Справа № 307/1008/25
Провадження № 1-кп/307/66/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря с/з ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів Закарпатської області Україна в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000983, відомості про яке 27 грудня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з неповною загальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2025 року за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком терміном на один рік, уродженця м. Тячів, Закарпатської області, Україна, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 24 грудня 2024 року у період часу з 18 години по 22 годину, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні насліди та бажаючи їх настання, з метою незаконного, безкоштовного, таємного заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, запровадженого на території України Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року" за № 2102-IX, із 05 години 30 хвилини 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався, та який діяв на момент вчинення кримінального правопорушення, діючи за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, знаходячись на АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу проникли на територію дворогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності потерпілому ОСОБА_6 , де шляхом відшукання ключа від вхідних дверей, протиправно проникли у приміщення вказаного будинку, де в одній з кімнат з дивану, в якому знаходився поліетиленовий пакет, всередині якого потерпілий ОСОБА_6 зберігав грошові кошти, таємно викрали грошові кошти, а саме: 600 (Шістсот) доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 24 грудня 2024 року становило 25 194, 60 (Двадцять п`ять тисяч сто дев`яносто чотири гривні 60 копійок); 500 (П`ятсот) Євро, що згідно курсу НБУ станом на 24 грудня 2024 року становило 21 822, 70 (Двадцять одну тисячу вісімсот двадцять дві гривні 70 копійок) гривень; 10 000 (Десять тисяч) Чеських крон, що згідно курсу НБУ станом на 24 грудня 2024 року становило 17 347, 00 (Сімнадцять тисяч триста сорок сім гривень 00 копійок) гривень, після чого, заволодівши зазначеними грошовими коштами, вийшли із вказаного будинку та втекли з місця події. Своїми умисними неправомірними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 64 364, 30 (Шістдесят чотири тисячі триста шістдесят чотири гривні 30 копійок) гривень.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана із проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні вину у вчиненні крадіжки грошових коштів від ОСОБА_6 визнав у повному обсязі за обставин, зазначених у обвинувальному акті, та показав, що завдану шкоду потерпілому відшкодував у повному обсязі. У скоєному щиро розкаявся та просить його суворо не судити. Обіцяє в майбутньому подібного не вчиняти.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що шкоду обвинувачений ОСОБА_5 йому відшкодував у повному обсязі, претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 він немає, відмовляється від цивільного позову до обвинуваченого ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Статтею 69 КК України встановлено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно зі ст. 66 КК України суд визнає визнання ним своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно зі ст. 67 КК України судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2025 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до п"яти років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 190 КК України до одного року позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком терміном на один рік, за злочини, вчинені ним у листопаді 2024 року.

Частиною 4 статті 70 КК України передбачено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

При обранні міри покарання суд враховує характер і ступінь небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких та особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який позитивно характеризується по місцю проживання, не перебуває на обліку в лікаря психіатра та нарколога, у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та добровільно відшкодував потерпілому завданий збиток, потерпілий претензій до нього немає.

Враховуючи наявність таких пом`якшуючих обставин як визнання вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням особи винного, суд уважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства з обранням йому покарання із застосування ст. 69 КК України, призначивши основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки, та з урахуванням тих обставини, що у даному провадженні кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_5 вчинив 24 грудня 2024 року, тобто до постановлення вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2025 року, то суд уважає, що при обранні йому остаточної міри покарання слід застосувати правила частини четвертої статті 70 КК України, призначивши остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим, призначеним вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2025 року, у виді позбавлення волі на строк п`ять років і відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком терміном на один рік, і таке покарання буде справедливим і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і можливість його виправлення в умовах суспільства не втрачена.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Прийняти відмову цивільного позивача потерпілого ОСОБА_6 від цивільного позову у даному кримінальному провадженні до цивільного відповідача обвинуваченого ОСОБА_5 та закрити провадження по цивільному позову потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.

Речові докази відсутні. Арешт на майно не накладався.

Стягнути з ОСОБА_5 процесуальтні витрати в сумі 1 591, 80 (Одна тисяча п`ятсот дев`яносто один гривень 80 копійок) гривень за проведення судової дактилоскопічної експертизи.

Керуючись ст. ст. 373-375 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі частини 4 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки, більш суворим покаранням, призначеним вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2025 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до п"яти років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 190 КК України до одного року позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком терміном на один рік, і призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Прийняти відмову цивільного позивача потерпілого ОСОБА_6 від цивільного позову у даному кримінальному провадженні до цивільного відповідача обвинуваченого ОСОБА_5 та закрити провадження по цивільному позову потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.

Стягнути з ОСОБА_5 процесуальтні витрати в сумі 1 591, 80 (Одна тисяча п`ятсот дев`яносто один гривень 80 копійок) гривень за проведення судової дактилоскопічної експертизи.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча суддя: ОСОБА_1