Справа № 932/413/26
Провадження № 1-кс/932/256/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , вивчивши скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені військової частини НОМЕР_1 , на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра надійшла скарга ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені військової частини НОМЕР_1 , на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленням №0666/2652/1613 від 18.09.2025, скоєне ОСОБА_3 .

Згідно протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 14.01.2026 скарга передана на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 .

Вивчивши скаргу і додані документи, слідчий суддя вважає необхідним зазначити таке.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, дізнавача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Так, відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Зі скарги вбачається, що військова частина НОМЕР_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , оскаржує бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленням №0666/2652/1613 від 18.09.2025, скоєне ОСОБА_3 .

Як вказує скаржник, повідомлення про кримінальне правопорушення було направлено до ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорськ, 18.09.2025, проте доказів на підтвердження направлення повідомлення до скарги не додані. За відсутності інших доказів отримання вказаного повідомлення, слідчий суддя вважає цю дату належною для обрахування строку звернення до суду зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи по невнесенню відомостей про вчинення кримінального правопорушення в ЄРДР.

З урахуванням вищевказаних правових норм, початок обчислення строку на оскарження бездіяльності у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань за вищезазначеним повідомленням розпочався 20.09.2025 та закінчився відповідно 29.09.2025.

Незважаючи на те, що останнім днем строку оскарження бездіяльності уповноваженої особи органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення, є 29.09.2025, скаргу до слідчого судді було подано через систему «Електронний суд» лише 30.12.2025, тобто з пропуском строку на оскарження.

При цьому слід звернути увагу, що для обчислення початку перебігу строку оскарження такої бездіяльності дата отримання скаржником письмової відповіді з ТУ ДБР, розташованого у м.Краматорську - 22.12.2025 щодо результатів розгляду повідомлення військової частини НОМЕР_1 значення не має.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У рішенні від 21 листопада 2019 року у справі «Мельник проти України» (заява № 72286/01) Європейський Суд з прав людини наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Згідно висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 21.01.2016 року у справі №5-259кс15, правило дотримання процесуального строку для подання скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи, в яких порушуються відповідні питання, розглядалися впродовж розумного часу, не змушували органи влади та інші зацікавлені особи перебувати у стані невизначеності. Процесуальним Законом потенціальному заявнику встановлюється достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати скаргу. Процесуальні строки чітко окреслюють часові межі, після закінчення якого контрольна функція Суду не здійснюється. При цьому питання про поновлення процесуального строку не порушується.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу (постанова ВП ВС від 12.06.2024 у справі №756/11081/20).

Отже, звернувшись до уповноваженого органу досудового розслідування із повідомленням про вчинення кримінального правопорушення скаржник мав реагувати на відсутність інформації по повідомленню шляхом подання скарги протягом 10- ти днів з моменту початку бездіяльності, яка відтермінована від дати подачі такого повідомлення на одну добу. А у разі пропуску такого строку, заявнику слід порушувати питання перед слідчим суддею про поновлення процесуального строку з наведенням причин поважності пропуску.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.304 КПК України скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого ч.1 ст.304 КПК України, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.

З огляду на вищенаведене, скарга ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені військової частини НОМЕР_1 , підлягає поверненню.

Скаржнику слід роз`яснити, що відповідно до ч.7 ст.304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 304, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені військової частини НОМЕР_1 , на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повернути скаржнику.

Відповідно до ч.7 ст.304 КПК України роз`яснити скаржнику, що повернення скарги не перешкоджає особі повторно звернутися зі скаргою до слідчого судді, після усунення обставин, що стали підставою для повернення скарги.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення або отримання її копії (якщо ухвала постановлена без виклику осіб) шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1