Справа №766/5525/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області колегіально у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

прокурорів: ОСОБА_5

ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Херсона кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.11.2016 під №0006310 про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно непрацевлаштованого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину),

передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и в:

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі

і визнане судом недоведеним

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 10.11.2016 в період часу з 17:50 години до 17:55 години, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, знаходячись біля під`їзду №7 по АДРЕСА_2 , відкрито вчинив напад на ОСОБА_9 , поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилось у тому, що ОСОБА_7 за допомогою заздалегідь заготовленого для спричинення тілесних ушкоджень невстановленого тупого предмету наніс по голові потерпілого не менше чотирьох ударів, чим спричинив ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, після чого заволодів майном потерпілого, а саме: шкіряним портфелем «Hugo Boss» вартістю 10 800 гривень; планшетом «Самсунг» вартістю 12 000 гривень; планшетом «Айпад» вартістю 12 000 гривень; окулярами для зору вартістю 7 500 гривень; золотою каблучкою вагою 6 грам з трьома каменями діаманту чистотою 1/1 загальною вагою 0,013 0,014 грам вартістю 19 000 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 61 300 гривень.

Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій)

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 під час судового розгляду свою вину не визнав повністю, проти заявленого цивільного позову заперечив.

Дав показання про те, що у день нападу, 10.11.2016 біля будинку за місцем проживання потерпілого не перебував, оскільки перебував зовсім в іншому місці. Зазначив, що до 18:00 години їхав з району Порт-Елеватору в м. Херсону на Бериславське шосе на територію ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де залишав заявку на перевезення зерна, а тому вважає, оскільки здійснював рух через центральну частину міста, тому його мобільний номер телефону міг бути зафіксований неподалік і місця нападу на потерпілого.

Чому потерпілий впізнав саме його пояснити не може, але до реєстрації кримінального провадження останнього не знав і ніколи з ним не перетинався. 10.11.2016 на ньому дійсно був пуховик чорного кольору, який вилучали і намагались провести експертизу щодо нього.

Прокурор під час судового розгляду вважав, що обсяг обвинувачення ОСОБА_7 знайшов своє підтвердження і під час судового розгляду. Зокрема показання потерпілого та впізнання проведене за його участю, відеозаписи, отримані з прилеглих територій до місця нападу, інформація отримана зі з`єднань номерів та мобільних терміналів свідчать про те, що саме обвинувачений вчинив напад на потерпілого, під час якого заволодів належним йому майном, спричинивши при цьому тяжкі тілесні ушкодження.

Просив призначити покарання у виді 11 років 11 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Захисник вважала вину ОСОБА_7 не доведеною, а тому просила виправдати його, тоді як у задоволенні заявлених позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи свою позицію зазначила:

- при реєстрації даного кримінального провадження потерпілий обставини вчиненого щодо нього злочину повідомляв відмінні від тих, на яких наполягав вже на стадії судового розгляду, оскільки стверджував, що на нього напав чоловік, який вибіг з автомобіля, який проїжджав повз, тоді як він нічого не запам`ятав і не розгледів;

- 10.11.2016 ОСОБА_7 була проведена реєстрація ТТН на вантаж ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », про що свідчить журнал реєстрації машин ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що виключає можливість обвинуваченого бути присутнім на місці нападу. Ці відомості були надані слідчому під час досудового розслідування і на їх долученні до справи сторона захисту наполягала і в стадії судового розгляду;

- ухвалою слідчого судді було надано тимчасовий доступ слідчим для отримання інформації від ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », проте з протоколу тимчасового доступу вбачається, що слідчу дію проведено оперуповноваженим ОСОБА_10 , якому право виконання такої дії не було надано судом, а сам протокол не підписаний виконавцем, тоді як інформацію було отримано в м. Одеса. Відповідні обставини мають своїм наслідком недопустимість самого протоколу, а також інформації отриманої на його підставі. Крім того ця ж інформація була покладена в основу висновку експерта, який також підлягає визнанню недопустимим;

- з висновку судово-медичного експерта вбачається, що предметом дослідження була медична карта стаціонарного хворого, проте яким чином остання була отримана експертом не встановлено, оскільки відсутній як запит слідчого, так і дозвіл слідчого судді на тимчасовий доступ до відповідних документів;

- протокол впізнання потерпілим обвинуваченого також було складено з порушенням, оскільки відсутні відомості про попереднє опитування обвинуваченого щодо ознак, за якими він впізнавав ОСОБА_7

- відеозаписи з камер спостереження отримано за відсутності ухвали слідчого судді;

- з протоколу особистого огляду обвинуваченого вбачається, що у нього було вилучено куртку чорного кольору, фрагменти якої було передано для проведення експертизи, тоді як в накладенні арешту на вказаний елемент одягу було відмовлено, що ставить під сумнів допустимість вказаних доказів, а також висновків експертів, які проводились з урахуванням отриманих відомостей висновок експерта №8-344 від 18.01.2017 та висновок експерта №247 від 13.12.2016, які є похідними;

- заперечила проти заявленого цивільного позову, оскільки є недоведеною вина обвинуваченого, а також розмір завданої матеріальної шкоди.

ІІІ. Докази сторони обвинувачення, якими обґрунтовано обвинувачення

Обставини, вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення органом досудового розслідування, обґрунтовані наступними дослідженими та перевіреними судом доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який дав показання про те, що 10.11.2016 у вечірній час приблизно о 17:50 годині приїхав на своєму автомобілі до себе додому АДРЕСА_2 . Дістав з автомобіля свій портфель, де було два планшети Самсунг та Айпад, закрив двері автомобіля та усвідомив, що починає втрачати орієнтацію у просторі і йому стає зле. Повернувся в інший бік і побачив ОСОБА_7 , який ухилявся, при цьому вихопив у нього з рук портфель та побіг від нього. Вже було темно, освітлення на місці паркування було, а саме: над входом до будинку, проте автомобіль не стояв безпосередньо під світлом. Обличчя ОСОБА_7 не зважаючи на обмежене світло він міг роздивитись дуже добре. Інших осіб поряд не було. Днів через десять після подій він впізнавав ОСОБА_7 серед інших чоловіків і в його особі жодних сумнівів не мав. Що йому нанесли удари по голові одразу не зрозумів, а тому не може сказати скільки було ударів і чим саме били і куди били.

Після отримання тілесних ушкоджень на певний час втратив свідомість, коли прийшов до тями, то доповз до будинку і став стукати у двері. Двері до під`їзду відкрив охоронець, який і допоміг йому дійти до квартири, при цьому він ще декілька раз втрачав свідомість.

Внаслідок таких дій ОСОБА_7 він два тижні перебував на лікуванні і зі слів лікаря знає, що два удари могли бути «смертельними». Внаслідок побиття стали часто виникати головні болі, ліве вухо погано чує. Суму моральної шкоди визначив, враховуючи суб`єктивне переконання. Викрадене майно йому не повернули це два планшети, портфель, каблучка з діамантом, документи, гроші.

- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка дала суду показання про те, що в листопаді 2016 року її чоловік ОСОБА_9 біля 17:00 години зателефонував їй та сказав, що збирається їхати додому з роботи, проте його достатньо довго не було, коли вже приблизно о 18:00 годині їй подзвонили у двері, оскільки світла на сходах не було, то охоронець сказав, що привів її чоловіка. Коли відкрила двері, то побачила, що обличчя чоловіка було все у крові. Вона допомогла йому дійти до дивана, оскільки він періодично втрачав свідомість.

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який дав суду показання про те, що у 2016 році працював охоронцем в будинку АДРЕСА_2 . У вечірній час, коли вже було темно, хтось постукав у вхідні двері будинку, проте він одразу вирішив, що то невідомі, проте все ж відкрив двері, після чого зрозумів, що стукав ОСОБА_9 . Потерпілий весь був у крові, а тому він допоміг йому дійти до його квартири. ОСОБА_9 говорив, що його вдарили по голові

- протоколом проведення слідчого експерименту з відеозаписом до нього від 15.02.2017, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_9 . Так о 18:40 годині ОСОБА_9 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , вказав на свій припаркований автомобіль та зазначив, що в день нападу він перебував в цьому ж місці. ОСОБА_9 продемонстрував як саме він вийшов з автомобіля, після чого відчинив ліві задні двері, де знаходився його портфель, після чого зачинив та пішов у бік будинку. Перебуваючи приблизно поряд з передньою лівою фарою автомобіля, відчув удари по голові. Також продемонстрував в якому саме положенні міг перебувати під час ударів та яким чином розвернувся в бік нападника, а тому зміг роздивитись обличчя нападника, який стояв перед ним на відстані витягнутої руки. Хоча вже було і темно, проте освітлення від вікон було достатньо, щоб розгледіти обличчя нападника.

Після того як він повернувся до нападника, останній забрав у нього портфель з речами, після чого він вже впав на правий бік біля автомобіля. Прийшовши до тями, зміг дійти до вхідних дверей свого будинку. Нападник же побіг вздовж будинку у напрямку ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Скільки саме і яким чином було нанесено удари пояснити не може, оскільки не одразу зрозумів, що відбувається, лише зі слів лікарів знає, що ударів було не менше чотирьох.

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 22.11.2016, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 серед представлених чотирьох чоловіків впізнав ОСОБА_7 як особу, яка 10.11.2016 приблизно о 18:00 годині здійснила на нього напад, під час якого спричинив тілесні ушкодження та заволодів належним йому майном;

- висновком експерта №12 від 17.01.2017, відповідно до якого на підставі судово-медичної експертизи у ОСОБА_9 виявлено чотири забійні рани голови (одна рана в лобній частині, дві рани в лівій тім`яній області, одна рана в правій тім`яній потиличній частині) з розташованими в їх області відкритими переломами кісток зводу та основи черепу (лобної кістки, правої скроневої кістки, стінок правої орбіти, клиновидної кістки справа, лівої тімяної кістки, розходження лямбдовидного шва справа), забої головного мозку середнього ступеня, крововиливи під оболонки головного мозку утворились від не менше чотирьох травматичних впливів тупим обмеженим предметом (предметами) з переважною довжиною, не виключено 10.11.2016, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

З урахуванням наявності чотирьох ран голови, розташування їх в різних частинах голови, характер травмуючого предмета (предметів), зазначений вище, утворення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 внаслідок падіння з висоти власного зросту виключено;

- протоколом огляду місця події від 10.11.2016 з фототаблицею до нього, відповідно до якого місцем огляду є ділянка місцевості, розташована по АДРЕСА_2 , де перед входом до житлового комплексу розташований автомобіль марки BMW моделі X6, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Встановлено, що на тротуарі вказаної ділянки місцевості та на капоті зазначеного автомобіля наявні сліди бурого кольору, схожі за кров. Під час проведення огляду місця події вилучено зразки вищезазначеної речовини;

- висновком експерта №258 від 23.12.2016, відповідно до якого на змивах вилучених під час проведення огляду місця події знайдено кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_9 ;

- протоколом огляду відеозапису від 17.11.2016 та диск з відеозаписом з камер спостереження ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » в м. Херсон, відповідно до яких на відео зафіксовано чоловіка в період часу в 17:55 годині, який біжить по тротуару, в руках у нього чорний портфель, обличчя закриває рукою, куртка світлого кольору, який на вул. Театральній переходить на шаг;

- протоколом огляду відеозапису від 17.11.2016 та диск з відеозаписом з камер спостереження ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_5 » в м. Херсон, відповідно до яких на відео зафіксовано чоловіка в період часу з 18:50 години до 18:55 години. Так автомобіль білого кольору типу «кросовер» припаркувався біля будинку по стороні ресторану. У цей момент в бік автомобіля пішов чоловік в світлій куртці та темних штанах зі світлим пакетом у руках, в кепці, при цьому одягнув на голову капюшон. Через деякий час цей чоловік знову з`явився в об`єктиві камери, при цьому в руці мав чорний портфель та пробіг вздовж ресторану.

Свідок ОСОБА_13 дав суду показання про те, що у 2016 році адміністрація ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_5 » просила його допомогти скопіювати відео з камери їх відеоспостереження. Запам`ятав, що там час та рік були виставлені некоректно. Саме тому адміністрація самостійно не змогла знайти відео, яке їх цікавило.

- протоколом огляду відеозапису від 17.11.2016 та диск з відеозаписом з камер спостереження офісу охоронної фірми « ІНФОРМАЦІЯ_7 » по АДРЕСА_3 , відповідно до яких на відео зафіксовано як о 17:54 годині 10.11.2016 автомобіль темного кольору під`їжджає до приміщення офісу, до салону сідає чоловік, автомобіль їде з місця паркування.

- протоколом огляду від 23.02.2017, відповідно до якого оглянуто відеозапис з камер зовнішнього спостереження ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_5 », розташованого по АДРЕСА_2 , за період з часу з 17:30 години по 18:30 годину 21.02.2017 (запис, який проводився під час слідчого експерименту). Можна встановити, що на значній відстані від камери статист перейшов зі сторони будинку АДРЕСА_4 на сторону ресторану. Обличчя не видно, як і не можливо встановити колір одягу. Запис має чорно-білий колір.

- протокол слідчого експерименту з відеозаписом до нього від 21.02.2017 за участі статиста (оперуповноваженого), спеціаліста-криміналіста та двох понятих. Метою слідчої дії, яка проводилась у період часу з 18:10 години до 18:20 години на ділянці біля будинку АДРЕСА_2 , де відбувся напад на потерпілого ОСОБА_9 , є відтворення сприйняття кольору куртки в зовнішній камері відеоспостереження на ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_5 », розташовану навпроти вищезазначеної адреси. За твердженням понятих колір куртки статиста чорний. Останньому запропоновано пройти від найближчого перехрестя вздовж фасаду ресторану. Аналогічну дію повторив слідчий, який в темно-синій куртці.

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 24.11.2016 (ухвала слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 21.11.2016), відповідно до якого вилучено інформацію у мобільного оператора щодо сеансів з`єднання номерів мобільних телефонів в період часу з 01.06.2016 до 21.11.2016. Так з аналізу отриманої інформації вбачається, що номер мобільного телефону, яким користувався ОСОБА_7 , 10.11.2016 в період часу о 18:10 годині фіксувався в районі можливого покриття місця вчинення нападу на ОСОБА_9 ( АДРЕСА_2 ) та місця роботи потерпілого (пл. Свободи, м. Херсон). У вказаний період часу зазначений номер мобільного телефону за адресою АДРЕСА_5 , ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не фіксувався;

IV. Докази сторони захисту на спростування обсягу обвинувачення

Показання свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що ОСОБА_7 працював експедитором в ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », у його обов`язки входило оформлення вантажу та товарно-транспортних накладних. У середині листопада 2016 року, в день коли він начебто вчинив напад, може стверджувати, що ОСОБА_7 оформляв для виїзду машину, а також товарно-транспортну накладу на неї. Він був працевлаштований по цивільній угоді і працював зазвичай на своєму автомобілі, якщо треба було десь виїхати для оформлення вантажу. У той же час після 18:00 години він ОСОБА_7 на робочому місці не бачив, оскільки їх робочий день триває до 18:00 години.

ОСОБА_7 влаштувався до них на роботу приблизно за місяць до подій, а коли перестав виходити на роботу, то він шукав його і з`ясував про напад. Приїздив до відділення поліції і пояснював в чому полягала його робота і ставив під сумнів його причетність, оскільки в той день ОСОБА_7 займався оформленням вантажу, проте о котрій саме годині встановити не можливо, оскільки у товарно-транспортних накладних точний час не зазначається.

Показання свідка ОСОБА_15 (мати обвинуваченого), яка суду пояснила, що про напад їй стало відомо вже після того як до них додому приїхали працівники поліції з обшуком. До цих подій син зі своєю дівчиною проживали у них приблизно місяці три. Після обшуку вона проаналізувала події 10.11.2016 і може стверджувати, що в першій половині дня ОСОБА_16 поїхав до будівельного магазину, оскільки вдома робили ремонт, після чого займався ремонтом вдома, але о другій половині дня поїхав на роботу.

Вона зателефонувала йому і просила купити продукти, зі слів ОСОБА_16 зрозуміла, що о 19:00 годині він ще був на робочому місці. Він мав забрати свою дівчину, купити продукти і повернутись додому.

Зрозуміла, що затримувався на роботі, оскільки приїхали машини і треба було їх оформити. У той день ОСОБА_16 був у синій куртці, темних штанах, без головного убору, бо не носить їх. Він разом з дівчиною повернувся додому вже біля 20:00 години.

Показання свідка ОСОБА_17 , який суду пояснив, що він працює охоронцем на ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташоване на Бериславському шосе в м. Херсоні. ОСОБА_7 особисто не знає і впізнати його не може, як і не може пояснити, що саме відбувалось 10.11.2016. Його обов`язки полягають в тому, що до нього приходить водій, передає йому товарно-транспортну накладу, а він записує її в журнал. За день повз нього проходило багато людей, а тому всіх не пам`ятає і навіть часто не звертав увагу на їх обличчя. Хто саме приїздив від ІНФОРМАЦІЯ_3 не пам`ятає, не виключено що приїздив чоловік на старій занедбаній машині. Коли саме і о котрій годині це було і за яких умов не знає.

V. Підстави для виправдання обвинуваченого та мотиви,

з яких суд відкидає докази обвинувачення

За наслідками судового розгляду, суд приходить до висновку, що досліджені докази є неналежними, а частина з них недопустимими, оскільки у своїй сукупності не доводять обсяг інкримінованих обвинуваченому протиправних дій. Дослідженого обсягу доказів на переконання суду недостатньо для оцінки дій обвинуваченого, з огляду на кваліфікацію встановлену органом досудового розслідування.

Обставини, інкримінованих ОСОБА_7 дій свого підтвердження в стадії судового розгляду не знайшли, з огляду на таке.

1. Висновок експерта від 16.02.2017 №84-КТ, за змістом якого виявлено записи телефонної книги, проте не зазначено які саме, записи сеансів зв`язку без вказівки які саме, графічні файли, наявність встановлених веб-ресурсів тощо, суд до уваги не приймає, оскільки стороною обвинувачення не доведено які саме обставини, інкримінованих ОСОБА_7 протиправних дій зазначений доказ доводить.

2. Посилання сторони захисту на ту обставину, що під час реєстрації кримінального провадження за заявою ОСОБА_9 , про що зазначено і у рапорті інспектора роти №3 УПП в м. Херсоні від 10.11.2016 позиція потерпілого не відповідала позиції, висловленій як в суді, так і під час досудового розслідування, судом не може бути оцінена, оскільки відповідні документи суду, не зважаючи на клопотання сторони захисту, наявне в матеріалах кримінального провадження, стороною обвинувачення надано не було. Як і не надавались копії вказаних документів стороною захисту, яка отримувала до них доступ в порядку ст. 290 КПК України, і відповідно могла мати їх у своєму розпорядженні.

3. Не було надано суду стороною захисту і доказів того, що 10.11.2016 ОСОБА_7 була проведена реєстрації ТТН на вантаж ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », про що начебто свідчить журнал реєстрації машин ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Показання ж свідків, допитаних за ініціативою сторони захисту не містять беззаперечних тверджень про те, що ОСОБА_7 в момент нападу перебував на території ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». З огляду на викладене зазначена позиція на увагу суду не заслуговує.

4. Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 21.11.2016 справа №766/14457/16-к було надано тимчасовий доступ слідчим для отримання інформації від ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою у м. Києві. Відповідний дозвіл було надано слідчим ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , оперуповноваженому ОСОБА_20 , тоді як протокол тимчасового доступу до речей і документів від 24.11.2016 свідчить про те, що вказана слідча дія проводилась оперуповноваженим Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_10 .

Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду (ч. 2 ст. 159 КПК України). В ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів має бути зазначено, серед іншого прізвище, ім`я та по батькові особи, якій надається право тимчасового доступу до речей і документів (ч. 1 ст. 164 КПК України). Оперативні підрозділи органів Національної поліції України здійснюють слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії в кримінальному провадженні за письмовим дорученням слідчого, дізнавача, прокурора (ч. 1 ст. 41 КПК України). Протокол підписують усі учасники, які брали участь у проведенні процесуальної дії (ч. 5 ст. 104 КПК України).

На противагу викладеному як правильно зауважено стороною захисту вищезазначена ухвала про тимчасовий доступ до речей і документів була виконана оперативним співробітником за відсутності відповідного доручення слідчого та якому слідчим суддею відповідний дозвіл надано не було. Відповідні документи суду під час судового розгляду, не зважаючи на заявлені заперечення сторони захисту, надано не було. Крім того протокол за результатами проведеної слідчої дії не був підписаний всіма учасниками, яким в першу чергу являвся і оперуповноважений ОСОБА_10 .

Не свідчить про недопустимість вказаного доказу та обставина, що при отриманні тимчасового доступу до речей і документів не були залучені поняті, оскільки слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи, а також для проведення обшуку або огляду домоволодіння (ч. 7 ст. 223 КПК України). Зазначена норма не містить відповідної вимоги до тимчасового доступу до речей і документів.

Докази, для їх допустимості, беручи до уваги положення ч. 1 ст. 86 КПК України, повинні бути отримані у порядку, встановленому КПК України. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ч. 1 ст. 87 КПК України).

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов (п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України).

Враховуючи обставини викладені вище, суд приходить до висновку про те, що протокол тимчасового доступу до речей і документів від 24.11.2016 є очевидно недопустимим доказом, який в основу обвинувачення покладений не може бути.

Концепція ст. 87 КПК України цілком співвідноситься з доктриною «плодів отруйного дерева», сформульованою Європейським судом з прав людини. Так у рішенні у справі «Гефген проти Німеччини» Європейський суд з прав людини для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.

У рішенні в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

При оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом», яке повинно випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином суд приходить до висновку про недопустимість і довідки аналізу з`єднань абонентських номерів та мобільних терміналів, яка була складена з використанням вищезазначеної інформації отриманої від оператора мобільного зв`язку, що у свою чергу свідчить про недоведеність того факту, що ОСОБА_21 був присутнім на місці нападу на потерпілого або навіть поряд.

Крім того, суд вважає за доцільне звернути увагу на те, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст. 85 КПК Укрнаїни).

Зміст же отриманої інформації щодо сеансу інтернет з`єднання за номером мобільного телефону, яким користувався ОСОБА_21 і який у нього був вилучений під час затримання, на переконання суду є умовним і за відсутності інших доказів (про що судом буде зазначено у подальшому), які б доводили факт присутності ОСОБА_21 10.11.2016 за адресою АДРЕСА_2 , є неналежним доказом, який обставин, інкримінованих ОСОБА_21 протиправних дій не доводить.

5. Положеннями ст. 93 КПК України передбачено право сторони обвинувачення на збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування й отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок; проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий, прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи окрім іншого і щодо встановлення причин смерті, встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.

Отримання слідчим з медичної установи медичної карти потерпілого на підставі власного запиту, а не на підставі ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів відповідає КПК та не тягне визнання недопустимими доказами висновків судово-медичних експертиз, під час проведення яких експертами досліджено цю медичну картку (постанова ВС від 06.06.2023 справа №293/1947/20).

Верховний Суд також дійшов висновку у постанові об`єднаної палати від 27.01.2020 у справі №754/14281/17 про те, що відсутність у матеріалах кримінального провадження документів, на підставі яких сформовано висновок експерта, невідкриття цих документів стороні захисту на стадії виконання ст. 290 КПК України не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та автоматично не тягне за собою визнання експертного дослідження недопустимим доказом, якщо зазначені документи було отримано у визначеному законом порядку, і згадана сторона не клопотала про надання до них доступу або при здійсненні судового чи апеляційного провадження їй було забезпечено можливість реалізувати право на ознайомлення з такими документами. Аналогічний висновок міститься і у постанові ВС від 29.06.2023 у справі №453/1361/18.

У той же час стороною захисту під час судового розгляду було заявлено про недопустимість висновку експерта за відсутності відомостей щодо порядку отримання медичної документації для проведення судово-медичної експертизи (висновок експерта №12 від 17.01.2017 містить посилання про отримання з архіву ІНФОРМАЦІЯ_8 карти стаціонарного хворого) (том 1, а. п. 246), тоді як стороною обвинувачення не було надано жодних процесуальних документів як то ухвала слідчого судді, або запит слідчого, на підставі яких відповідну документацію було отримано експертом, як і не було надано суду самої медичної документації, яка була предметом дослідження експерта, що ставить під сумнів допустимість висновку експерта.

6. Оцінюючи протокол пред`явлення для впізнання потерпілим, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол.

У той же час протокол пред`явлення особи для впізнання від 22.11.2016 не містить опису про зовнішній вигляд, прикмети або сукупність ознак, за якими ОСОБА_9 може впізнати особу, що завдала йому тілесні ушкодження і заволоділа його майном. Що стосується опису ознак, за якими потерпілий впізнав ОСОБА_7 , то вони мають лише загальний характер.

За наведених вище обставин, з урахуванням позицій ВС висловлених у постановах від 03.08.2021 справа №761/6970/14-к та від 21.07.2020 справа №331/2390/17, протокол пред`явлення для впізнання, проведеного за участі потерпілого та обвинуваченого колегія суддів визнає недопустимим.

7. З огляду на мотиви зазначені в п. 5, в розрізі вимог ст. 93 КПК України колегія суддів вважає, що відеозаписи з камер спостереження хоча і були отримані за відсутності ухвали слідчого судді, проте були надані на запит слідчого, наявного в матеріалах кримінального провадження.

У той же час за твердженням сторони захисту з протоколу особистого огляду обвинуваченого вбачається, що в обвинуваченого було вилучено куртку чорного кольору, фрагменти якої було передано для проведення експертизи, тоді як в накладенні арешту на вказаний елемент одягу було відмовлено.

Слід зауважити, що відповідні документи суду надано не було, проте з ухвали слідчого судді від 12.12.2016, долученого до матеріалів справи судом за клопотанням захисника, вбачається, що дійсно після затримання ОСОБА_21 у останнього було вилучено куртку чорного кольору, використання якої в день вчинення нападу було предметом перевірки органу досудового розслідування.

У той же час з досліджених судом відеозаписів з камер спостереження, наявних в зоні місця проживання потерпілого вбачається, що вірогідний нападник 10.11.2016 був одягнутий у світлу куртку або кофту, тоді як проведений слідчий експеримент, метою якого було визначення питання щодо некоректності відображення кольорової гами камерами спостереження, відповідних висновків суду не спростували.

8. Суд не надає оцінку висновку експерта №8-344 від 18.01.2017, висновку експерта №247 від 13.12.2016, а також розрахунок експерточасів для визначення вартості проведеної імунологічних експертиз, протоколу відібрання зразків у потерпілого ОСОБА_9 , оскільки відповідні докази суду надані не були і стороною обвинувачення на обґрунтування причетності ОСОБА_21 не заявлялись. Показання свідків, допитаних за клопотанням сторони захисту на висновки суду не впливають, оскільки є узагальненими і жодним чином не дозволяють відновити хід подій, які мали місце 10.11.2016 за участі ОСОБА_7 .

9. Оцінюючи показання потерпілого, суд до об`єктивності та достовірності останніх відноситься критично, в першу чергу з огляду на ту обставину, що вони не підтверджуються сукупністю решти доказів, наданих стороною обвинувачення суду на обґрунтування винуватості ОСОБА_7 .

Також суд зауважує, що змістом показань самого потерпілого місце нападу мало погане освітлення, а йому стало зле в результаті нанесення перших ударів, чого він одразу не усвідомив, а тому з огляду на характер та ступінь тяжкості отриманих тілесних ушкоджень беззаперечна позиція потерпілого щодо особи нападника є сумнівною, а за відсутності інших належних та допустимих доказів, які б доводили причетність саме ОСОБА_7 (у якого серед іншого жодних речей, якими він за твердженням потерпілого та органу досудового розслідування протиправно заволодів, вилучено не було), до протиправних дій, спрямованих проти потерпілого, такою, що свого підтвердження не знайшла.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України (аналогічна позиція держави закріплена й у ч. 2 ст. 17 КПК України), ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України та рішення Конституційного Суду України від 20.10.2011 №12-рп/2011 обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 в розумінні Суду принцип презумпції невинуватості полягає в наступному. Тягар доведення вини обвинуваченого покладається на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Обвинувач повинен повідомити обвинуваченому про докази, що маються проти нього, для того, щоб він міг підготувати та надати доводи в свій захист, і, врешті-решт, обвинувачення повинно надати докази, достатні для визнання його винуватим.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Вказані обставини встановлюються зібраними доказами.

Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: у тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, у відповідності до положень ч. 1 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Оскільки ж обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Підсумовуючи викладене, суд зауважує, що фактично єдиним доказом на підтвердження винуватості ОСОБА_7 могли би бути показання потерпілого та слідчий експеримент за його участі, які за відсутності сукупності інших доказів в основу обвинувачення покладені не можуть бути. Жодних викрадених у потерпілого речей в обвинуваченого виявлено не було, як і не перевірено та не встановлено їх подальшу долю. Хоча на кваліфікацію інкримінованих ОСОБА_7 протиправних дій вартість викраденого не впливає, проте органом досудового розслідування остання встановлена також не була. Крім того, досліджені судом відеозаписи містять інформацію про автомобіль темного кольору типу «кросовер», тоді як факт використання обвинуваченим останнього доведено не було. Також під час досудового розслідування сторона обвинувачення не була позбавлена можливості провести експертизу, метою якої було б підтвердження або спростування, що на відеозаписах, отриманих слідчим відображено саме ОСОБА_7 . У протилежному випадку твердження про те, що на відео зображений саме обвинувачений має лише характер припущення і з огляду на невідповідність кольору верхнього одягу. Крім того на суб`єктивне переконання суду на відео зображена інша особа, а не обвинувачений.

Слід також зазначити, що стороною захисту та самим обвинуваченим в достатній мірі було обґрунтовано вірогідну присутність останнього неподалік місця вчинення злочину, що було обумовлено виконанням своїх обов`язків по роботі, про що зазначав допитаний свідок та підтверджено трудовою угодою.

Виправдувальний вирок ухвалюється у разі не доведення, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим (п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України).

З роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» (п. 21) можна зробити висновок, що виправдувальний вирок постановляється за недоведеністю участі підсудного у вчиненні злочину, коли факт суспільно небезпечного діяння встановлено, але досліджені судом докази виключають або не підтверджують вчинення його підсудним.

За наявності сукупності зазначених вище протирічь, встановлених судом, досліджені під час судового розгляду докази не свідчать про те, що саме ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, спрямоване проти потерпілого ОСОБА_9 , передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, тоді як зібрані стороною обвинувачення докази судом в основу вироку як такі, що вказують на вчинення злочину саме ОСОБА_7 покладені не можуть бути, тоді як інших належних та допустимих доказів суду надано не було.

Дослідивши докази, оцінивши їх за своїм внутрішніх переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному розгляді всіх обставин провадження в їх сукупності, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що ОСОБА_21 підлягає виправданню у зв`язку з недоведеністю вчинення ним злочину відносно потерпілого ОСОБА_9 , відповідальність за який передбачена ч. 4 ст. 187 КК України.

VІ. Підстави для залишення позову без розгляду

При вирішенні заявлених представником потерпілого позовних вимог про відшкодування завданої матеріальної шкоди на загальну суму в розмірі 61 300 гривень, спричинену заволодінням майна потерпілого, а також 2 000 000 гривень моральної шкоди суд приходить до наступних висновків.

У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених ч. 1 ст. 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду (ч. 3 ст. 129 КК України).

Враховуючи викладене, позов потерпілого ОСОБА_9 підлягає залишенню без розгляду.

VІІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

За відсутності заборон визначених зазначеною нормою, з огляду на те, що арешт майна було застосовано лише з метою збереження речових доказів, а також з метою запобігання подальшого незаконного відчуження майна третім особам та забезпечення виконання можливого покарання у виді конфіскації майна, суд вважає за можливе скасувати раніше обрані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання (п. п. 5, 7 ч. 9 ст. 100 КПК України).

Оскільки ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду від 24.11.2016 (справа №766/14457/16-к) накладено арешт на відеозаписи з камер зовнішнього спостереження, досліджені під час судового розгляду і місцем зберігання яких з огляду на вимоги ч. 9 ст. 100 КПК України мають бути матеріали кримінального провадження, підстав для скасування застосованих заходів забезпечення кримінального провадження в наведеній частині судом не вбачається.

Оскільки ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду від 26.01.2017 (справа №766/14457/16-к) накладено арешт на частину квартири АДРЕСА_6 з метою можливою конфіскації та забезпечення виконання позову, вбачаються наявні підстави для скасування застосованих заходів забезпечення кримінального провадження, оскільки покарання у виді конфіскації майна застосовано не буде, як і відсутні підстави для задоволення заявлених позовних вимог потерпілого за рахунок майна обвинуваченого.

Частиною 2 ст. 122 КПК України визначено, що залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України.

При цьому, згідно з положеннями ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи викладене, підстав для стягнення витрат на залучення експерта з обвинуваченого не вбачається.

Керуючись ст. ст. 100, 128-129, 170-174, 284, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

1. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 187 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

2. Позов потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про стягнення завданої матеріальної шкоди в розмірі 61 300 гривень та моральної шкоди в розмірі 2 000 000 гривень залишити без розгляду.

3. Витрати на залучення експерта в розмірі 12 427 гривень 60 копійок віднести на рахунок держави.

4. Скасувати арешт майна, накладений на підставі ухвали ІНФОРМАЦІЯ_9 від 26.01.2017 у справі №766/14457/16-к (провадження №1-кс/766/1259/17), а саме: на частку квартири АДРЕСА_6 .

5. Скасувати арешт майна, накладений на підставі ухвали ІНФОРМАЦІЯ_9 від 05.12.2016 у справі №766/14457/16-к (провадження №1-кс/766/8050/17), а саме: на ніж мисливський в чохлі; ніж розкладний з металевою рукояткою; газовий балончик «Вlаск»; металевий предмет, зовні схожий на тену бойлера; кухонну сокиру з пластиковою рукояткою; чоловічу тканеву куртку з капюшоном чорного кольору; кофту спортивну синього кольору з капюшоном; кепку сірого кольору; кепку джинсову голубого кольору; кросівки чоловічі чорного кольору 2 пари; мобільний телефон «Nокіа» ІМЕІ НОМЕР_2 .

Речові докази:

1. мобільний телефон «НОКІА» ІМЕІ: НОМЕР_2 ; мобільний телефон «Самсунг» ІМЕІ: НОМЕР_3 ; дві кепки, чоловічі брюки з паском, спортивну кофту та куртку, дві пари кросівок повернути законному власнику, а саме: ОСОБА_7 ;

3. резиновий килимок з лівого заднього пасажирського сидіння автомобіля «Тойота Прадо», реєстраційний номер НОМЕР_4 повернути законному власнику, а саме: ОСОБА_22 ;

3. два змиви речовини, схожої на кров у трьох паперових конвертах; металеву палку; кухонну сокиру; два кухонні ножі; газовий балончик; чотири поліетиленові пакети; два тампони змиви з килимка; зразки крові ОСОБА_9 , букальні епітелії ОСОБА_7 , два фрагменти куртки ОСОБА_7 знищити;

4. диск з відеозаписом з камер відеоспостереження, розташованої на ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_5 » за адресою: АДРЕСА_7 ; диск з відеозаписом з камери відеоспостереження, розташованої на приміщенні служби охорони « ІНФОРМАЦІЯ_7 » за адресою: АДРЕСА_8 ; диск з відеозаписом з камери відеоспостереження, розташованої на обласному відділенні ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » за адресою: АДРЕСА_9 залишити зберігати з матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений та захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_23

Судді: ОСОБА_24

ОСОБА_25