Справа № 202/3508/24
Провадження № 1-кп/202/697/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м.Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000155, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 січня 2024 року у відношенні,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Царичанка, Царичанського району, Дніпропетровської області, громадянина України, пенсіонера, одруженого, учасника бойових дій, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 16.01.2024 близько 06:50 год. керуючи автомобілем «NISSAN X-TRAIL» р.н. НОМЕР_1 рухаючись по вул. Донецьке шосе біля буд. 121 з боку проспекту Миру в напрямку вул. Передової м. Дніпро, порушуючи правила безпеки дорожнього руху, а саме п. 18.1, яким встановлено, що "Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а вразі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека", проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 «пішохідний перехід», та дорожньою розміткою 1.14.1, які розташовані в районі будинку № 121 по вул. Донецьке шосе, не переконався у відсутності на пішохідному переході осіб, а саме потерпілу ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину справа наліво за напрямком його руху, заходів до зменшення швидкості та зупинки для надання їй дороги не прийняв, та продовживши рух, в результаті чого скоїв на неї наїзд.

Внаслідок дорожньо-транспортної події потерпілій ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла з тупою травмою грудної клітини з множинними повними закритими переломами ребер ліворуч, внутрішньочерепною травмою, тупою травмою шиї, тупою травмою тазу з повними закритими переломами кісток тазу, які ускладнились розвитком поліорганної недостатності та згідно висновку судово-медичної експертизи у своїй сукупності перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті, за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, п. 2.1.1 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення визнав частково, вказав, що він дійсно керував 16.01.2024 близько 06:50 год. автомобілем «NISSAN X-TRAIL» р.н. НОМЕР_1 рухаючись по вул. Донецьке шосе біля буд. 121 з боку проспекту Миру в напрямку вул. Передової м. Дніпро збив потерпілу на пішохідному переході, втім не визнає, що потерпіла ОСОБА_8 загинула саме в результаті ДТП за його участі, оскільки після даної події згідно висновку експертизи №576е від 28.02.2024 року у неї були тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а висновок експертизи №673не від 01.04.2024 року яким визнано, що її смерть настала через ДТП за його участю, не визначає причино наслідковий зв`язок.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що їй дійсно було повідомлено про те, що 16.01.2024 близько 07:00 год її мати було збито на пішохідному переході, при цьому автомобілем на якому збили її мати керував ОСОБА_5 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що 16.01.2024 близько 07:00 год. він хотів перейти дорогу біля дому 121 по Донецькому шосе та підійшовши туди почув удар, на пішохідному переході він побачив тіло жінки, яку збив автомобіль під керуванням ОСОБА_5 .

Крім цього вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України підтверджується письмовими доказами, а саме:

-протоколом огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 16.01.2024 року з додатками, відповідно якого водій ОСОБА_5 керуючи автомобілем «NISSAN X-TRAIL» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Донецьке шосе з боку проспекту Миру в напрямку вул. Передової, де під час руху в районі електроопори №400 (буд. 121 по вул. Донецьке шосе) скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину вул. Донецьке шосе по нерегульованому пішохідному переходу, який позначений дорожньою розміткою 1.14.1, та дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 справа на ліво за напрямком руху автомобіля. В ході проведення процесуальної дії було вилучено автомобілем «NISSAN X-TRAIL» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 8-17);

-протоколом огляду відеозапису від 17.01.2024 року на якому зображено розвиток механізму дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 16.01.2024 року по вул. Донецьке шосе в районі будинку 121 м. Дніпро де в темний час доби на проїзній частині проглядається рух пішохода у момент часу 06:56 год. з права на ліво по ходу руху транспортних засобів та в момент часу 06:56:53 пішохід не зупиняючись рухається прямолінійно по нерегульованому пішохідному переходу, та в цей момент в крайній лівій смузі для руху автомобіль здійснює на нього наїзд та зупиняється;

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 19.02.2024 року, яка пояснила, що 16.01.2024 року близько 06:50 год. вона перетинала проїзну частину вул. Донецьке шосе в бік вул. Березинська де почала перетинати проїзну частину на нерегульованому пішохідному переході переконавшись у безпечності і перебуваючи безпосередньо у четвертій смузі на проїзній частині на неї здійснив наїзд автомобіль «NISSAN X-TRAIL» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 -TRAIL» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 75-76);

-висновком судово медичної експертизи №576е від 28.02.2024 ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритої тупої травми грудної клітини зліва з переломами задніх відрізків 6,7,8,9 ребер, закритого перелому лівої бічної маси крижі, перелому лівої лонної та сідничної кісток, перелому лівої клубової кістки, садна по тильній поверхні правої кисті, чотирьох синців по передній поверхні лівого колінного суглобу, по передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині, по передньо-внутрішній поверхні правого колінного суглобу з переходом у верхню третину правої гомілки відповідно, по передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки на межі верхньої та середньої третини, які згідно висновку судово-медичної експертизи за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п. 2.2.2 „ Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995p. №6;

-висновком судово-медичної експертизи № 673не від 19.04.2024 за якої спричинені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла з тупою травмою грудної клітини з множинними повними закритими переломами ребер ліворуч, внутрішньочерепною травмою, тупою травмою шиї, тупою травмою тазу з повними закритими переломами кісток тазу, які ускладнились розвитком поліорганної недостатності та згідно висновку судово-медичної експертизи у своїй сукупності перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті, за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, п. 2.1.1 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6, та відповідно з якою встановлено, що дані тілесні ушкодження мають причинно наслідковий зв`язок із обставинами отримання тілесних ушкоджень близько 07:00 год. 16.01.2024 року;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 08.02.2024 року згідно якого ОСОБА_5 пояснив обставини події ДТП, що відбулася 16.01.2024 року, та вказав, що близько 06:50 год. 16.01.2024 у м. Дніпрі по вул. Донецьке шосе з боку проспекту Миру в напрямку вул. Передової, керував справним автомобілем «NISSAN X-TRAIL» НОМЕР_1 , 2011 року випуску, у крайній лівій смузі, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 «пішохідний перехід», та дорожньою розміткою 1.14.1, які розташовані в районі будинку № 121 по вул. Донецьке шосе, несподівано побачив жінку пішохода, яка перетинала дорогу на пішохідній розмітці з права на ліво по ходу його руху, він одразу застосував гальмування але наїзду уникнути не вдалося, та одразу після наїзду він зупинився і почав надавати допомогу, відстань від місця наїзду до правого бордюрного каменю 10.3 метри;

-висновком судово-автотехнічної експертизи СЕ-19/104-24/6741-ІТ за якої, у даній дорожній обстановці водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «NISSAN X-TRAIL» р.н. НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, він мав можливість уникнути наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування, невиконання п. 18.1 Правил дорожнього руху України згідно висновку експерта перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що стали.

До показів обвинуваченого, який не визнав вину у вчиненні інкримінованого злочину за ч. 2 ст. 286 КК України, та вказав про визнання ним вчинення злочину за ч. 1 ст. 286 КК України, яке йому було інкриміновано спочатку, оскільки на його думку відсутні належні дані стосовно того, що смерть потерпілої настала саме від ДТП, яка відбулася 16.01.2024 року, суд відноситься критично та сприймає як спосіб захисту, та вважає, що вказані доводи формуються на особистому розумінні обвинуваченим, закону про кримінальну відповідальність та спрямовані на ухилення від притягнення його до відповідальності за більш тяжкий злочин.

Як видно з матеріалів кримінального провадження та встановлених судом обставин, ОСОБА_5 16.01.2024 близько 06:50 год. у м. Дніпрі в Індустріальному районі по вул. Донецьке шосе з боку проспекту Миру в напрямку вул. Передової, керував справним автомобілем «NISSAN X-TRAIL» НОМЕР_1 , 2011 року випуску, у крайній лівій смузі, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 «пішохідний перехід», та дорожньою розміткою 1.14.1, які розташовані в районі будинку № 121 по вул. Донецьке шосе здійснив наїзд на пішохода - ОСОБА_8 спричинивши їй тілесні ушкодження, з чим сам ОСОБА_5 погоджується.

Крім того, початково, в межах даного кримінального провадження ОСОБА_5 дійсно було інкриміновано вчинення злочину за ч.1 ст. 286 КК України з огляду на те, що відповідно до висновку судово медичної експертизи №576е від 28.02.2024 ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження

відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні, проте згідно встановлених судом обставин, ОСОБА_8 перебуваючи в лікарні №16 з моменту події 16.01.2024 року. 01.04.2024 року потерпіла померла в лікарні, у зв`язку із чим 02.04.2024 було внесено відомості до ЄРДР за №0000464 за ч. 1 ст. 115 КК України, яке в подальшому було закрито постановою слідчого від 20.04.2024 за відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В межах зазначеного кримінального провадження було проведено судово-медичну експертизу № 673не від 19.04.2024 згідно висновків котрої у потерпілої виявлені тілесні у вигляді: сумісної травми тіла з тупою травмою грудної клітини з множинними повними закритими переломами ребер ліворуч, внутрішньочерепною травмою, тупою травмою шиї, тупою травмою тазу з повними закритими переломами кісток тазу, які ускладнились розвитком поліорганної недостатності та згідно висновку судово-медичної експертизи у своїй сукупності перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті, за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, п. 2.1.1 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6, яку було долучено спочатку потерпілою стороною, а потім витребувано судом разом із матеріалами кримінального провадження і досліджено в судовому засіданні.

З наведеного встановлено, що смерть потерпілої ОСОБА_8 настала саме внаслідок ДТП, яка відбулася 16.01.2024 близько 06:50 год. у м. Дніпрі де по вул. Донецьке шосе біля буд. 121 з боку проспекту Миру в напрямку вул. Передової ОСОБА_5 керував справним автомобілем «NISSAN X-TRAIL» НОМЕР_1 , та порушуючи правила дорожнього руху спричинив потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.

Прокурором в межах даного кримінального провадження, на підставі встановлених в процесі судового розгляду нових даних обґрунтовано було перекваліфіковано дії ОСОБА_5 з ч. 1 ст. 286 КК України на ч. 2 ст. 286 КК України та пред`явлено нове обвинувачення від 28.05.2025 року, що знаходить своє підтвердження дослідженими доказами та наданими суду показами в цілому.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

Згідно ч. 2 ст. 370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до наведеного, призначаючи покарання обвинуваченому, суд повинен враховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

При визначенні ОСОБА_5 виду та розміру покарання судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно ст. 12 КК України є тяжким неумисним злочином; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, злочин вчинив вперше, має зареєстроване місце проживання, одружений, на утриманні нікого не має, пенсіонер, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Також судом враховується і відсутність обставини, що пом`якшують покарання, так і тих, що обтяжують покарання.

Разом з тим судом, приймається до уваги і те, що порушення вимог правил дорожнього руху, внаслідок надмірної неуваги з боку водія ОСОБА_5 , що стало причиною дорожньо-транспортної події з настанням суспільно-небезпечних, безповоротних, негативних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 , яка рухалася по нерегульованому пішохідному переходу, та від яких вона згодом померла в лікарні.

Також судом приймається і те, що ОСОБА_5 не здійснив належних дій спрямованих на відшкодування заподіяної шкоди потерпілій та в подальшому потерпілій стороні, а навпаки проявив крайню незацікавленість у відшкодуванні як матеріальної шкоди так і моральної шкоди.

Крім того, слід зазначити, що інкримінований ОСОБА_5 злочин хоч і є неумисним, втім його ненастання, напряму залежало від неухильного виконання обвинуваченим ПДР України, які з його боку не було виконано і не дотримано, що призвело до негативних наслідків - смерті потерпілої.

З огляду на встановлені під час судового розгляду дані про особу обвинуваченого, тяжкість і обставини скоєного злочину, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, з урахуванням індивідуалізації покарання, у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України не в максимальному розмірі, з позбавленням права керування транспортними засобами, при цьому судом визнається необхідним застосування саме такого виду покарання з його реальним відбуттям, бо саме така міра покарання буде необхідною й достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень в майбутньому, щоб у стороннього спостерігача не виникало сумнівів у об`єктивності та справедливості підходу суду до обрання покарання.

Вирішуючи питання цивільного позову поданого в межах даного кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Згідно норм ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення.

Разом з тим, вказаною статтею не врегульовано питання щодо залишення цивільного позову в кримінальному провадженні без розгляду.

Натомість ч. 5 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Вказані норми не суперечать вимогам КПК України.

Як передбачено ст. 7 КПК України однією з засад кримінального провадження є диспозитивність.

Згідно ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами. Відповідно до ст. 9 ч. 6 КПК України у разі, якщо положення цього Кодексу не регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є дочкою померлої ОСОБА_8 та є потерпілою у кримінальному провадженні, що розглядається, яка відповідно до ст. 61 КПК України подала, цивільний позов.

Згідно вимог цивільного позову ОСОБА_6 просить стягнути з ОСОБА_5 на її користь 1 200 000,00 грн. моральної шкоди та витрати на професійну правничу допомогу, стягнути з ПрАТ «УПСК» на її користь матеріальну шкоду на лікування в сумі 97 626,03 грн., 36 680,00 грн. матеріальної шкоди за поховання, 96 000,00 грн. матеріальної шкоди, а саме 12 мінімальних заробітних плат, 4 881,32 грн. моральної шкоди, а саме 5% за здоров`я.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги потерпіла вказує, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 вона втратила матір, після смерті якої переживала стрес та душевні хвилювання, до теперішнього часу вона відчуває нервові переживання, стривоженість та дискомфорт. Вважає, що негативні дії ОСОБА_5 вплинули на її повсякденне життя, вони вимушена витрачати час на юридичний захист своїх прав у суді, приділяти менше часу своїм сімейним питанням, за даний час у неї погіршилося самопочуття і здоров`я загалом, порушено психічне благополуччя. Вказує, що з ОСОБА_5 підлягає стягненню на її користь моральної шкоди саме в сумі 1 200 000,00 грн.

Також потерпіла вказує, що на момент ДТП відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 була застрахована в ПрАТ «УПСК», а тому відповідно до ст. 26 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на її користь підлягає стягнення 5% моральної шкоди страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю.

Потерпіла також зазначає, що ОСОБА_5 не сплачено жодної копійки в рахунок відшкодування заподіяними неправомірними діями шкоди як після спричинення шкоди так і в подальшому, що свідчить про байдужість з боку ОСОБА_5 до вчиненого.

Крім того, ОСОБА_6 вказує, що у її життєдіяльності виникли негативні перешкоди і зміни, які призвели до значних порушень в її особистому благополуччі, об`єктивно порушили звичні й оптимальні для неї зміст та спосіб життя.

У своєму відзиві на позов ОСОБА_6 , ОСОБА_5 просить вказаний позов залишити без задоволення.

Згідно поданої до суду заяви ПрАТ «УПСК» повідомлено, що між ОСОБА_6 та ПрАТ «УПСК» було укладено угоду про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування згідно якої вони дійшли згоди про зобов`язання остаточно сплатити 230 000,00 грн., що не підлягає оскарженню чи зміні, та на підтвердження здійснення виплати надано платіжну інструкцію №162230689 від 21.08.2025 року про отримання ОСОБА_6 вказаної суми.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд вважає за необхідне цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково з огляду на наступне.

Як убачається з поданого клопотання ОСОБА_6 наявного в матеріалах провадження, остання просила суд залучити її у якості потерпілої в межах даного кримінального провадження з огляду на те, що вона є донькою ОСОБА_8 , яка померла внаслідок ДТП, що судом було враховано під час розгляду справи і оголошено під час судового розгляду, а тому ОСОБА_6 є належним потерпілим залученим у кримінальне провадження у передбаченому законом порядку.

Враховуючи що внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 потерпіла ОСОБА_6 втратила матір, після смерті якої переживала стрес та душевні хвилювання, що негативно вплинуло на її повсякденне життя, та на даний час у неї погіршилося самопочуття і здоров`я загалом, порушено психічне благополуччя через такі невідворотні наслідки, а також те, що згідно встановлених даних ОСОБА_5 на початковому етапі кримінального провадження здійснив незначні виплати, а потім повністю уникав будь яких відшкодувань і під час судового розгляду повідомив, що згоден на матеріальну і моральну виплату тільки у разі визнання його винуватим у вчинення злочину за ч. 1 ст. 286 КК України, цілком виправданим буде стягнення на її користь моральної шкоди у повному об`ємі заявлених вимог, а саме в сумі 1 200 000,00 грн.

Крім того, з огляду на те, що між ОСОБА_6 та ПрАТ «УПСК» було укладено угоду про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування згідно якої вони дійшли згоди про зобов`язання остаточно сплатити 230 000,00 грн., що не підлягає оскарженню чи зміні, та на підтвердження здійснення виплати надано платіжну інструкцію №162230689 від 21.08.2025 року про отримання ОСОБА_6 вказаної суми, то позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Разом з тим, даний цивільний позов не підлягає і задоволенню в частині стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки такі не підтверджені належним чином, зокрема не долучені і відповідних документів.

Доля речових доказів має бути вирішена у відповідності до ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні підлягають вирішенню в порядку ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 373-374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до набрання вироком законної сили, без визначення застави.

ОСОБА_5 взяти під варту в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в порядку ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі період часу з 30.10.2025 року до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави кошти, витрачені на проведення судової автотехнічної експертизи СЕ-19/104-24/6741-ІТ від 19.02.2025 року, у розмірі 3 029,12 гривень.

Арешт накладений згідно ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська на автомобіль «Nissan X-Trail», реєстраційний номер НОМЕР_1 , котрий згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_5 , та який повернуто власнику скасувати та автомобіль залишити у власника за належністю.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме диск CD-R, який знаходиться в матеріалах справи залишити в матеріалах справи.

Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_6 (ІНН НОМЕР_4 ) моральну шкоду в сумі 1 200 000,00 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий суддя ОСОБА_1