У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого в ОВС 1 відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області майора юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000015, відомості про яке 10.01.2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч.2 ст. 111 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий 1 відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області майор юстиції ОСОБА_3 звернувся в суд із клопотанням, погодженим прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000015, відомості про яке 10.01.2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч. 7, ч. 2 ст. 111 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що у ході здійснення досудового розслідування у рамках кримінального провадження №0000015 від 10.01.2025 встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи прихильником ідеї «русского мира» та підтримуючи так звану антитерористичну операцію, яка проводилася військами РФ на території України, в серпні 2022 року (точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, але не пізніше 10 серпня 2022 року), вступив в злочинну змову з представниками країни-агресора щодо виконання їх доручень, спрямованих на утвердження влади країни-агресора на території м. Лисичанськ та Луганської області.

Надалі, не пізніше 10 серпня 2022 року, ОСОБА_5 , перебуваючи на території м. Лисичанськ Луганської області, більш точну адресу в ході досудового розслідування не вдалося встановити, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, надав добровільну згоду на зайняття посади так званого «командира отделения отдельного поста (по охране г. Лисичанска) пожарно-спасательной части пожарно-спасательного отряда федеральной противопожарной служби Государственной противопожарной служби Главного управления МЧС России по Луганской Народной Республике», у незаконному органі влади, а саме, так званому «Министерство чрезвычайных ситуаций и ликвидации последствий стихийных бедствий Луганской Народной Республики», створеному окупаційною владою на тимчасово окупованій території Луганської області у м. Лисичанськ.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, пов`язаного із колабораційною діяльністю, ОСОБА_5 , починаючи з 10 серпня 2022 року активно виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції на тимчасово окупованій території м. Лисичанськ.

Так, у відповідності до розділу 3 «Основные задачи» «ДОЛЖНОСТНОГО РЕГЛАМЕНТА (должностной инструкции) командира отделения отдельного поста (по охране г. Лисичанска) пожарно-спасательной части пожарно-спасательного отряда федеральной противопожарной служби Государственной противопожарной служби Главного управления МЧС России по Луганской Народной Республике», яка затверджується «Начальником ГУ МЧС России по Луганской Народной Республике», до повноважень керівника відділення окремого посту серед іншого належить наступне: здійснювати безпосереднє керівництво особовим складом відділення чергової варти пожежно-рятувальної частини; виконувати заходи професійної підготовки особового складу чергової варти; забезпечувати постійну готовність відділення чергової варти пожежно-рятувальної частини до проведення бойових дій щодо гасіння пожеж у період бойового чергування; у складі чергової варти вивчати оперативно-тактичні особливості району (підрайону) виїзду пожежно-рятувальної частини; здійснювати заходи щодо контролю за станом джерел зовнішнього протипожежного водопостачання в районі (підрайоні) виїзду пожежно-рятувальної частини; здійснювати безпосереднє керівництво особовим складом відділення чергової варти під час проведення технічного обслуговування та ремонту техніки та озброєння; здійснювати постійний контроль якості несення служби особовим складом відділення чергової варти у внутрішньому вбранні; підтримувати у приміщеннях та на території ПСЧ порядок та виконувати вимоги пожежної безпеки; здійснювати безпосереднє керівництво особовим складом відділення чергової варти під час проведення адміністративно-господарських робіт; здійснювати контроль та безпосереднє керівництво особовим складом відділення чергової варти при виконанні заходів щодо відновлення боєготовності відділення чергової варти після проведення бойових дій з гасіння пожеж, пожежно-тактичних занять, пожежно-тактичних навчань тощо.

Отже, в період з 10.08.2022 по невстановлений у ході досудового розслідування час ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Лисичанськ Луганської області, добровільно зайняв посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Луганської області, при окупаційній адміністрації держави-агресора, а саме, «командира отделения отдельного поста (по охране г. Лисичанска) пожарно-спасательной части пожарно-спасательного отряда федеральной противопожарной служби Государственной противопожарной служби Главного управления МЧС России по Луганской Народной Республике» та працював на цій посаді з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень окупаційної адміністрації держави-агресора.

Таким чином, своїми умисними діями громадянин України ОСОБА_5 , добровільно зайняв посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Поряд з цим, ОСОБА_5 , перебуваючи на території м. Лисичанськ Луганської області, будучи проросійсько налаштованим та підтримуючи дії РФ щодо окупації території України та приєднання Луганської області до РФ, у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 10 серпня 2022 року, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній безпеці України, перейшов на бік ворога в умовах воєнного стану, а саме: прийняв пропозицію представників окупаційної адміністрації терористичної організації «ЛНР» та добровільно зайняв посаду «командира отделения отдельного поста (по охране г. Лисичанска) пожарно-спасательной части пожарно-спасательного отряда федеральной противопожарной служби Государственной противопожарной служби Главного управления МЧС России по Луганской Народной Республике».

В цей же час, ОСОБА_5 , позиціонуючи себе як командир відділення окремого посту пожежної частини незаконно утвореного органу розпочав здійснення управлінської діяльності, забезпечуючи безпосередне керівництво особовим складом відділення окремого посту пожежно-рятувальної частини, з метою недопущення контролю української влади на території Луганської області, надавши тим самим допомогу РФ у проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 111 КК України.

Так, у разі, якщо вина ОСОБА_5 буде доведена, то йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна.

Поряд з цим встановлено, що відповідно до відповіді на запит РСЦ ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях, за ОСОБА_5 , значиться зареєстрованим наступний транспортний засіб: ТЗ марки ЗАЗ-daewoo T13110, 2004 року випуску, бежевого кольору, номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно з вимогами ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

На підставі наведеного, просить накласти арешт на майно підозрюваного громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магдебург, Німеччина, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпоряджання та користування наступному транспортному засобу: ТЗ марки ЗАЗ-daewoo T13110, 2004 року випуску, бежевого кольору, номерний знак НОМЕР_1 .

Прокурор, слідчий в судове засідання не з`явились, при цьому подано заяву про розгляд без їх участі.

Захисник в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений, подав заяву про розгляд без його участі.

Розглянувши клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як встановлено слідчим суддею, слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000015, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.01.2025, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1, ч. 2 ст. 111 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.01.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч. 2 ст. 111 КК України.

Згідно відповіді на запит про надання інформації Головний сервісний центр МВС Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській області повідомив, що згідно з даними із Національної автоматизованої інформаційної системи ДДАІ МВС України, транспортний засіб марки ЗАЗ-daewoo T13110, 2004 року випуску, бежевого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно зі ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує також і прецедентну правову позицію ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Проаналізувавши надані слідчим матеріали та обставини викладені у клопотанні, слідчий суддя приходить до висновку, про наявність правових підстав для арешту майна, враховує можливість забезпечення конфіскації майна як виду покарання, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також те, що слідчим доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на зазначене майно, а тому слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на вказане вище майно.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого в ОВС 1 відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області майора юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000015, відомості про яке 10.01.2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч.2 ст. 111 КК України задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки ЗАЗ-daewoo T13110, 2004 року випуску, бежевого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1