставин, які свідчать про обґрунтованість такого скасування.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги те, що вказане питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ч.2 ст. 78 КК України стосовно солдата ОСОБА_6 ініційовано з порушенням вищезазначених норм, суд приходить до висновку, що подання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання стосовно ОСОБА_6 не узгоджується зі ст. 166 КВК України, ст. 537 КПК України, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 78 КК України, статтями 537, 539 КПК України, ст.166 КВК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволені подання тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 про скасування іспитового терміну та направлення для відбування призначеного покарання у відношенні ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом 7 днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_8