Справа №303/5778/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000514 від 08.04.2024 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, раніше судимого, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Мукачівського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження №0000514 від 08.04.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подав письмове клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів, посилаючись на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, вчиненому із застосуванням насильства, встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, не перестали існувати та не зменшились, відсутні/ підстави для застосування відносно ОСОБА_4 інших запобіжних заходів не пов"язаних з триманням під вартою, оскільки такі не забезпечать належне виконання ним процесуальних обов"язків.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора, посилаючись на його формальність, відсутність ризику переховування обвинуваченого від суду, який не може підтверджуватись лише тяжкістю покарання, ризику впливу на свідків, оскільки всі свідки допитані судом, а також те, що ризик вчинення іншого правопорушення може бути забезпечений застосуванням відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави, просила обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або визначити розмір застави, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника ОСОБА_5 .

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до слідуючого висновку.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 15.09.2025 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 12.11.2025 року включно.

За ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою.

Згідно вимог статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами статті 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні або продовженні дії запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

У відповідності до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При застосуванні запобіжного заходу стосовно обвинуваченого суд враховує наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 частиною 1 статті 177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підтвердженням чого є тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 в разі визнання його винуватим у його вчиненні, а тому останній з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; дані щодо особи підозрюваного, який засуджений вироком Мукачівського міськрайонного суду від 04.04.2023 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342 та ч. 2 ст. 345 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки, вчинив злочин в період іспитового строку, що характеризує його як особу, схильну до вчинення кримінальних правопорушень, та свідчить про високий рівень ризику вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень; можливість обвинуваченого незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни останніми своїх показів для уникнення покарання за вчинення тяжкого злочину; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На даний час ризики, які служили підставою для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою своєї актуальності не втратили та продовжують існувати. Будь-яких підстав, які б унеможливлювали застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено та сторонами не наведено.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Обставини, які зазначені захисником ОСОБА_5 , не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вони не виключають наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Стримуючих факторів для його процесуальної поведінки суду не надано,а тому суд вважає,що інший запобіжний захід не зможе забезпечити належний контроль за поведінкою обвинуваченого.

Продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , суд застосовує таке обмеження його права на свободу, виходячи з потреб цього судового розгляду, який несе за собою великий суспільний інтерес, як суворий виняток із загального правила презумпції на користь свободи та гарантій недопущення свавільного затримання і тримання під вартою, які з огляду на практику Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України») для суду залишається домінантним керівним принципом і в цьому випадку, враховуючи мету застосування запобіжного заходу - допровадження обвинуваченого до компетентного судового органу, як того вимагають справжні інтереси суспільства щодо повного, неупередженого та як можливо швидкого у продовж розумного строку проведення цього судового розгляду.

З урахуванням вищевикладеного, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства та того, що строк тримання обвинуваченого під вартою не виходить за межі розумного, даних про особу обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення із застосуванням насильства та в період іспитового строку, суд приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, а тому слід задовольнити клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись ст.ст.177, 331 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04 січня 2026 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п"яти днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1