Справа № 216/8474/25
провадження 1-кс/216/157/26
УХВАЛА

(повний текст)

05 лютого 2026 року місто Кривий Ріг

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі ОСОБА_3

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту з майна, накладеного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002237 від 12.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу надійшло клопотання ОСОБА_3 власника транспортного засобу про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.12.2025 у кримінальному провадженні за № 0002237 від 12.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у якому заявник просить: скасувати арешт майна, «Mitsubishi Lancer» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

На обґрунтування клопотання заявник зазначив, що в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження №0002237 від 12.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України 11.11.2025 року, з 21:26 години до 22:12 години слідчим СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області був проведений огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, в ході якого було оглянуто та тимчасово вилучено транспортний засіб автомобіль «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0002237 від 12.11.2025 року, згідно постанови слідчого від 12 листопада 2025 року.

Зазначає, що на теперішній час відсутня необхідності арешту вказаного транспортного засобу для збереження речових доказів.

Зокрема заявник зазначає, що згідно з п. 1, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт допускається для збереження речових доказів або конфіскації як покарання. Однак у матеріалах провадження не наведено доказів, що майно підлягає конфіскації (ч. 1 ст. 59 КПК України). Арешт не є необхідним, оскільки майно вже вилучене та задокументоване, а ризики його втрати відсутні. Вказує, що подальший арешт майна суперечить завданню арешту - досягненню дієвості провадження без надмірних обмежень (ст. 131 КПК України). Вважає, що на даний момент необхідність в арешті транспортного засобу відпала.

Зазначив, що накладення арешту на вказаний транспортний засіб порушує його права, як власника.

В судовому засіданні власник майна ОСОБА_6 та підозрювана ОСОБА_4 , яка на час виникнення ДТП керувала транспортним засобом клопотання підтримали з підстав наведених в ньому.

Прокурор в судове засідання не прибув, надав письмову заяву в якій проти задоволення клопотання заперечив, зазначив, що підозрювана ОСОБА_4 свою провину фактично не визнає, надала свідчення, які спотворюють обставини ДТП та вказав про можливість проведення додаткових експертиз та слідчих дій. Вважає, що на теперішній час скасування арешту накладеного на майно або його передача на відповідальне зберігання є передчасним та може зашкодити проведенню досудового розслідування та подальшого судового розгляду.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

У провадженні СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002237 від 12.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Транспортний засіб - автомобіль «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 постановою слідчого визнано речовим доказом по кримінальному провадженню оскільки останній зберіг на собі його сліди кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.12.2025 року накладено арешт на транспортний засіб автомобіль «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження вказаного транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна слідчим суддею було встановлено, що арештований транспортний засіб містить на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Достатніх даних, які б підтверджували, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, заявник до клопотання про скасування арешту не надав.

Разом з цим, як вбачається з заяви процесуального керівника у кримінальному провадженні, останній зазначає про можливість проведення експертиз та слідчих дій, щодо арештованого майна транспортного засобу, що вимагає збереження відповідного транспортного засобу у незмінному стані з моменту ДТП .

Таким чином, оскільки доказів того, що арешт накладено необґрунтовано заявником не надано, арешт було накладено з метою збереження речового доказу, в тому числі і для можливості забезпечення проведення експертних досліджень, накладення арешту на транспортний засіб не втратило свою актуальність на час розгляду клопотання, оскільки слідчі дії проводяться у межах строку досудового розслідування, яке на час розгляду клопотання не завершене, а тому, на думку слідчого судді, транспортний засіб не втратив ознак речового доказу і арешт майна необхідний саме для збереження речового доказу.

Окрім того призначення експертних досліджень не виключається, як на стадії досудового розслідування так і на стадії судового розгляду, а тому відповідна підстава для арешту майна, а саме з метою збереження речового доказу, на данний час не втратила свою актуальність.

Слідчий суддя не може погодитись з позицією заявника про скасування арешту майна, оскільки підстави для скасування арешту майна відсутні, і така передача майна може потягти за собою втрату слідів кримінального правопорушення, що не забезпечить ефективність досудового розслідування та у подальшому судового розгляду.

З урахуванням викладеного вище, зважаючи на те, що на теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002237 від 12.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, триває, слідчий суддя вважає, що арешт вказаного автомобіля не втратив своєї актуальності, а тому заява є передчасною та задоволенню на теперішній час не підлягає.

Слідчий суддя враховує основні принципи такого заходу забезпечення як арешт майна, а саме: (1) він має бути пропорційним меті, на яку він спрямований, що виражається у понятті "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства і вимогою захисту фундаментальних прав особи (п. 59 рішення ЄСПЛ від 22.01.2009 у справі "Боржонов проти росії" / "Borzhonov v. russia", заява №18274/04).

Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що скасування арешту може призвести до пошкодження арештованого майна, у тому числі неумисного.

Одночасно експлуатація транспортного засобу призводить до природнього зносу вузлів та механізмів, що має наслідком зміни його первісного стану порівняно з моментом ДТП та може призвести до його зміни та пошкодження.

На переконання слідчого судді, на даному етапі, накладення арешту на вилучене майно, з метою збереження речового доказу, не втратило своєї актуальності та є необхідним для виконання завдань кримінального провадження щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Такий арешт пов`язаний з втручанням у право особи на власність, що є складовою права на мирне володіння своїм майном (передбачене у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Водночас, на переконання слідчого судді, потреби розслідування та розгляду кримінального провадження виправдовують такий ступінь втручання у права особи, оскільки є необхідним і пропорційним до законної мети, що переслідується - нагальної суспільної потреби у досудовому розслідуванні та судовому розгляді кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя вважає, що вказаний суспільний інтерес при врівноважуванні повинен отримати більшу вагу, тоді як інтерес осіб, що полягає у можливості володіти своїм майном, має порівняно меншу вагу.

Окрім того, таке втручання стосуватиметься виключно конкретного майна, збереження якого має важливе значення для розгляду кримінального провадження, що вказує на співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

За вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів .

З огляду на наведене слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання заявника.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 28, 107, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.12.2025 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002237 від 12.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали проголошено 09 лютого 2026 о 11:00 год.

Суддя ОСОБА_7