Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/1854/25
номер провадження 1-кп/368/206/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.12.2025 року м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області у складі:

Головуючий: суддя ОСОБА_1

При секретарі: ОСОБА_2

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кагарлицького районного суду Київської області в м. Кагарлик Київської області кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України, яке внесено 01.10.2025 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000076 відносно обвинуваченого:

- ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черняхів Кагарлицького району Київської області, Україна, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого), -

- якому в рамках даного кримінального провадження 28.10.2025 року органом досудового розслідування (дізнавачем) повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), які передбачено:

- ч. 1 ст. 125 КК України, - у вчиненні умисних, протиправних дій, які виразилися у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження;

- ч. 2 ст. 125 КК України, - у вчиненні умисних, протиправних дій, які виразилися у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, -

- відносно якого в рамках даного кримінального провадження під час досудового розслідування в формі дізнання, та під час слухання кримінального провадження в суді, - запобіжний захід, - не обирався, -

- з участі сторін кримінального провадження:

- сторона обвинувачення:

Прокурор - ОСОБА_4

Потерпіла сторона:

Потерпілий - ОСОБА_5

Потерпілий (цивільний позивач) - ОСОБА_6 .

Сторона захисту:

Обвинувачений (цивільний відповідач) - ОСОБА_3 , суд, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінальних правопорушень, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:

- 30.09.2025 року, орієнтовно о 17 год. 23 хв. 30.09.2025, - обвинувачений ОСОБА_3 у власних потребах (дозвілля), - перебував біля магазину, розташованого за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Черняхів, вул. Валерія Чухрая, 4, - де зустрів потерпілого ОСОБА_6 , який приїхав на власному авто до магазину.

В цей час, на грунті неприязних відносин між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_6 виник конфлікт, який на протязі нетривалого часу, - переріс в лайку.

Під час лайки у обвинуваченого ОСОБА_3 виник раптовий, невизначений умисел, спрямований на спричинення потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень будь якого ступеню тяжкості.

Далі, реалізовуючи свій вищевказаний протиправний умисел, - обвинувачений ОСОБА_3 , орієнтовно о 17 год. 23 хв. - 17 год. 24 хв. 30.09.2025, - перебуваючи біля магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , - діючи умисно, з метою заподіяння будь якої шкоди здоров`ю потерпілому ОСОБА_6 , стоячи навпроти останнього, - наніс ліктем правої руки один удар в обличчя потерпілого, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_6 впав на землю.

Після падіння потерпілого на землю, - не припиняючи своїх кримінально протиправних дій, та, - продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, - обвинувачений ОСОБА_3 наніс три удари правою ногою в область обличчя та передньої частини тулуба потерпілого ОСОБА_6 .

Протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_3 у відношенні потерпілого ОСОБА_6 були припинені третьою особою, - ОСОБА_5 , який підійшов до обвинуваченого ОСОБА_3 , та відштовхнув його від потерпілого ОСОБА_6 , який лежав на землі.

Отже, - своїми умисними, протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: струс головного мозку, перелом носових кісток, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які призводять до короткочасного розладу здоров`я, та два невизначеної форми синці в ділянці обох повік лівого ока (з переходом на верхньощелепну ділянку) та в лівій щічній ділянці, невизначеної форми вогнищевий крововилив під сполучну оболонку лівого ока, - які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вищевказані дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, - як вчинення як умисних, протиправних дій, які виразилися в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Далі, у обвинуваченого ОСОБА_3 , який орієнтовно о 17 год. 24 хв. 30.09.2025, - перебував біля магазину, розташованого за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Черняхів, вул. Валерія Чухрая, 4, - після того, як ОСОБА_5 відштовхнув його від потерпілого ОСОБА_6 , - на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, - виник раптовий, невизначений умисел на заподіяня тілесних ушкоджень будь якої тяжкості ОСОБА_5 .

Відповідно, - реалізовуючи свій протиправний умисел, - обвинувачений ОСОБА_3 , орієнтовно о 17 год. 24 хв. 30.09.2025, перебуваючи біля магазину, розташованого за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Черняхів, вул. Валерія Чухрая, 4, діючи умисно, з метою заподіяння будь якої шкоди здоров`ю потерпілому ОСОБА_5 , - кулаком лівої руки наніс один удар в область правої частини голови потерпілого ОСОБА_5 .

Вищевказаними протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді трьох горизонтальних паралельних смугастих саден в зовнішньому відділі лобної ділянки справа (з переходом у передній відділ правої скроневої ділянки). Заподіяні потерпілому тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вищевказані дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, - як вчинення як умисних, протиправних дій, які виразилися в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження.

Відповідно, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, які передбачено ч. 1 ст. 125 КК України, та ч. 2 ст. 125 КК України, а тому, - є підстава для притягнення його до кримінальної відповідальності та призначення йому покарання у межах санкцій ч. 1 ст. 125 КК України, та ч. 2 ст. 125 КК України, - з застосуванням положень ст. 70 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом вищевказаних обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів:

- згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, який передбачено цим Кодексом.

- згідно ч. 2 ст. 2 КК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Отже, суд зазначає, що єдиною підставою кримінальної відповідальності є склад кримінальних правопорушень, тобто наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_3 усіх юридичних ознак кримінальних правопорушень, які визначені в диспозиції ч. 1 ст. 125 КК України, та ч. 2 ст. 125 КК України.

В даному випадку кримінальна відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 настає за протиправні діяння, які були ним вчинені умисно, - з урахуванням положень ст.ст. 23, 24 КК України.

Отже, підставою кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення ним суспільно - небезпечних діянь, які містять склад кримінальних правопорушень, які передбачено ч. 1 ст. 125, та ч. 2 ст. 125 КК України, тобто, - при наявності об`єктивних (об`єкт, діяння, наслідки, причиновий зв`язок) і суб`єктивних (суб`єкт, вина) ознак, які характеризують дане суспільно небезпечне діяння, - як злочин.

Кримінальна відповідальність передбачає законно обґрунтований обов`язок обвинуваченого ОСОБА_3 , який вчинив кримінальні правопорушення, які передбачено ч. 1 ст. 125, та ч. 2 ст. 125 КК України, - піддатися осуду з боку держави і бути покараним у повній відповідності з законом.

Такий обов`язок виник з моменту вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, які передбачено ч. 1 ст. 125, та ч. 2 ст. 125 КК України, і створює тим самим кримінальні правовідносини між обвинуваченим ОСОБА_3 і державою.

Винність обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні у вчиненні ним кримінальних правопорушень, які передбачено ч. 1 ст. 125, та ч. 2 ст. 125 КК України, - повністю доведена зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами:

- показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні, який надав наступні показання:

- Пам`ятку про права та обов`язки, як обвинуваченого, - ним отримано, прочитано, все йому зрозуміло, а тому додаткового роз`яснення своїх прав він не потребує.

- Йому судом роз`яснено його право на безкоштовного захисника (адвоката), який може бути призначений йому судом на підставі ухвали суду за його клопотанням, - через центр вторинної правової допомоги, - для нього безкоштовно, - за рахунок коштів держави, проте, - він не бажає скористатися своїм правом на безкоштовного захисника, так як свої законні права та інтереси в даному кримінальному провадженні, - буде захищати самостійно.

- Положення ст. 18 КПК України, та ст. 63 Конституції України, - йому судом роз`яснені та зрозумілі.

Дослівно, - зазначив, що обставини, які викладені в обвинувальному акті щодо обставин вчинених ним кримінальних правопорушень, - відповідають дійсності, тому добавити нічого не може, він не оспорює жодного факту, який зазначено в обвинувальному акті, а тому, - вину свою визнає беззаперечно, в повному обсязі, щиро кається, та просить суворо його не карати, усвідомлює протиправність своїх дій, які він вчинив, та які є предметом доказування в рамках даного кримінального провадження.

Повне визнання ним вини у скоєнні ним кримінальних правопорушень, які передбачені ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 125 КК України, - є беззаперечним, таке визнання є вільним його волевиявленням, воно не обумовлено незаконним впливом ні зі сторони працівників поліції, ні працівників прокуратури, ні потерпілих, ні третіх осіб.

Щиро попросив вибачення в потерпілих, та зазначив, що йому соромно перед потерпілими.

На запитання суду обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що під час нанесення тілесних ушкоджень потерпілим він перебував в стані алкогольного сп`яніння, так як перед цим випив трохи.

Що стосується цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 , то обвинувачений ОСОБА_3 зазначив наступне:

- позов визнає, та просить його задовольнити.

Судом було роз`яснено обвинуваченому процесуальні наслідки визнання ним позову, які йому зрозумілі, та він з ними погоджується.

Обвинувачений зазначив, що визнання ним позову, - це його усвідомлене, вольове, щире рішення, адже він визнає свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, усвідомлює, що він завдав шкоди потерпілому, а тому має відшкодувати йому шкоду.

Визнання вини не є наслідком незаконних дій з боку працівників правоохоронних органів, потерпілого, чи третіх осіб.

Суд, оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_3 , які були надані ним в добровільному порядку під час судового слідства, з яких видно, що він повністю визнає себе винним в інкримінованих йому діях, та враховуючи те, що визнання вини та відповідні покази, - не є результатом якихось погроз чи примусу чи обіцянок обвинуваченому з сторони працівників правоохоронних органів (слідчих, прокурорів), потерпілих чи третіх осіб, - приходить до висновку, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 , - є логічними, послідовними, та, зглядаючись на обставини справи, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, - достовірними та обґрунтованими, а тому, на думку суду, - вони є однією із підстав для притягнення обвинуваченого ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінальних правопорушень, які передбачено ч. 1 ст. 125, та ч. 2 ст. 125 КК України.

Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні ним кримінальних правопорушень, які передбачено ч. 1 ст. 125, та ч. 2 ст. 125 КК України, - органом досудового розслідування, (як зазначив прокурор в судовому засіданні), - зібрано і інші докази на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, які передбачено ч. 1 ст. 125, та ч. 2 ст. 125 КК України, однак, за клопотанням прокурора ОСОБА_4 , проти якого (клопотання), - не заперечувала потерпіла сторона (потерпілий ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_5 ), та не заперечувала сторона захисту (обвинувачений ОСОБА_3 ), - та, в силу положень ч. 3 ст. 349 КПК України (після з`ясування тієї обставини, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю, беззаперечно визнає свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 185 КК України, та обвинуваченим жодним чином не оспорюються обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, які зазначені в обвинувальному акті), -

- суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які сторонами, зокрема, - стороною захисту, - обвинуваченим, - не оспорюються, зокрема, суд визнав за недоцільне:

- допит свідків, які зазначені в реєстрі, який додано до обвинувального акту;

- дослідження матеріалів справи, - доказів вини обвинуваченого, які були зібрані органами досудового слідства під час досудового слідства, -

- обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що стосуються речових доказів, обґрунтовуючи своє рішення наступним:

- Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 було роз`яснено судом в судовому засіданні, які йому зрозумілі, суд роз`яснив обвинуваченому порядок дослідження доказів, роз`яснив процесуальні наслідки варіантів дослідження доказів (загального та, так званого скороченого), та переконався, що обвинуваченому ОСОБА_3 зрозумілі процесуальні наслідки беззаперечного визнання ним вини, та скороченого порядку розгляду кримінального провадження, та переконавсяв тому, що обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлюючи свої процесуальні дії (які полягають в погодженні на скорочений порядок дослідження доказів по справі), - погоджується з процесуальними наслідками скороченого розгляду кримінального провадження.

Суд, врахувавши обставини справи, приходить до висновку, що визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , та скорочений порядок дослідження доказів, - ні в якому разі не суперечить законним правам та інтересам обвинуваченого, чи потерпілих, а, на думку суду, - навпаки, - дана процесуальна дія лише сприятиме оперативному розгляду кримінального праводження, та винесення справедливого, законного вироку в розумні строки.

Суд вважає, що скорочений порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні, - ніяким чином не погіршує стан обвинуваченого ОСОБА_3 , окрім того, - така процедура розгляду кримінального провадження, - сприятиме оперативному розгляду кримінального провадження, такий порядок дослідження доказів не йде всупереч позиції сторони захисту, та ніяким чином не погіршує стан потерпілих.

Відповідно, суд на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів.

Що стосується сторони потерпілих, то суд зазначає наступне:

- що стосується потерпілого ОСОБА_5 , то він в судовому засіданні зазначив наступне:

- пам`ятку про свої законні права та обов`язки потерпілого отримав, читав, йому все зрозуміло.

Підтримав клопотання прокурора про об`єм та порядок дослідження доказів по справі, який полягає в тому, що можна обмежитися лише допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів справи, які характеризують обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які стосуються речових доказів, - без допиту його як потерпілого, та без допиту іншого потерпілого, без допиту свідків, та без дослідження інших доказів по кримінальному провадженню.

Процесуальні наслідки такого об`єму та порядку дослідження доказів, - йому судом роз`яснено та зрозуміло, він з ними погоджується.

Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження подавати не буде.

- що стосується потерпілого ОСОБА_6 , то він в судовому засіданні зазначив наступне:

- пам`ятку про свої законні права та обов`язки потерпілого отримав, читав, йому все зрозуміло.

Підтримав клопотання прокурора про об`єм та порядок дослідження доказів по справі, який полягає в тому, що можна обмежитися лише допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів справи, які характеризують обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які стосуються речових доказів, - без допиту його як потерпілого, та без допиту іншого потерпілого, без допиту свідків, та без дослідження інших доказів по кримінальному провадженню.

Процесуальні наслідки такого об`єму та порядку дослідження доказів, - йому судом роз`яснено та зрозуміло, він з ними погоджується.

Просив задовольнити його цивільний позов в повному обсязі.

Підстав для зміни обвинувачення чи визнання частини обвинувачення необгрунтованою, - судом в даному кримінальному провадженні, - не вбачаються.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 :

- суд, дослідивши обставини вчинення бвинуваченим ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, вважає, що в даному випадку мають місце наступні пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини:

- щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, - що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України:

- так, суд, з огляду на поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 , - як безпосередньо після скоєння кримінальних правопорушень, так і під час досудового розслідування в формі дізнання, так і під час слухання кримінального провадження в суді (судове провадження), - суд вважає, що в діях обвинуваченого ОСОБА_3 є в наявності дії, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся, причому, - ще на стадії досудового розслідування у формі дізнання, під час досудового розслідування у формі дізнання, - мав належну процесуальну поведінку, активно сприяв розкриттю злочину, також і в судовому засіданні обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні (попросив неодноразово щире вибачення в потерпілих в залі судових засідань), зазначаючи, що скоєння ним злочину, - помилка в його житті, що він зробив для себе відповідні висновки, та обіцяв суду більше не вчиняти кримінальних правопорушень.

Поруч з цим, - суд зазначає, що в даному випадку є і обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , та які передбачені ст. 67 КК України, а саме:

- п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку;

- п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви суду при призначенні покарання, та звільнення від відбування покарання:

- Суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності з положеннями ст. 65 КК України, враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (з огляду на положення ст. 12 КК України);

- особу обвинуваченого ОСОБА_3 ;

- наслідки вчиненого кримінального правопорушення;

- наявності відомостей про судимість;

- правову позицію державного обвинувача (прокурора);

- правову позицію потерпілої сторони (потерпілих в даному кримінальному провадженні);

- правову позицію сторони захисту (обвинуваченого).

Отже, - що стосується ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, то суд зазначає наступне:

Так, ОСОБА_3 в рамках даного кримінального провадження обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які передбачено:

- ч. 1 ст. 125 КК України;

- ч. 2 ст. 125 КК України.

Санкція ч. 1 ст. 125 КК України, у вчиненні якого в рамках даного кримінального провадження обвинувачується ОСОБА_3 , - передбачає покарання у виді:

- штраф до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або, -

- громадські роботи на строк до двохсот годин, або, -

- виправні роботи на строк до одного року.

Санкція ч. 2 ст. 125 КК України, у вчиненні якого в рамках даного кримінального провадження обвинувачується ОСОБА_3 , - передбачає покарання у виді:

- штраф від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або, -

- громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або, -

- виправні роботи на строк до одного року, або, -

- пробаційний нагляд строком до двох років, або, -

- обмеження волі на строк до двох років.

Згідно ч. 1 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно ч. 3 ст. 12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі або особливо тяжкі.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення кого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не бульше п`яти років.

Згідно ч. 5 ст. 12 КК України тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Згідно ч. 6 ст. 12 КК України особливо тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.

Відповідно, з огляду на санкцію кримінальних правопорушень, які передбачені ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 125 КК України, та положення ч.ч. 1, 2 ст. 12 КК України, - ОСОБА_3 в рамках даного кримінального провадження обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків).

Згідно положень ст.ст. 23, 24 КК України кримінальні правопорушення (проступки), які передбачені ч. 1 ст. 125 КК України та ч. 2 ст. 125 КК України, та які вчинив обвинувачений ОСОБА_3 , - є кримінальними провопорушеннями (проступками), які вчинені умисно.

Що стосується особи обвинуваченого ОСОБА_3 , то суд зазначає наступне:

- як вбачається з матеріалів кримінального провадження, - обвинувачений ОСОБА_3 станом на час вчинення кримінальних правопорушень є особою, яка раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, відповідно, - раніше не судимий.

Проте, - як вбачається з матеріалів кримінального провадження, - обвинувачений ОСОБА_3 , - по місцю проживання характеризується різко негативно, як особа, яка схильна до зловживання алкогольними напоями, агресивний до оточуючих.

Що стосується наслідків вчинених обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, то суд зазначає наступне:

- так, внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, об`єктом яких є життя та здоров`я громадян, - в даному кримінальному провадженні є в наявності двоє потерпілих фізичних осіб, яким завдано шкоду їх здоров`ю, і, хоча отримані потерпілими тілесні ушкодження і відносяться до легких тілесних ушкоджень, проте, - суд звертає увагу на ту обставину, що в даному кримінальному провадженню не один, а два потерпілих, що, на думку суду, - істотно впливає на призначення остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Що стосується наявності відомостей про судимість у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , то суд зазначає наступне:

- в матеріалах кримінального провадження міститься довідка вимога на судимість у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , з якої вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, відповідно, - на час вчинення кримінальних правопорушень є особою, яка раніше не судима;

Що стосується правової позиції державного обвинувача (прокурора), то суд зазначає наступне:

- в судовому засіданні (в судових дебатах) прокурор начальник Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 просив суд:

- визнати обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), яке передбачено ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання за скоєння даного кримінального правопорушення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.;

- визнати обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), яке передбачено ч. 2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання за скоєння даного кримінального правопорушення у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, зокрема, - влаштуватися на роботу.

Прокурор просив в рамках даного кримінального провадження застосувати положення ст. 70 КК України (призначення остаточного покарання за сукупності кримінальних правопорушень), та, - призначити обвинуваченому ОСОБА_3 шляхом поглинення меньш суворого покарання більш суворим, - остаточне покарання у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду.

Прокурор просив вирішити питання речових доказів (медична документація потерпілого).

Прокурор зазначив, що процесуальних витрат (зокрема, - витрат на залучення експерта), - в даному кримінальному провадженні немає.

Прокурор зазначив, що заходи забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні не застосовувалися.

Прокурор не вважав за необхідне до вступу даного вироку в законну силу, - обирати у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід.

Прокурор просив задовольнити цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 .

Суд, - оцінюючи правову позицію прокурора в даному кримінальному провадженні в ракурсі визнання винуватим обвинуваченого та призначення йому покарання, зазначає наступне:

- суд вважає, що правова позиція прокурора щодо визнання винуватим обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, які передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 125 КК України, - грунтується на належних та допустимих доказах, які були зібрані під час досудового розслідування в формі дізнання, така винуватість обвинуваченого підтверджена в судовому засіданні, та вона є підставою для призначення обвинуваченому покарання.

Що ж стосується позиції прокурора щодо призначення виду та міри покарання, - то суд вважає, що така правова позиція прокурора слушна, так як вона грунтується на всебічному, повному дослідженні обставин справи, та сформована прокурором у повній відповідності з положеннями КК України, ППВСУ та правовими позиціями Верховного Суду, - в частині, що стосується призначення покарань обвинуваченим.

Що стосується правової позиції потерпілого ОСОБА_5 , то суд зазначає наступне:

- в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 , - підтримав правову позицію прокурора щодо визнання винуватим та призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Що стосується правової позиції потерпілого ОСОБА_6 , то суд зазначає наступне:

- в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 , - підтримав правову позицію прокурора щодо визнання винуватим та призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , окрім того, - просив задовольнити його цивільний позов.

Правова позиця обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо винуватості його у скоєнні кримінального правопорушення, та призначення йому виду та міри покарання:

- в судовому засіданні обвинувачений свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень, які передбачені ч. 1 ст. 125 КК України та ч. 2 ст. 125 КК України (проступків), - визнав повністю, беззаперечно, при цьому неодноразово попросив вибачення в потерпілих.

Обвинуваченим не оспорюються обставини вчинення ним кримінального правопорушення, які зазначені у обвинувальному акті, та на існуванні яких наполягав прокурор в судовому засіданні.

Обвинувачений погодився з видом та мірою покарання, яка запропонована прокурором.

Обвинувачений позов визнав повністю, та не заперечував проти його задоволення.

Отже, з урахуванням вищевказаних обставин, та правових позицій сторін процесу, та що стосується призначення обвинуваченому виду та міри покарання, суд зазначає наступне:

- санкція ч. 1 ст. 125 КК України, - має альтернативний характер, тобто, - законодавець надає право суду застосувати одне з переліку основних покарань, які передбачені в санкції статті.

В даному випадку, - суд вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, - слід застосувати покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на час винесення вироку становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

При цьому, - суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 (який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, та, відповідно раніше не судимий), - інших видів покарань, які передбачені санкцією ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт, чи виправних робіт, - буде занадто суворим покаранням, яке не відповідатиме особі обвинуваченого, обставинам скоєного кримінального правопорушення та його наслідкам.

- санкція ч. 2 ст. 125 КК України, - має альтернативний характер, тобто, - законодавець надає право суду застосувати одне з переліку покарань, які передбачені в санкції статті.

В даному випадку, - суд вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, - слід застосувати покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки.

При цьому, - суд вважає, що застосування до обвинуваченого інших покарань (більш м`яких), а саме, - штраф, громадські роботи, виправні роботи, - які передбачені ч. 2 ст. 125 КК України, - неможливо, адже, - такі більш м`які покарання не враховують особу обвинуваченого, не враховують ті обставини, що шкода, заподіяна кримінальним правопорушенням, - не відшкодована станом на момент винесення вироку, тобто, - суд вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_3 більш м`якого покарання за вчинення кримінального правопорушення (проступку), яке передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, - не відповідатиме засадам розумності, співмірності, законності та справедливості.

В той же час, - суд зазначає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі, - буде занадто тяжким покаранням, адже, - обвинувачений не тільки раніше не судимий, а й взагалі не притягувався до кримінальної відповідальності.

Також, суд вважає, що в даному кримінальному провадженні при призначенні остаточного покарання, - слід застосувати положення ст. 70 КК України, так як в даному випадку має місце призначення покарання обвинуваченому за сукупністю кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно ч. 2 ст. 70 КК України при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання.

Отже, - види покарання (перелік покарань) законодавцем визначені в положенні ст. 51 КК України.

Причому, - покарання законодавцем розміщено з найменьш суворішого, - до, - найбільш суворішого.

Покарання у виді штрафу, - яке слід призначити обвинуваченому ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення (проступку), яке передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, - є найменьш суворим покаранням, яке призначається за вчинення кримінальних правопорушень, та воно передбачене в п. 1 ч. 1 ст. 51 КК України.

Суд зазначає, що покарання у виді штрафу в даному випадку для обвинуваченого ОСОБА_3 , - є основним видом покарання за вчинення ним кримінального правопорушення (проступку), яке передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Покарання ж у виді пробаційного нагляду, - яке слід призначити обвинуваченому ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення (проступку), яке передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, - є покаранням, яке суворіше від штрафу (як основного покарання), та таке покарання передбачене в п. 7 1 ч. 1 ст. 51 КК України.

Отже, при наявності двох основних покарань за вчинення кримінальних правопорушень, а саме, - основного покарання у виді штрафу та основного покарання у виді пробаційного нагляду, - суд вважає, що при визначенні остаточного покарання в даному кримінальному провадженні можливо застосувати положення ч. 1 ст. 70 КК України, - не застосовуючи положення того, що покарання у виді штрафу слід виконувати окремо.

Отже, що стосується призначення остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , то суд приходить до наступного висновку:

- на підставі положень ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України, - шляхом поглинення меньш суворого покарання більш суворим, - призначити остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді пробаційного нагляду тривалістю 2 (два) роки.

Що стосується призначення покарання у виді пробаційного нагляду, то суд зазначає наступне:

- Згідно п. 7 1 ч. 1 ст. 51 КК України до осіб, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, судом може бути застосовано такий вид покарання, як пробаційний нагляд.

Згідно ст. 59 1 КК України Пробаційний нагляд:

1. Покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

2.Суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

3. Суд може покласти на засудженого до пробаційного нагляду обов`язки:

1) використовувати електронний засіб контролю і нагляду та проживати за вказаною у рішенні суду адресою;

2) дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля;

3) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу);

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;

5) пройти курс лікування від наркотичної, алкогольної залежності, розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.

Обов`язок використовувати електронний засіб контролю і нагляду встановлюється судом на строк від одного місяця до одного року.

4. Пробаційний нагляд призначається на строк від одного до п`яти років.

5. Пробаційний нагляд не призначається особам, які під час відбування цього виду покарання вчинили кримінальне правопорушення.

З огляду на положення ст. 59 1 КК України, - суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 на час відбування покарання у виді пробаційного нагляду, - наступні обов`язки, які передбачені п.п. 1 3 ч. 2 ст. 59 1, та п.п. 3, 4 ч. 3 ст. 59 1 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу);

5) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;

Отже, враховуючи ті обставини, що: обвинувачений ОСОБА_3 , - хоч і раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, є обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, щиро розкаявся та просив вибачення в потерпілих, - проте, - є в наявності дві обставини, які обтяжують покарання, шкода, завдана кримінальними правопорушеннями, - на час винесення вироку, - не відшкодована, та, - враховуючи позицію державного обвинувача (прокурора), який вважав за можливе застосувати до обвинуваченого покарання, яке не буде пов`язане з обмеженням волі, враховуючи правову позицію потерпілих (в частині призначення виду та міри покарання), яка повністю узгоджується з позицією представника державного обвинувачення (прокурора), - то суд вважає, що подальше виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , - можливо здійснити в умовах без ізоляції від суспільства, а тому обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді пробаційного нагляду терміном на 2 (два) роки, з покладенням на нього обов`язків , передбачених ч.ч. 1 3 ч. 2 ст. 59 1, та ч.ч. 3, 4 ч. 3 ст. 59 1 КК України.

Суд вважає, що призначення самого такого виду та міри основного покарання, - буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєних кримінальних правопорушень, і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому кримінальному правопорушенню, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за кримінальне правопорушення повинно бути домірним злочину.

Що ж стосується строку початку відбування покарання, то суд зазначає наступне:

Строк відбування покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_3 , - обчислювати з дня постановки ОСОБА_3 на облік уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов:

В рамках даного кримінального провадження міститься цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , - про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, який слід задовольнити, - з огляду на наступне:

- в судовому засіданні, яке відбулося 12.12.2025 року, - під час підготовчої частини основного судового засідання, - після роз`яснення судом потерпілим їх прав та обов`язків, - потерпілий ОСОБА_6 заявив клопотання про приєднання до матеріалів кримінального провадження цивільного позову, - для його спільного розгляду з кримінальним провадженням, про що подав цивільний позов наступного змісту:

Підстави позову:

У провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України, яке внесено 01.10.2025 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000076 відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 (далі - Цивільний відповідач).

Кримінальне провадження за № 0000076 було розпочате ВП №1 Обухівського РУП ГУНП України у Київській області за заявою потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - Цивільний позивач) від 01.10.2025 року.

Цивільний позивач є внутрішньо переміщеною особою та на даний час проживає у АДРЕСА_4 .

Цивільний позивач проходить військову службу у складі Збройних Сил України та з 16.09.2025 року по 02.10.2025 року перебував у відпустці за місцем проживання.

Під час перебування у відпустці, - 30.09.2025 року близько 07 год. 15 хв., - Цивільний позивач разом зі своєю тещею - ОСОБА_7 та її батьком, - ОСОБА_5 , - рухалися на автомобілі ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , до магазину «Хліб і до хліба», який знаходиться у с. Черняхів Обухівського району, вул. Валерія Чухрая, 4-В.

За кермом автомобіля ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 , - перебував Цивільний позивач.

Коли Цивільний позивач припаркував автомобіль біля магазину, то помітив Цивільного відповідача, який розпивав алкогольні напої, перебував у стані алкогольного сп`яніння та кидався під колеса автомобіля.

Теща Цивільного позивача, - ОСОБА_7 , - вийшла з автомобіля та зайшла до магазину, у цей час Цивільний позивач знаходився на водійському сидінні.

Цивільний відповідач підійшов до автомобіля, поводився зухвало, провокував на конфлікт та кликав до себе.

Цивільний позивач вийшов з автомобіля та зробив зауваження Цивільному відповідачу щодо його поведінки, на що останній почав сперечатися.

В цей час Цивільний позивач помітив ще одного чоловіка, ймовірно, знайомого Цивільного відповідача та повернувся в його бік. Коли Цивільний Позивач повернув голову в напрямку незнайомого чоловіка, Цивільний відповідач наніс Цивільному позивачу удар в голову, від якого Цивільний позивач не встояв, та упав на землю. Після завданого удару, - Цивільний позивач втратив свідомість та, коли прийшов до тями, - ОСОБА_7 вмивала його водою. Що відбувалося після завданого удару, Цивільний позивач не пам`ятає.

На місце події було викликано поліцію та швидку медичну допомогу.

Пізніше Цивільному позивачу повідомили, що Цивільний відповідач наніс удари також ОСОБА_5 , який заступився за Цивільного позивача.

На місці події Цивільний позивач був оглянутий медичними працівниками та госпіталізований до Обухівської ЦРЛ, де в подальшому перебував на стаціонарному лікуванні з 30.09.2025 року по 08.10.2025 року з діагнозом: струс головного мозку, перелом кісток носа.

Протиправним заподіянням фізичної шкоди Цивільному позивачу було завдано майнової та моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванні у повному обсязі Цивільним відповідачем.

2. Відшкодування майнової шкоди:

- Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечніш діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іниаш суспільно небезпечніш діянням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка (який) в порядку, встановленому цим Кодексом, пред явила (пред явив) цивільний позов.

Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Статтею 62 КПК України передбачено, що цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану крішінально протиправними доти (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Права та обоє язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іниаш суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч.ч. 1, 4, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншіш суспільно небезпечніш діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред являються у порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як вбачається з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховним судом України в п. 2 постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) роз`яснено судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Виходячи з наведених вище норм законодавства, наявні усі підстави стверджувати, що особа, яка завдала майнової шкоди, має обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь- які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1)письмовими, речовими і електронними доказами;

2)висновками експертів;

3)показаннями свідків.

Вина Цивільного відповідача у заподіянні шкоди Позивачу підтверджується матеріалами кримінального провадження № 0000076 від 01.10.2025 року та зібраними у цьому кримінальному провадженні доказами.

Отже, Цивільний відповідач, який протиправно завдав майнової шкоди Цивільному Позивачу, зобов`язаний відшкодувати таку шкоду у повному обсязі.

Внаслідок кримінального правопорушення та ушкодження здоров`я, Цивільним позивачем було понесено витрати на лікування, проїзд до лікарні, придбання медикаментів, що підтверджується чеками, доданими до даного цивільного позову.

Всього Цивільним позивачем були понесені підтверджені витрати на лікування та проїзд на загальну суму 3055,94 грн.

Таким чином, Цивільний відповідач має відшкодувати Цивільному позивачу майнову шкоду в розмірі 3055,94 грн.

3. Відшкодування моральної шкоди:

- Згідно з положеннями частини 1 статті 289 Цивільного кодексу України, будь-яка особа має право на особисту недоторканість, яке є її особистим немайновим правом, що забезпечує її природне існування.

А згідно з частиною 1 статті 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

При цьому, частина 1 статті 1168 ЦК України уточнює, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

За положеннями статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої; якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріали кримінального провадження, а також надані Цивільним позивачем докази, зокрема, медичні довідки та чеки, вказують на те, що Цивільний позивач дійсно отримав ушкодження свого тіла саме від дій Цивільного відповідача.

Позивач зазнав тривалих фізичних та душевних страждань, викликаних ушкодженням здоров`я та порушенням його нормального життя.

Як зазначалося вище, - Цивільний позивач є військовослужбовцем Збройних сил України та станом на день вчинення кримінального правопорушення перебував у відпустці за місцем проживання.

Позивач сумлінно виконує обов`язки військової служби, бере участь у захисті Батьківщини від країни-агресора - російської федерації, з якою Україна перебуває у стані війни, та більшість часу перебуває за місцезнаходженням військової частини. Позивач істотно обмежений у можливості бачити свою сім`ю та проводити з нею час, а так само у можливості вирішувати питання цивільного життя. Через заподіяння йому тілесних ушкоджень, Позивач змушений був провести частину відпустки в лікуванні, відновленні здоров`я та брати участь у досудовому розслідуванні. Час, який Позивач міг би провести з сім`єю та у приватних справах, він провів у лікарні, спілкуванні з працівниками поліції та увесь час відчував сильний фізичний біль.

Окрім того, Цивільному позивачу було завдано моральних страждань через те, що Позивач під час виконання обов`язків військової служби щодня ризикує своїм життям, захищаючи цивільне населення, а Цивільний відповідач своїми невиправданими діями проявив зневагу до Позивача, завдав йому не лише фізичної шкоди, але й образив його гідність та цінності.

Враховуючи викладене, Позивач вважає, що йому має бути відшкодовано моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. та такий розмір моральної шкоди буде справедливим і відповідатиме ступеню завданих йому моральних та фізичних страждань.

Викладене в цьому позові в сукупності свідчить, що на Цивільного відповідача має бути покладений обов`язок відшкодувати завдану Цивільному Позивачу шкоду як потерпілому від кримінального провадження у загальному розмірі 103055, 94 грн., який складається з:

- Майнова шкода - 3 055,94 грн.

- Моральна шкода - 100 000 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 23, 280, 1166, 1168, ЦК України, ст.ст. 55, 61, 63, 128-129 КПК України, - потерпілий ОСОБА_6 просив суд:

1. Приєднати цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до матеріалів справи № 368/1854/25;

2. Визнати ОСОБА_6 цивільним позивач, а ОСОБА_3 цивільний відповідачем;

3. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 3 055 (три тисячі п`ятдесят п`ять) гривень 94 коп.;

4. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 коп.

5. Всі судові витрати, пов`язані із розглядом даного цивільного позову, покласти на ОСОБА_3 .

12.12.2025 року судом винесено ухвалу, згідно якої:

1. Клопотання потерпілого ОСОБА_6 , - про приєднання до матеріалів кримінального провадження його цивільного позову, - задовольнити.

2. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 , - про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - приєднати до матеріалів кримінального провадження за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України, яке внесено 01.10.2025 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000076 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , - у вчиненні ним кримінальних правопорушень (проступків), які передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 125 КК України, (справа № 368/1854/25, провадження № 1 кп/368/206/25), - для їх спільного розгляду, при цьому:

- потерпілого в даному кримінальному провадженні, - ОСОБА_6 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Нова Каховка Херсонської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 22 листопада 2014 року Новокаховським МС УДМС України в Херсонській області, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ), - визнати цивільним позивачем, роз`яснивши йому права та обов`язки цивільного позивача в кримінальному провадженні;

- обвинуваченого в даному кримінальному провадженні, - ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черняхів Кагарлицького району Київської області, Україна, громадянина України, паспорт громадянина України, - ID картка № НОМЕР_4 , виданий 25.02.2025 року органом 3238, РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ), - визнати цивільним відповідачем, роз`яснивши йому процесуальні права та обов`язки, як цивільного відповідача в кримінальному провадженні.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 , - позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_6 обгрунтовував свої позовні вимоги обставинами справи та нормами права, які зазначені в мотивувальній частині його позовної заяви, та які судом викладені вище в мотивувальній частині вироку вище по тексту.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , - позов визнав в повному обсязі, та просив його задовольнити.

В судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_3 судом роз`яснено процесуальні наслідки визнання позову, які обвинуваченому зрозумілі, та він з ними погоджується.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 , - позов підтримав та просив його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 , - позов підтримав та просив його задовольнити.

Суд, вислухавши позивача, який позов підтримав та просив його задовольнити, вислухавши обвинуваченого, який визнав позов повністю, вислухавши думку інших учасників процесу (іншого потерпілого, прокурора), які позов підтримали, дослідивши матеріали справи (в частині, що стосується цивільного позову), - приходить до висновку щодо задоволення позову, обгрунтовуючи своє рішення (в частині цивільного позову) наступним:

Так, обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальних правопорушень (проступків), які передбачено ч. 1 ст. 125 КК України та ч. 2 ст. 125 КК України, - судом обгрунтовано та доведено, - вище по тексту в мотивувальній частині даного судового рішення у виді вироку, а тому суд не вважає за процесуально необхідним ще раз їх зазначити при вирішенні питання цивільного позову, тим паче, - обвинуваченим ОСОБА_3 обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, та відповідно, - його винуватість ним не оскаржуються.

Факт доведеності скоєння обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальних правопорушень (проступків), - дає підстави суду застосувати в рамках даного кримінального правопорушення положення ст.ст. 127 129 КПК України (норми процесуального права, які визначають цивільний позов в рамках кримінального провадження, та регулюють питання вирішення цивільного позову під час винесення судового рішення у виді вироку).

Зокрема, - суд вважає на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України за можливе застосувати до такого позову окрім норм кримінального процесуального права, - норми ЦК, ЦПК України ( в частині питань вирішення цивільного позову).

Суд не вважає за необхідне переліковувати норми цивільного та цивільного процесуального права, так як погоджується з тими нормами (нормами ЦК України, нормами ЦПК України), якими сторона позивача (потерпілий ОСОБА_6 ) обгрунтовував позов.

Окрім того, - обвинувачений ОСОБА_3 , - який є цивільним відповідачем, - позов визнав повністю, йому судом в судовому засіданні роз`яснено процесуальні наслідки визнання позову, з якими він погоджується, а тому суд не вважає за необхідне більш ретельно обгрунтовувати задоволення цивільного позову в даному кримінальному провадженні.

Отже, що стосується цивільного позову, то суд приходить до наступного висновку:

- Стягнути з ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черняхів Кагарлицького району Київської області, Україна, громадянина України, паспорт громадянина України, - ID картка № НОМЕР_4 , виданий 25.02.2025 року органом 3238, РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ),

- на користь ОСОБА_6 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Нова Каховка Херсонської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 22 листопада 2014 року Новокаховським МС УДМС України в Херсонській області, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ),

- кошти в сумі 103055 (сто три тисячі п`ятдесят п`ять) грн. 94 коп., - в якості відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд:

- суд вважає за доцільне дослідити матеріали кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 :

- згідно паспорту громадянина України, ID картка № НОМЕР_4 , який видано 25.02.2025 року органом 3238, - ОСОБА_3 народився в с. Черняхів Кагарлицького району Київської області, є громадянином України, має РНОКПП: НОМЕР_5 ;

- згідно довідки характеристики № 92, яка видана 27.10.2025 року виконавчим комітетом Кагарлицькою міською радою Київської області, - обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - по місцю проживання характеризується негативно;

- згідно довідки № 339, яка видана 24.10.2025 року КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня», - ОСОБА_3 , 2006 року народження, який проживає в с. Черняхів Обухівського району Київської області, - в наркологічному кабінеті КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» не спростерігався, за наркологічною допомогою не звертався;

- згідно довідки № 381, яка видана 24.10.2025 року КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня», - ОСОБА_3 , 2006 року народження, який проживає в с. Черняхів Обухівського району Київської області, - за психіатричною допомогою не звертався, в психіатричному кабінеті КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня», - не спостергіався;

- Згідно довідки вимоги № 10 24102025/32012 - про судимість, станом на 24.10.2025 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черняхів Кагарлицького району Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 ), - відомостей про притягнення до кримінальної відповідальності, чи судимостей немає.

Вирішення судом питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження:

Заходи забезпечення кримінального провадження в кримінальному провадженні передбачені ст. 131 КПК України.

Арешт майна:

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Такий захід забезпечення кримінального провадження, - як арешт майна, - в рамках даного кримінального провадження, - не застосовувався.

Запобіжний захід:

- згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , - не обирався, дане питання не ініціювалося ні прокурором ні стороною потерпілих в даному кримінальному провадженні, а тому, - суд приходить до наступних висновків:

- до вступу вироку в законну силу, - запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 , - не обирати.

Вирішення судом питання щодо речових доказів по справі:

Вирішення питання щодо речових доказів врегульовано ст. 100 КПК України, так:

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

В матеріалах справи міститься постанова слідчого від 20.10.2025 року «Про визнанняречей речовими доказами», згідно постановляючої частини якої:

1. Медичні документи, а саме: медична карта стаціонарного хворого № 10720(25) Комунального некомерційного підприємства Обухівської міської ради «Обухівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» ОСОБА_6 , що мають значення речових доказів у кримінальному провадженні № 0000076 від 01.10.2025 - визнати речовими доказами та приєднати до матеріалів дізнання у кримінальному провадженні № 0000076 від 01.10.2025.

2. Речові докази - медичні документи зберігати разом з матеріалами кримінального провадження № 0000076 від 01.10.2025.

Станом на момент винесення вироку, - речові докази, - медична карта стаціонарного хворого № 10720(25) Комунального некомерційного підприємства Обухівської міської ради «Обухівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» ОСОБА_6 , - знаходиться в матеріалах кримінального провадження.

Отже, з огляду на положення ч. 9 ст. 100 КПК України, суд, в частині, що стосується вирішення питання речових доказів, приходить до наступного висновку:

- речовий доказ, - медичну карту стаціонарного хворого № 10720(25) Комунального некомерційного підприємства Обухівської міської ради «Обухівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» ОСОБА_6 , - яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження (приєднана до матеріалів кримінального провадження за клопотанням прокурора),

- повернути Комунальному некомерційному підприємству Обухівської міської ради «Обухівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування», (юридична адреса: 08700, Київська область, м. Обухів, вул. Каштанова, буд. 59).

Вирішення судом питання щодо роцесуальних витрат:

Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно матеріалів кримінального провадження, - документально підтверджених процесуальних витрат в даному кримінальному провадженні, - немає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 1 6, 11, ч.ч. 1, 2 ст. 12, ст. 13, ст.ст. 18, 19, ст. 22, ст. 23, ст. 24, ст. 50, п.п. 1, 7 - 1 ч. 1 ст. 51, ст. 52, ст. 59 1, ст. 65, п. 1 ч. 1 ст. 66, п.п.6, 13 ст. 67, ст. 70, ч.ч. 1, 2 ст. 125 КК України, ч. 1 ст. 369, 370, 371, ч.ч. 2, 3 ст. 373, 374 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення (проступку), яке передбачено ч. 1 ст. 125 КК України, - як за вчинення умисних, протиправних дій, які виразилися в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, -

- і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення (проступку), яке передбачено ч. 2 ст. 125 КК України, - як за вчинення умисних, протиправних дій, які виразилися в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, -

- і призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду терміном на 2 (два) роки.

В порядку та на умовах, визначених ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України, - шляхом поглинення меньш суворого покарання більш суворим, - призначити остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді пробаційного нагляду терміном на 2 (два) роки.

На час відбування покарання у виді пробаційного нагляду покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, які передбачені п.п. 1 3 ч. 2 ст. 59 1, п.п. 3, 4 ч. 3 ст. 59 1 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу);

5) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;

Строк відбування покарання у виді пробаційного нагляду, - ОСОБА_3 , - обчислювати з дня постановки ОСОБА_3 на облік уповноваженого органу з питань пробації.

Заходи забезпечення кримінального провадження.

Запобіжні заходи.

Запобіжний захід, як вид забезпечення кримінального провадження, (п. 9 ч. 2 ст. 131, ст. 176 КПК України) у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , - до вступу вироку в законну силу, - не обирати.

Арешт на майно.

Арешт на майно, як вид забезпечення кримінального провадження (п. 7 ч. 2 ст. 131, ст. 170 КПК України), - в рамках даного кримінального провадження, - не застосовувався.

Інші види забезпечення кримінального провадження, які передбачені ст. 131 КПК України, - в рамках даного кримінального провадження, - не застосовувалися.

Цивільний позов.

- Стягнути з ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черняхів Кагарлицького району Київської області, Україна, громадянина України, паспорт громадянина України, - ID картка № НОМЕР_4 , виданий 25.02.2025 року органом 3238, РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ),

- на користь ОСОБА_6 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Нова Каховка Херсонської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 22 листопада 2014 року Новокаховським МС УДМС України в Херсонській області, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ),

- кошти в сумі 103055 (сто три тисячі п`ятдесят п`ять) грн. 94 коп., - в якості відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Речові докази по справі:

- речовий доказ, - медичну карту стаціонарного хворого № 10720(25) Комунального некомерційного підприємства Обухівської міської ради «Обухівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» ОСОБА_6 , - яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження (приєднана до матеріалів кримінального провадження за клопотанням прокурора),

- повернути Комунальному некомерційному підприємству Обухівської міської ради «Обухівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування», (юридична адреса: 08700, Київська область, м. Обухів, вул. Каштанова, буд. 59).

Процесуальні витрати.

Документально підтверджених процесуальних витрат в даному кримінальному провадженні, - немає.

Вирок може бути оскаржений до Київського Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Кагарлицький районний суд Київської області.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі ч. 6 ст. 376 КПК України вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право на підставі ч. 6 ст. 366 КПК України отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1