УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 712/1983/22

провадження № 51-4435 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2024 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року,

встановив:

Як вбачається із касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень, вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 135 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Цим же вироком ОСОБА_5 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України, за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року апеляційні скарги прокурора і потерпілої ОСОБА_6 залишено без задоволення, апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника ОСОБА_7 задоволено частково.

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2024 року щодо ОСОБА_4 змінено в частині призначеного покарання.

Пом`якшено ОСОБА_4 призначене їй покарання за ч. 3 ст. 135 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки.

У порядку ч. 2 ст. 404 КПК України виключено з мотивувальної частини вироку покликання суду першої інстанції як на обставину, що обтяжує покарання обвинуваченій ОСОБА_4 - вчинення нею кримінального правопорушення щодо особи, яка перебувала у безпорадному стані.

У решті вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 07 лютого 2024 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишено без змін.

Засуджена звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Водночас, відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.

Наведене обґрунтування вимог засудженою викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Натомість засуджена вказує, зокрема, на однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, що у розумінні ст. 433 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду.

При цьому, всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій касаційній скарзі засуджена не зазначає, яких саме порушень допустилися суди першої та апеляційної інстанцій та не конкретизує, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судами рішень і чому ці порушення слід відносити до підстав для їх скасування касаційним судом згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.

Водночас у поданій скарзі засуджена належним чином не вказує, в чому незаконність ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення закону, в силу ст. 419 КПК України, на її думку, було допущено цим судом та які саме доводи апеляційної скарги сторони захисту суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Крім того, відповідно до ст. 436 КПК України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Проте у прохальній частині касаційної скарги засуджена просить скасувати вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2024 року та виправдати її, що не відповідає повноваженням касаційного суду згідно вимог ст. 436 КПК України та містить протиріччя, оскільки скасування рішення суду першої інстанції без скасування рішення апеляційного суду не передбачено чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.

Водночас Верховний Суд роз`яснює, що для складання та подання касаційної скарги засуджена може скористатись правничою допомогою. У разі недостатності коштів засуджена може скористатися безоплатною правничою допомогою, звернувшись до відповідного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, в порядку п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» № 3460-VI від 02 червня 2011 року.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3