Провадження №: 1-кс/336/891/2025
У Х В А Л А

Іменем України

21 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001693 від 20.11.2025 за ч. 4 ст. 186 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Литовка Новомиколаївського району Запорізької області, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, який має на утриманні 4 неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 197, ч. 2 ст. 376, ст. 395 КПК України, слідчий суддя,

в с т а н о в и в:

21.11.2025 до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001693 від 20.11.2025 за ч. 4 ст. 186 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 .

В обгрунтування клопотання зазначено, що 20.11.2025 приблизно о 10:15 годині, у період дії воєнного стану, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , діючи із корисливих мотивів, із застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з погрозою застосування такого насильства, відкрито викрав у потерпілої ОСОБА_7 , грошові кошти у розмірі 400 гривень та зник із місця скоєння злочину, тим самим спричинивши потерпілій матеріальний збиток.

20 листопада 2025 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_4 .

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_7 повідомила про те, що 20.11.2025 приблизно о 09:30-09:40, коли вона повернулась додому і підійшла до дверей своєї кімнати, то до неї підійшов невідомий чоловік та почав із нею розмовляти, а коли вона відчинила двері і зайшла до кімнати і хотіла зачинити за собою двері, чоловік. різко відчинив двері та штовхнув її, від чого вона впала на спину, а він у цей час зачинив двері з середини на внутрішній замок. Далі він почав її душити правою рукою та кистю лівої руки почав закривати рот. При цьому вона намагалася кричати та обидвома руками дряпала йому обличчя. В подальшому їй вдалося вирватися та він почав погрожувати їй застосуванням насильства, погрозою вбивством та згвалтуванням, через що вона запропонувала йому 400 гривень, які в неї були в гаманці. Після цього чоловік взяв гроші та пішов, додавши, що повернеться у разі того, якщо вона комусь про це розповість. Дочекавшись, коли він вийде, вона зачинила двері та подзвонила до поліції.

В подальшому при проведенні впізнання за фотознімками потерпіла впізнала ОСОБА_4 .

Відповідно до заключення з КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР було встановлено, що внаслідок вказаного кримінального правопорушення у потерпілої ОСОБА_7 наявні тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин щічної ділянки ліворуч, забій м`яких тканин поперекової ділянки з обох сторін.

Допитана в якості свідка продавець магазину ОСОБА_8 , повідомила, що невідомий чоловік з аналогічним описом зайшов до приміщення магазину, де вона працює та придбав алкогольні напої пляшку пива «Zibert Lagerbier», об`ємом 2.25 л. та пляшку горілки «HLIBNY DAR», об`ємом 370 мл., за які розплатився двома купюрами по 200 гривень та вона йому надала решту, купюрами: 100 гривень, 20 гривень, 5 гривень, 2 гривні, 1 гривню. Після чого вказаний чоловік покинув приміщення магазину.

З вказаним свідком проведено впізнання за фотознімками і вона впізнала ОСОБА_4 .

Під час проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 було вилучено одяг, який описує потерпіла та свідок, грошові кошти, які останній отримав у магазині та пляшки з алкогольними напоями, які були придбані у магазині.

Допитано в якості свідків працівників ДСО в особі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які повідомили, що 20.11.2025 отримавши орієнтування на підозрюваного, поблизу будинку 16 по вул. Пархоменко о 10 год. 50 хв. помітили схожого за описом чоловіка, про що повідомили до чергової частини відділу поліції та затри мали чоловіка, яким виявився ОСОБА_4 .

Також було встановлено, що затриманий ОСОБА_4 на момент вчинення кримінального правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується оглядом спеціаліста та відповідним висновком.

21.11.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Підозра підтверджується наступними доказами: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_7 ; протоколом ОМП від 20.11.2025; протоколом допиту потерпілої; протоколом впізнання з потерпілою; протоколом слідчого експерименту з потерпілою; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протокол впізнання зі свідком ОСОБА_8 ; протоколом затримання ОСОБА_4 ; постановою про визнання речовими доказами; протоколи допитів свідків працівників ДСО.

Крім того, згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 :

- може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду в зв`язку із тим, що він втік з місця вчинення вказаного кримінального правопорушення та був затриманий після реалізації викрадених грошових коштів;

- незаконно впливати на свідка та потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні. У випадку не застосування до підозрюваного запобіжного заходу, існує вірогідність незаконного впливу на свідків. Вказані дії можуть протиправно перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події, зокрема перешкоджати їх прибуттю до слідчого, прокурора або суду, іншим чином вплинути на своїх знайомих по службі тощо.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме: злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , передбачає кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Вищезазначене дає достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 усвідомлюючи суворість покарання за вчинене кримінальне правопорушення та з метою уникнення покарання за вчинений злочин, знаходячись на волі буде переховуватись від органів досудового розслідування (суду),що являється ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

- при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину із застосуванням насильства, відсутності постійного джерела доходу є ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 буде переховуватися від органів досудового розслідування;

- враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_4 не працевлаштований та вчинив злочин із застосуванням насильства, застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави, не можливе.

Розглядаючи можливість застосування до підозрюваного будь-якого альтернативного запобіжного заходу, прокурор звертає увагу суду, що наразі достатніми та належними підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання стосовно підозрюваного під вартою є не лише очікування завершення досудового розслідування та розгляду справи в суді, а і дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку повністю виправдовує утримання підозрюваного під вартою.

Отже, досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України наразі можливе виключно шляхом взяття під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити, додатково зазначивши, що потерпіла і підозрюваний мешкають в одному під`їзді в гуртожитку, що підвищує ризик незаконного впливу на потерпілу. Крім того, просив взяти до уваги, що злочин було вчинено в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що в той день перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, тому не пам`ятає обставин події. Також повідомив, що працює не офіційно, є багатодітним батьком 8 дітей, 4 з яких є неповнолітніми, тому йому треба працювати, щоб утримувати сім`ю. Тому просив залишити його на волі, в тому числі повідомив, що може переїхати в інше помешкання, щоб не жити з потерпілою в одному під`їзді.

Захисник просила обрати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, мотивуючи тим, що ОСОБА_4 раніше не судимий, є багатодітним батьком, має постійне місце проживання, а також працює не офіційно. Також надала копії документів щодо одруження ОСОБА_4 , посвідчення багатодітного батька, а також копії свідоцтв про народження 4 неповнолітніх дітей ОСОБА_4 . Захисник повідомила, що ризики, зазначені стороною обвинувачення не доведені, а обвинуваченому необхідно працювати, щоб утримувати родину.

Вислухавши учасників судового провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Дослідивши докази, долучені до клопотання, слідчий суддя вважає, що в ході досудового розслідування здобуто достатньо доказів, які вказують на обгрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України за вказаних вище обставин.

Крім того, слідчий суддя приходить до висновки, що стороною обвинувачення доведена наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України, одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні є тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкцією ч. 4 ст. 186 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує дані про особу ОСОБА_4 , тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, а також обставини та наслідки їх вчинення, ступень участі підозрюваного у вчиненні злочину, згідно повідомлення про підозру, та на підставі досліджених матеріалів, приходить до висновку про підтвердження у повному обсязі ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України, про які зазначено у клопотанні.

Слідчим суддею враховано, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину в умовах воєнного стану, за який передбачено покарання на строк від 7 до 10 років позбавлення волі, вчинив злочин із застосуванням насильства у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи сторони захисту про наявність в підозрюваного місця роботи нічим не підтверджені і для вирішення питання про обрання запобіжного заходу у даному випадку, враховуючи характер вчиненого, суттєвого значення не мають. Наявність неповнолітніх дітей так само не свідчить про належну процесуальну поведінку підозрюваного, враховуючи характер та обставини вчиненого, а також факт проживання потерпілої в одному під`їзді з підозрюваним. Можливість переїзду підозрюваного до іншого помешкання і обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, так само належно не обгрунтована та не зазначено конкретної адреси і доказів можливості проживання там підозрюваного.

Наявність встановлених в ході розгляду клопотання вищезазначених ризиків стороною захисту не спростовано.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, у справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Наявність у підозрюваного місця проживання, роботи та дітей не виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не засвідчують відсутність наміру переховування від слідства та суду.

Як зазначає Європейський Суд з прав людини, у кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У рішенні «Чеботарь проти Молдови» 13.11.2007 Європейський суд з прав людини зазначив, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі „Ілійков проти Болгарії Європейський суд з прав людини зазначив, що „суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

У зв`язку із зазначеним, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину та його зухвалість, слідчий суддя вважає за можливе не визначити розмір застави.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 197, ч. 2 ст. 376, ст. 395 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 січня 2026 року включно.

Ухвалу для виконання направити уповноваженій службовій особі Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор», вручити копію ухвали підозрюваному, захиснику та прокурору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складений 24.11.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1