Справа № 126/2817/23
Провадження №11-кп/801/189/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000024, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 24.11.2025, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку смт. лазарев російської федерації, жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, працюючу в ТОВ «Вінницька Птахофабрика», раніше судиму:

- 03.07.2025 Бершадським районним судом Вінницької області за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України

звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 15.08.2025 Бершадським районним судом Вінницької області за ч.4 ст. 186 КК України до 7 років позбавлення волі;

визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1, ч.2 ст. 361, ч.1 ст. 209 КК України та засуджено до покарання:

- за ч.4 ст. 185 КК України у виді 6 років позбавлення волі;

- за ч.1 ст. 361 КК України у виді 2 роки обмеження волі;

- за ч.2 ст. 361 КК України у виді 3 роки обмеження волі;

- за ч.1 ст. 209 КК України у виді 3 роки позбавлення волі з позбавленням права займатись діяльністю, пов`язаною з роботою інформаційних (автоматизованих) систем, строком на 1 рік, з конфіскацією всього майна, що належить ОСОБА_7 на праві власності.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень призначено ОСОБА_7 покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права займатись діяльністю, пов`язаною з роботою інформаційних (автоматизованих) систем, строком на 1 рік, з конфіскацією всього майна, що належить ОСОБА_7 на праві власності.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, призначено остаточне покарання ОСОБА_7 шляхом часткового складання призначених покарань з цим вироком та вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 15.08.2025 у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права займатись діяльністю, пов`язаною з роботою інформаційних (автоматизованих) систем, строком на 1 рік, з конфіскацією всього майна, що належить ОСОБА_7 на праві власності.

Зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_7 частково відбуте нею покарання за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 15.08.2025.

Вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 03.07.2025, яким ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків передбачених п.п.1,2 ч.1 ст 76 КК України,ухвалено виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту ухвалення даного вироку, тобто з 24.11.2025.

Початок строку відбування ОСОБА_7 додаткового покарання ухвалено рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 26.07.2023 на мобільний телефон Redmi Note 7, мобільний телефон Redmi 5А, 7 банківських карток.

Вирішено питання з речовими доказами.

встановив:

ОСОБА_7 07.11.2022 близько 09 год на прохання свого знайомого ОСОБА_9 разом із останнім прийшли до відділення АТ КБ «ПриватБанк», яке розташоване за адресою: м. Бершадь Гайсинського району Вінницької області по вулиці Героїв України, буд. 19, для допомоги в оформленні на ім`я ОСОБА_9 банківської картки.

Перебуваючи в приміщенні вказаного банку, у зв`язку з відсутністю в ОСОБА_9 мобільного телефону, який є необхідним для оформлення банківської картки, останній попередньо домовившись із ОСОБА_7 про надання для цього належного їй телефону, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 надали працівникам банку телефон Huawei P8 Lite LTE 2 GB+16GB Black, Model Code: ALE-L21, IMEI: НОМЕР_1 , для створення облікового запису на ім`я ОСОБА_9 , до якого вони закріпили фінансовий номер НОМЕР_2 , який був спільно ними раніше придбаний для оформлення банківської картки. Отримавши таким чином можливість розпоряджатись грошовими коштами з банківської картки ОСОБА_9 , у ОСОБА_7 виник умисел до їх крадіжки.

Після цього, ОСОБА_7 , маючи доступ до банківського рахунку ОСОБА_10 , використовуючи мобільний телефон марки Huawei P8 Lite LTE 2 GB+16GB Black, Model Code: ALE-L21, IMEI: НОМЕР_1 , реалізовуючи свій злочинний умисел на незаконне втручання в роботу автоматизованої системи, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання небезпечних наслідків, порушуючи встановлений порядок доступу до автоматизованої системи, відкривши додаток «Приват24» за допомогою функції «забув пароль» отримала на абонентський номер НОМЕР_2 , який встановлено в онлайн-банкінгу ОСОБА_9 , як фінансовий, код для входу у автоматизовану систему онлайн банкінгу. Після цього, за допомогою даного коду, ОСОБА_7 незаконно увійшла до облікового запису ОСОБА_9 та здійснила операцію по зміні паролю, тим самим несанкціоновано втрутилась в роботу автоматизованої системи «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк», що призвело до витоку інформації, яка обробляється у вказаній автоматизованій системі.

У подальшому, ОСОБА_7 керуючись єдиним продовжуваним злочинним умислом, направленим на несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем АТ КБ «ПриватБанк», а саме мобільного додатку «Приват24», яке являється системою призначеною для дистанційного керування банківськими рахунками АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_9 в період часу з 07.11.2022 до 15.11.2022 здійснювала входи до автоматизованої системи «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_9 , тим самим несанкціоновано втручаючись в роботу автоматизованої банківської системи АТ КБ «ПриватБанк», а саме мобільного додатку «Приват24».

Крім того, ОСОБА_7 13.11.2022 о 14:05 год., перебувала в приміщенні домоволодіння АДРЕСА_1 , використовуючи мобільний телефон Huawei P8 Lite LTE 2 GB+16GB Black, Model Code: ALE-L21, IMEI: НОМЕР_1 із сім карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» за № НОМЕР_2 , де в неї виник злочинний умисел на несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем.

Реалізовуючи свій злочинний умисел на незаконне втручання в роботу автоматизованої системи, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання небезпечних наслідків, порушуючи встановлений порядок доступу до автоматизованої системи, використовуючи вищевказаний мобільний телефон, самоправно без дозволу ОСОБА_9 , в сервісі отримання макрофінансової допомоги ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» створила обліковий запис на його ім`я, де авторизувалась за допомогою доступу до онлайн банкінгу та фінансового номера останнього. Після чого незаконно увійшла до вказаного сервісу під іменем ОСОБА_9 та здійснила операцію по оформленні фінансового займу у сумі 1000 грн, на картковий рахунок відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_3 на ім`я потерпілого ОСОБА_9 , з метою подальшого переказу вказаних грошових коштів на власний картковий рахунок, відкритий в АТ КБ «Приват Банк» НОМЕР_4 та рахунок ОСОБА_11 , відкритий в АТ КБ «Приват Банк» НОМЕР_5 , тим самим несанкціоновано втрутилась в роботу автоматизованих систем «Приват24» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», що призвело до підробки інформації, яка обробляється у вказаних автоматизованих системах.

Крім того, ОСОБА_7 07.11.2022 о 11 годині 54 хвилин, перебуваючи за місцем постійного проживання в АДРЕСА_1 , використовуючи мобільний телефон Huawei P8 Lite LTE 2 GB+16GB Black, Model Code: ALE-L21, IMEI: НОМЕР_1 із сім карткою оператору мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» за № НОМЕР_2 , маючи єдиний умисел на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом несанкціонованого доступу до онлайн банкінгу «Приват24» АТ КБ «Приват Банк», діючи умисно, таємно в умовах воєнного стану, в Україні введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, та від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX), а також від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України № 2263-IX від 22.05.2022, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану» від 12.08.2022 №573/2022 затвердженого Законом України № 2500-IX), усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та наслідки, незаконно увійшла до встановленого на телефоні мобільного додатку «Приват24», який являється системою призначеною для дистанційного керування банківськими рахунками АТ КБ «Приват Банк» у режимі реального часу (інтернет-банкінг), в тому числі електронними платежами, обліковий запис (акаунт) в якому зареєстрований на ім`я ОСОБА_9 , а також згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно, з корисливих спонукань ОСОБА_7 в період часу з 07.11.2022 до 15.11.2022 здійснила незаконний вхід до мобільного додатку «Приват24», а саме: до облікового запису (акаунта) ОСОБА_9 та з метою заволодіння грошовими коштами виконала наступні транзакції:

1. 07.11.2022 о 11 годині 54 хвилин переказала грошові кошти в сумі 103,52 гривень із карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_3 на ім`я потерпілого ОСОБА_9 , на банківську картку НОМЕР_4 , яка знаходилася в неї в фактичному користуванні;

2. 07.11.2022 о 11 годині 54 хвилин переказала грошові кошти в сумі 621,11 гривень із карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_3 на ім`я потерпілого ОСОБА_9 , на банківську картку НОМЕР_4 , яка знаходилася в неї в фактичному користуванні;

3. 07.11.2022 о 16 годині 02 хвилин переказала грошові кошти в сумі 1005,3 гривень із карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_3 на ім`я потерпілого ОСОБА_9 , на банківську картку НОМЕР_4 , яка знаходилася в неї в фактичному користуванні;

4. 07.11.2022 о 18 годині 34 хвилин переказала грошові кошти в сумі 2010, 5 гривень 5 копійок із карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_3 на ім`я потерпілого ОСОБА_9 , на банківську картку НОМЕР_4 , яка знаходилася в неї в фактичному користуванні;

5. 08.11.2022 о 05 годині 48 хвилин переказала грошові кошти в сумі 500 гривень із карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_3 на ім`я потерпілого ОСОБА_9 , на банківську картку НОМЕР_5 , яка перебуває в користуванні ОСОБА_11 , якому не було відомо про походження вказаних грошових коштів;

6. 08.11.2022 о 09 годині 05 хвилин переказала грошові кошти в сумі 206 гривень із карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_6 на ім`я потерпілого ОСОБА_9 , на банківську картку НОМЕР_5 , яка перебуває в користуванні ОСОБА_11 , якому не було відомо про походження вказаних грошових коштів.

7. 08.11.2022 о 10 годині 04 хвилин переказала грошові кошти в сумі 100 гривень із карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_3 на ім`я потерпілого ОСОБА_9 , на банківську картку НОМЕР_5 , яка перебуває в користуванні ОСОБА_11 , якому не було відомо про походження вказаних грошових коштів;

8. 08.11.2022 о 11 годині 39 хвилин переказала грошові кошти в сумі 72,1 гривень із карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_6 на ім`я потерпілого ОСОБА_9 , на банківську картку НОМЕР_5 , яка перебуває в користуванні ОСОБА_11 , якому не було відомо про походження вказаних грошових коштів;

9. 08.11.2022 о 11 годині 54 хвилин переказала грошові кошти в сумі 3623,12 гривень із карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_6 на ім`я потерпілого ОСОБА_9 , на банківську картку НОМЕР_4 , яка знаходилася в неї в фактичному користуванні;

10. 08.11.2022 о 15 годині 16 хвилин переказала грошові кошти в сумі 200 гривень із карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_3 на ім`я потерпілого ОСОБА_9 , на банківську картку НОМЕР_5 , яка перебуває в користуванні ОСОБА_11 , якому не було відомо про походження вказаних грошових коштів;

11. 10.11.2022 о 12 годині 07 хвилин переказала грошові кошти в сумі 50 гривень із карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_3 на ім`я потерпілого ОСОБА_9 , на банківську картку НОМЕР_5 , яка перебуває в користуванні ОСОБА_11 , якому не було відомо про походження вказаних грошових коштів;

12. 13.11.2022 о 14 годині 08 хвилин переказала грошові кошти в сумі 200 гривень із карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_3 на ім`я потерпілого ОСОБА_9 , на банківську картку НОМЕР_5 , яка перебуває в користуванні ОСОБА_11 , якому не було відомо про походження вказаних грошових коштів;

13. 13.11.2022 о 14 годині 33 хвилин переказала грошові кошти в сумі 301,51 гривень із карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_3 на ім`я потерпілого ОСОБА_9 , на банківську картку НОМЕР_4 , яка знаходилася в неї в фактичному користуванні;

14. 13.11.2022 о 15 годині 00 хвилин переказала грошові кошти в сумі 100 гривень із карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_3 на ім`я потерпілого ОСОБА_9 , на банківську картку НОМЕР_5 , яка перебуває в користуванні ОСОБА_11 , якому не було відомо про походження вказаних грошових коштів;

15. 14.11.2022 о 08 годині 06 хвилин переказала грошові кошти в сумі 50,25 гривень із карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_3 на ім`я потерпілого ОСОБА_9 , на банківську картку НОМЕР_4 , яка знаходилася в неї в фактичному користуванні;

16. 14.11.2022 о 11 годині 37 хвилин переказала грошові кошти в сумі 502,51 гривень із карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_3 на ім`я потерпілого ОСОБА_9 , на банківську картку НОМЕР_4 , яка знаходилася в неї в фактичному користуванні;

17. 14.11.2022 о 08 годині 06 хвилин переказала грошові кошти в сумі 492,46 гривень із карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_3 на ім`я потерпілого ОСОБА_9 , на банківську картку НОМЕР_4 , яка знаходилася в неї в фактичному користуванні.

Своїми діями ОСОБА_7 завдала ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 10138,38 грн та вказаними грошовими коштами розпорядилась на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_7 , на початку січня 2023 року, перебуваючи за місцем постійного проживання в АДРЕСА_1 , використовуючи мобільний телефон Xiaomi Redmi 5A IMEI 1: НОМЕР_7 , IMEI 2: НОМЕР_8 із сім карткою оператору мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» за № НОМЕР_2 , невстановленим досудовим розслідуванням способом отримала доступ до додатку «Приват24» ОСОБА_12 , та використовуючи систему призначену для дистанційного керування банківськими рахунками банку «ПриватБанк», а саме мобільний додаток «Приват24», який згідно із Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є мобільним платіжним інструментом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно - телекомунікаційних системах» - є інформаційною (автоматизованою) системою, переслідуючи прямий умисел, направлений на здійснення протиправних дій в сфері використання електронно - обчислювальних машин (комп`ютерів), систем та комп`ютерних мереж, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, порушила процедуру отримання дозволу на проведення операції з використанням спеціального платіжного засобу (авторизації).

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, використовуючи мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 5A IMEI 1: НОМЕР_7 , IMEI 2: НОМЕР_8 , із встановленим на ньому додатком «Приват24» ОСОБА_7 , змінила фінансовий номер телефону і пароль клієнта АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_12 та діючи умисно, у полях вводу відповідних даних в мобільному додатку «Приват24» особисто ввела фінансовий номер телефону і пароль доступу клієнта АТ КБ «ПриватБанк» та перейшла до особистого кабінету ОСОБА_12 , що дало можливість ознайомлюватись з інформацією, яка охороняється законом і має обмежений доступ, чим несанкціоновано, тобто самоправно, без дозволу держателя спеціального платіжного засобу або уповноваженої особи, втрутилась у роботу автоматизованої системи АТ КБ ПриватБанк мобільного додатку «Приват24», що виразилось у відображенні даних поточного стану карткового рахунку НОМЕР_9 , відкритого в AT КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_12 . Після чого остання, скориставшись мобільним додатком «Приват24» здійснила переказ грошових коштів у сумі 2010,05 гривень із карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_12 , на банківську картку НОМЕР_4 , яка знаходилася в неї в фактичному користуванні.

Враховуючи вищевикладене, своїми незаконними діями ОСОБА_7 спотворила інформацію про належного користувача облікового запису, не маючи законного доступу до нього, з метою подальшого дистанційного керування вищевказаними картками, отримала можливість розпоряджатись коштами та функціями вищезазначеного банківського рахунку, а також отримала доступ до всіх послуг, які пропонує мобільний додаток «Приват24», та змогу використовувати їх на власний розсуд.

Крім того, у період часу з 07.11.2022 по 05.01.2023 ОСОБА_7 , використовуючи мобільні телефони марки Huawei P8 Lite LTE 2 GB+16GB Black, Model Code: ALE-L21, IMEI: НОМЕР_1 та Xiaomi Redmi 5A IMEI 1: НОМЕР_7 , IMEI 2: НОМЕР_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно, з корисливих спонукань здійснювала незаконні входи до мобільного додатку «Приват24», а саме: до облікових записів (акаунтів) ОСОБА_9 та ОСОБА_12 та з метою заволодіння грошовими коштами останніх виконувала транзакції з переказу коштів в сумі 10720,25 грн на банківську картку НОМЕР_4 , яка знаходилася в неї в фактичному користуванні, та доводячи свій злочинний умисел спрямований на незаконне збагачення шляхом таємного викрадення чужого майна до завершення, з метою маскування походження коштів отриманих в результаті їх викрадення, умисно вчиняла дії спрямовані на легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, за допомогою автоматизованої системи дистанційного банківського обслуговування «Приват24», перерахувала кошти в загальній сумі 1428,10 грн на рахунок НОМЕР_5 , відкритий у АТ КБ «ПриватБанк», на ім`я її брата ОСОБА_11 , якому не було відомо про походження вказаних грошових коштів, тобто провела фінансові операції з майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 ставить питання про скасування вироку Бершадського районного суду Вінницької області від 24.11.2025 відносно ОСОБА_7 у зв?язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м?якості та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Ухвалити новий вирок та засудити ОСОБА_13 за ч. 5 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років; за ст.361 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки; за ч.3 ст. 361 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки; за ч.1 ст. 209 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади або займатися діяльністю, пов?язаною з роботою інформаційних (автоматизованих) систем, на строк і рік та 3 конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади або займатися діяльністю, пов?язаною з роботою інформаційних (автоматизованих) систем, на строк І рік та з конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом частково складання покарання призначеного за цим вироком та покарання призначеним за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 15.08.2025, призначити ОСОБА_14 остаточне покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади або займатися діяльністю, пов?язаною з роботою інформаційних (автоматизованих) систем, на строк 1 рік та з конфіскацією майна.

В строк покарання, остаточного призначеного за даним вироком, зарахувати ОСОБА_7 покарання, частково відбуте нею за попереднім вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 15.08.2025.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту постановлення вироку апеляційним судом.

Початок додаткового покарання рахувати з моменту постановки на уповноваженому органу пробації.

Вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 03.07.2025 допустити до самостійного виконання.

На підставі ст. 96-1 КК у країни застосувати спеціальну конфіскацію та речовий доказ: мобільний телефон Redmi 5A належний ОСОБА_7 конфіскувати в дохід держави.

В решті частини вирок залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_15 до засудження оскаржуваним вироком мала не зняту та не погашену судимість, двічі притягувалась до кримінальної відповідальності, вчинила тяжкі злочини проти власності, що свідчить про її негативну поведінку та небажання стати на шлях виправлення. Крім того, пом`якшуючих обставин в ході судового розгляду встановлено не було, при цьому встановлено обтяжуючу обставину - вчинення злочину щодо особи похилого віку.

ОСОБА_7 частково визнана свою вину, шкоду потерпілій не відшкодувала.

Крім цього, цим же вироком долю речових доказів помилково вирішено відповідно до ст. 100 КПК України, а не в порядку ст. ст. 96-1, 96-2 КК України з ухваленням рішення про спеціальну конфіскацію мобільного телефону Redmi 5А, оскільки відповідно до п. 4 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повито їх незаконну (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Так, ОСОБА_15 за допомогою вказаного телефону вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ст. 361 КК України, а тому він був використаний нею як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Також відповідно до резолютивної частини вироку судом невірно визначено початок строку відбування додаткового покарання у виді позбавлення права займатись діяльність, пов`язаною з роботою інформаційних (автоматизованих) систем, а саме зазначено початок з моменту набрання вироком законної сили. Початок відбування додаткового покарання починається з моменту відбуття основного покарання або у разі умовно-дострокового звільнення чи заміни покарання більш м`яким, тобто з моменту постановки на обліку в уповноваженому органу пробації.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги прокурора, викладених у апеляційній скарзі та просив задовольнити.

Обвинувачена ОСОБА_7 заперечила проти задоволення апеляційної скарги прокурора вважаючи вирок місцевого суду, у тому числі в частині призначеного покарання, законним і обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, вчиненого повторно; таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчинене в умовах воєнного стану; вчинення фінансової операції з майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, а також вчинення дій, спрямованих на маскування незаконного походження такого майна, вчинені особою, яка знала, що таке майно одержано злочинним шляхом.

Дані висновки ґрунтуються на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі зі змінами не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Відповідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 52 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести, та з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.

Питання призначення покарання віднесено до дискреційних повноважень суду, яке охоплює його повноваження обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Такі повноваження зобов`язують суд у своєму рішенні обґрунтувати законність, обсяг, способи та межі застосування свободи оцінювання, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

У цьому провадженні місцевий суд встановив, що ОСОБА_7 раніше судима та посередньо характеризується за місцем проживання. Також суд врахував відсутність пом`якшуючих обставин та обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Стосовно призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень суд зазначає, що за змістом ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті (шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань), призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Законом про кримінальну відповідальність (ст. 70 ККУ) питання застосування тих чи інших принципів призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів, віднесено до дискреційних повноважень суду. У даному провадженні місцевий суд з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, його наслідків та особи винного, вважав за необхідне при призначенні остаточного покарання застосувати принцип часткового складання покарань. При цьому прокурором у апеляційній скарзі не наведено аргументів про неправильність застосування саме цього принципу.

За таких обставин суд не вбачає підстав для скасування вироку в частині призначення покарання.

За змістом ч.3 ст.55 КК України при призначенні позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткового покарання до позбавлення волі на певний строк, воно поширюється на увесь час відбування основного покарання і, крім цього, на строк, встановлений вироком суду, що набрав законної сили. При цьому строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання, а при призначенні покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове до інших основних покарань - з моменту набрання законної сили вироком.

У оскаржуваному вироку місцевий суд зазначив виконання додаткового покарання у виді позбавлення права займатись діяльністю, пов`язаною з роботою інформаційних (автоматизованих) систем з моменту набрання вироком законної сили, проте з огляду на вищезазначені положення ст. 55 КК України мав вказати на початок обчислення строку відбування такого додаткового покарання з моменту відбуття основного покарання у виді позбавлення волі.

Таке неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність тягне за собою зміну судового рішення відповідно до п. 3 ч.1 ст. 413 КПК України.

Переглядаючи вирок суду щодо ОСОБА_7 в частині оскарженого стороною обвинувачення неправильного застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність під час вирішення долі речових доказів та відсутності застосування спец конфіскації, колегія суддів зважає на таке.

Відповідно до ч.1 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які зокрема передбачено основне покарання у виді позбавлення волі, а згідно п.1 ч.2 цієї норми закону спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.

Спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання (п.4 ч.1 ст.96-2 КК).

Згідно ч.ч.9-10 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. Під час вирішення питання щодо спеціальної конфіскації насамперед має бути вирішене питання про повернення грошей, цінностей та іншого майна власнику (законному володільцю) та/або про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. У разі відсутності у винної особи майна, на яке може бути звернене стягнення, крім майна, яке підлягає спеціальній конфіскації, збитки, завдані потерпілому, цивільному позивачу, відшкодовуються за рахунок коштів від реалізації конфіскованого майна, а частина, що залишилася, переходить у власність держави.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд, вирішуючи питання щодо долі речових доказів, мобільний телефон Redmi 5А, який належить ОСОБА_7 і, який вона використала як знаряддя для вчинення кримінального правопорушення, конфіскував його в дохід держави.

При цьому суд не навів мотивів, з яких підстав не застосував спеціальну конфіскацію.

Таке рішення суду першої інстанції, з огляду на обставини кримінального провадження та положення ч.9 ст.100 КПК, ст.ст.96-1, 96-2 КК визнається апеляційним судом незаконним у зв`язку з порушеннями кримінального процесуального закону, що тягне за собою зміну рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання про долю речових доказів.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги прокурора про скасування вироку суду першої інстанції в частині вирішення питання долі речового доказу та вимоги про ухвалення в цій частині нового вироку у зв`язку з невірним застосування закону про кримінальну відповідальність, апеляційний суд зазначає наступне.

Спеціальна конфіскація в розумінні закону про кримінальну відповідальність є іншим заходом кримінально-правового характеру, що застосовується до винної особи в порядку ч.9 ст.100 КПК, та не є покаранням в розумінні ст.50 КК України.

Вирішення питання про застосування спеціальної конфіскації в кримінальному провадженні, не може розглядатись як погіршення становища обвинуваченого у зв`язку із застосуванням до нього заходу примусу від імені держави, що було б підставою для скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення апеляційним судом нового вироку.

З огляду на зазначені обставини, апеляційна скарга прокурора в цій частині підлягає задоволенню, а вирок місцевого суду- зміні в частині вирішення питання долі речових доказів, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити його.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне оскаржений вирок суду першої інстанції змінити в частині визначення початку відрахування строку додаткового покарання та вирішення питання щодо долі речових доказів та застосувати спеціальну конфіскацію до мобільного телефону марки Redmi 5А, який належить ОСОБА_7 .

Керуючись ст. 404, 405, 407, 413, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 24.11.2025 відносно ОСОБА_7 , - змінити в частині визначення початку відрахування строку додаткового покарання через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та в частині вирішення питання речових доказів.

Резолютивну частину вироку доповнити вказівкою про те, що початок додаткового покарання у виді позбавленням права займатись діяльністю, пов`язаною з роботою інформаційних (автоматизованих) систем обчислювати з моменту відбуття основного покарання у виді позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, застосувати спеціальну конфіскацію на користь держави мобільний телефон Redmi 5А, який належить ОСОБА_7 та знаходиться у кімнаті речових доказів ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженою, яка перебуває під вартою, - у той самий строк з моменту вручення копії ухвали.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4