УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2026 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові кримінальне провадження №0000531 від 31.05.2016 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м.Харкова перебуває кримінальне провадження №0000531 від 31.05.2016 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

В судове засідання свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не з`явилися, причини неявки не відомі.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про витребування у Державної прикордонної служби України інформації про перетин кордону ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , із зазначенням місця перетину державного кордону, напрямку та цілі слідування за кордон, у зв`язку з тим, що на виконання ухвали суду від 13.10.2025 про привід свідків працівники УСБУ в Харківській області повідомили, що свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебувають за кордоном України.

Сторона захисту у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

В ході судового розгляду прокурором подано до суду клопотання про допит у якості свідків сторони обвинувачення, зокрема, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Судом встановлений повний порядок дослідження доказів, в тому числі допит свідків сторони обвинувачення.

У судове засідання не з`являються свідки сторони обвинувачення, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Свідки судові повістки, направлені за останнім відомим місцем проживання, не отримують, ухвали суду про примусовий привід свідків не виконані.

Згідно із ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав.

Відповідно до ч.2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом, зокрема, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Відповідно до засади безпосередності дослідження показань КПК України встановлено, що показання учасників кримінального провадження суд отримує усно; не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом; суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом (ч.1,2 ст.23 КПК України).

В силу ч.3 ст.97 КПК України суд має право визнати неможливим допит особи, якщо вона: відсутня під час судового засідання внаслідок смерті або через тяжку фізичну чи психічну хворобу; відмовляється давати показання в судовому засіданні, не підкоряючись вимозі суду дати показання; не прибуває на виклик до суду, а її місцезнаходження не було встановлено шляхом проведення необхідних заходів розшуку; перебуває за кордоном та відмовляється давати показання.

Аналіз вищенаведених положень вказує на те, що свідок повинен бути допитаним безпосередньо судом. Однак суд вправі відступити від цієї імперативної вимоги у випадку визнання неможливим його допиту, зокрема, при сукупності таких умов як не прибуття на виклик до суду свідка та не встановлення його місцезнаходження шляхом проведення необхідних заходів розшуку.

А тому, забезпечуючи розумні строки, у випадку неприбуття свідків на виклик, за наявності клопотання учасника кримінального провадження, суд зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення місцезнаходження останніх.

З огляду на зазначене, а також те, що 24 лютого 2022 року Україна зазнала чергового акту збройної агресії з боку Російської Федерації, відбулося широкомасштабне вторгнення в Україну збройних сил Російської Федерації, що триває і на даний час, є всі підстави вважати, що свідки могли виїхати за межі території України.

Відповідно до ст.2, 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», Державна прикордонна служба України наділена повноваженнями щодо здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України осіб.

Отже, створюючи необхідні умови для реалізації стороні обвинувачення права на допит свідків та задля забезпечення виконання завдань кримінального провадження, для підтвердження або спростування відомостей про можливий перетин кордону свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд задовольняє клопотання прокурора про витребування у Державної прикордонної служби України інформації щодо перетину останніми Державного кордону України.

На підставі викладеного, керуючись ст.22,93, 315, 333, 369, 372 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Витребувати у Державної прикордонної служби України (01601, м.Київ, вул. Володимирська,26) інформацію щодо перетину громадянами України: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , державого кордону та міжнародні пункти пропуску в період часу з 24.02.2022 по теперішній час (дати надання відповіді на запит суду), із зазначенням дати та місця перетину державного кордону та/або міжнародного пункту пропуску, напрямок, цілі слідування за кордон, правові підстави перетину державного кордону.

Відповідь просимо надати на електронну адресу Київського районного суду м.Харкова: , в строк до 20.02.2026.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - ОСОБА_1