ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1921/25
УХВАЛА

"19" листопада 2025 р. смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000747 від 25.07.2025 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берд Шамшадинського району республіки Вірменії, громадянина України, одружений, із середньою освітою, який не працює, на території України на теперішній час не зареєстрований, 11.06.2025 доставлений в Україну в порядку видачі осіб, які вчинили кримінальне правопорушення (екстрадиція) з Федеративної Республіки Німеччина, утримується під вартою в ДУ «Закрарпатська установа виконання покарань №9» , раніше судимого: 22.01.2003 Черврвонозаводським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.140, ч. 3 ст. 142, 304, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України до 12 років позбавлення волі, відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.02.2012 звільнений умовно-достроково за ст. 81 КК України від відбуття покарання невідбутої частини покарання строком 1 рік 11 місяців 11 днів

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 257, ч.4 ст.187, ч. 3 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В :

17.11.2025 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000747 від 25.07.2025, відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 257, ч.4 ст.187, ч. 3 ст. 289 КК України.

До суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В клопотанні зазначено, що ОСОБА_5 обвинувачується в участі спільно із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у озброєній банді, організованій з метою нападу на окремих осіб та участі у вчинюваних нею нападах, а саме:

у вчиненні 13 квітня 2020 року у складі банди, спільно із ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , озброєного розбійного нападу на родину ОСОБА_11 - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , на території Їх домоволодіння по АДРЕСА_1 , з метою заволодіння їх майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров?я осіб, які зазнали нападу, поєднаного з проникненням у житло, в результаті якого заволоділи грошовими коштами та майном потерпілих на загальну суму 525 000 гривен, а крім того, у незаконному заволодінні під час здійснення у складі банди озброєного розбійного нападу, транспортним засобом, а саме приналежним ОСОБА_15 автомобілем «Toyota LandCruiser 200» реєстраційний номер НОМЕР_1 , вчиненому із проникненням в сховище - гараж розташований на території домоволодіння та поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров?я потерпілого та погрозою застосування такого насильства;

у вчиненні 15 квітня 2020 року, у складі банди, спільно із ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , озброєного розбійного нападу на родину ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , на території їх домоволодіння по АДРЕСА_2 , з метою заволодіння їх майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров?я осіб, які зазнали нападу, поєднаного з проникненням у житло та спрямованого на заволодіння майном у великих розмірах, в результаті якого заволоділи грошовими коштами та майном потерпілих на загальну суму 669 130 грн, а крім того, у незаконному заволодіння під час здійснення у складі банди озброєного розбійного нападу, транспортним засобом, а саме приналежним ОСОБА_18 автомобілем Mercedes ML-350 4-matic» реєстраційний номер НОМЕР_2 , вчиненому із проникненням в сховище - гараж розташований на території домоволодіння та поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров?я потерпілого та погрозою застосування такого насильства.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування: за ст. 257 КК України - як бандитизм, участь у озброєній банді, організованій з метою нападу на окремих осіб та у вчинюваному неї нападі; за ч. 4 ст. 187 України - як розбій, напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний з проникненням у житло, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах, вчинений організованою групою; за ч. 3 ст. 289 КК України - як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, з проникненням в інше сховище, вчинене організованою групою, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров?я потерпілого та погрозою застосування такого насильства.

08.01.2021 ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст. 278 КПК України, було повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень, з огляду на те, що місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 було невідоме, а за отриманою органом слідства інформацією, 13.08.2020 року ОСОБА_5 , використовуючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон перетнув державний кордон України з Республікою Польща у пункті пропуску «Рава-Руська» у напрямку виїзду й в подальшому на територію України не в?їжджав.

14.01.2021 слідчим було оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_5 , а 14.02.2021 винесено постанову про оголошення міжнародного розшуку ОСОБА_5 .

18.03.2022 ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду Дніпропетровська підозрюваному ОСОБА_19 обрано запобіжний захід тримання під вартою.

16.10.2024 підозрюваного ОСОБА_5 було затримано на території Федеративної Республіки Німеччина для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України та 25.03.2025 Урядом ФРН надано дозвіл на його видачу (екстрадицію) в Україну.

11.06.2025 о 16.00 годин організовано прийом з Федеративної Республіки Німеччина на українсько-польському кордоні в міжнародному пункті пропуску для автомобільного транспорту «Краківець - Корчова» Львівської області підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України та його доставлено до державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (N? 9)». Дотримуючись наданих Офісом Генерального прокурора компетентному органу Федеративної Республіки Німеччина гарантій, у тому числі щодо забезпечення безпеки виданої особи, сторона обвинувачення клопотала про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням останнього в установі, що розташована на більш віддаленій території від місця ведення бойових дій, а саме в державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (N? 9)».

На теперішній час ОСОБА_5 перебуває в державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (N? 9)».

12.06.2025 ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжено, останній раз ухвалою Індустріального районного суду від 16.10.2025 до 25 листопада 2025 року.

За результатами досудового розслідування, 07.11.2025 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаних злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.

14.11.2025 обвинувальний акт у кримінальному провадженні N?0000747 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України направлено до Петриківського районного суду.

Для розгляду судом даного кримінального провадження необхідне, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов?язків.

Приймаючи до уваги, що на даний час судовий розгляд у даному кримінальному провадженні лише тільки буде розпочато, а ризики, які виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 та враховані судом при обранні йому запобіжного заходу на досудовому слідстві, а також в подальшому при вирішенні судом питання щодо його продовження, в тому числі на стадії підготовчого судового провадження, не зникли, не зменшились та не змінились і на цей час не вбачається підстав для обрання обвинуваченому більш м?якого запобіжного заходу, оскільки його належну процесуальну поведінку може забезпечити лише тримання під вартою, з урахуванням вимог ст. ст. 183, 199, 315 КПК України, прокурор вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 2 місяці (60 днів) без визначення розміру застави.

Метою продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу є виконання обвинуваченими покладених на нього процесуальних обов?язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність зазначених ризиків та достатність підстав вважати, що обвинувачений може здійснити наведені дії, з огляду на приписи ч. 2 ст. 177 КПК України і є підставою для застосування запобіжного заходу, а наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились, відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, виправдовують тримання особи під вартою та дають підстави для його продовження.

Оскільки злочини, в яких обвинувачується ОСОБА_5 , вчинено із застосуванням насильства та погрозою його застосування, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, це дає підстави не визначати йому розмір застави.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, пояснив, що взагалі не визнає себе обвинуваченим так як не отримував обвинувального акту, оскільки всупепереч вимогам КПК України прокурор його йому не вручив.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 також заперечувала щодо задоволення клопотання. Окрім доводів обвинуваченого зазначила про відсутність доказів вчинення кримінального правопорушення, а також, що органом досудового розслідування порушені його строки, у зв`язку з чим наявні підстави для закриття кримінального провадження та подала відповідне письмове клопотання.

Суд, заслухавши пояснення сторін та враховуючи, що до початку розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, за клопотанням обвинуваченого судом було ухвалено рішення про проведення колегіального розгляду даної справи, прийшов до висновку, що клопотання захисника про закриття кримінального провадження має бути розглянуте колегією суддів після його формування.

Посилання ОСОБА_5 про відсутність у нього статусу обвинуваченого, суд вважає помилковим, оскільки він в силу ст. КПК України є обвинуваченим з часу передання до суду обвинувального акту. Крім того суд звертає увагу на те, що захисником також подане клопотання про повернення обвинувального в тому числі і з підстав невручення ОСОБА_5 копії обвинувального акту і вказане клопотання з вищезазначених підстав потребує розгляду колегії суддів.

Щодо можливості задоволення клопотання прокурора, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

З клопотання прокурора та реєстру матеріалів досудового розслідування судом встановлено, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000747 від 25.07.2025 року, яке виділено з кримінального провадження № 0000009 від 11.01.2021, яке, в свою чергу, виділено з кримінальному провадженні № 0001023 від 19.12.2019, в якому 08 січня 2021 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.

Постановою слідчого від 14.01.2021 року ОСОБА_5 був оголошений у розшук, а в подальшому в міжнародний розшук.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 18.03.2022 підозрюваному ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

16 жовтня 2024 року підозрюваного затримано на території Федеративної Республіки Німеччина, якою надано дозвіл на його видачу (екстрадицію).

Постановою слідчого від 12.06.2025 року відновлено досудове розслідування.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 12.06.2025 року стосовно ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк до 24 липня 2025 року.

Постановою заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 11.07.2025 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000009 від 11.01.2021 до трьох місяців, а саме до 24 серпня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 22.07.2025 року продовжено строк тримання ОСОБА_5 під вартою до 24 серпня 2025 року.

Постановою прокурора від 25 липня 2025 року матеріали досудового розслідування стосовно ОСОБА_5 виділені з кримінального провадження № 0000009 від 11.01.2021 в окреме провадження № 0000747 від 25.07.2025.

Ухвалою слідчого судді від 21 серпня 2025 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000747 від 25.07.2025 до шести місяців, тобто до 24.11.2025.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 21.08.2025 року продовжено строк тримання ОСОБА_5 під вартою продовжений на 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 16.10.2025 підозрюваному ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в строк до 24 листопада 2025 року.

Отже, строк тримання ОСОБА_5 під вартою закінчується 24 листопада 2025 року.

Розглядаючи питання доцільності продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді його тримання під вартою, суд враховує, що таке рішення обмежує його права і свободи та має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті) що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. В той же час, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, якими обґрунтовується наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні та можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, за яке передбачено покарання у вигляді реального позбавлення волі на строк від до 15 років.

Згідно практики Європейського суду з прав людини «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того ризик переховування підтверджується попередньою процесуальною поведінкою, оскільки встановлено та доведено під час досудового розслідування, факт тривалого переховування підозрюваного ОСОБА_5 за межами України від органу досудового розслідування, хоча йому і було достеменно відомо про повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується наступним: обвинувачений ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, з метою зміни ними своїх показів або відмови від них, оскільки йому достовірно відомо місце мешкання, зокрема потерпілих, оскілька саме за місцем їх мешкання у було вчинені розбійні напади.

Вирішуючи питання щодо наявності та доведеності стороною обвинувачення даного ризику, необхідно врахувати, зокрема, встановлений КІК порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обгрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225

КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обгрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Відтак, з огляду на ту обставину, що допит потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий і його лише тільки слід провести, є підстави вважати про продовження існування вказаного ризику.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується наявністю у нього попередніх судимостей за вчинення корисливих злочинів, а саме за вироком Червонозаводським районним судом м. Харкова від 22.01.2003 року, яким його засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст.140, ч. 3 ст.142, 304, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України до 12 років позбавлення волі, 17.02.2012 року, ОСОБА_5 відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області умовно-достоково було звільнено за ст. 81 КК України від відбуття покарання невідбутої частини покарання строком 1 рік 11 місяців 11 днів.

Таким чином є ризик того, що обвинувачений ОСОБА_5 може знов вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки схильний до протиправної поведінки та вчинення злочинів з корисливих мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п. 5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, що згідно ст. 12 КК України класифікується як особливо тяжкий злочин.

При розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину пов`язаний з застосуванням насильства, тісних соціальних зв`язків не має, оскільки його родина проживає в іншій країні, раніше судимий.

На думку суду, встановлено недостатність застосування до останнього запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі в межах даного кримінального провадження, оскільки не дозволить забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не надасть можливості уникнути вище перелічених ризиків.

Суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, не надає можливості перешкоджати інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від судового розгляду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України»).

Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. При вирішенні даного питання, у відповідності до рішення Європейського суду з прав людини від 27.11.2008 р. у справі «Свершов проти України» судом враховано вік обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, стан здоров`я, майновий стан, а також обставини, передбачені ст. 178 КПК.

Таким чином, прокурором доведено, що органом досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, є реальними та триваючими, вони виключають можливість застосування до обвинуваченого більш м`якої міри запобіжного заходу, так як альтернативні запобіжні заходи на даний час не забезпечать належний рівень процесуальної поведінки обвинуваченого.

Що стосується доводів сторони захисту про відсутність в матеріалах досудового розслідування доказів, які б встановлювали обгрунтовану підозру вчинення обвинуваченим злочинів, суд зазначає, що обгрунтованість підозри на стадії судового розгляду кримінального провадження при вирішенні клопотання щодо продовження запобіжного заходу судом не перевіряється, адже ОСОБА_5 має статус не підозрюваного, а обвинуваченого.

Даних, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватись в умовах слідчого ізолятора чи установі виконання покарань суду не надано.

Суд вважає, що слід застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно до положення п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 цього кодексу, вважає за необхідне не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Керуючись статтями 131, 132, 176-178, 369, 372 КПК України, суд

П о с т а н о в и в

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити обраний відносно ОСОБА_5 обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 257, ч.4 ст.187, ч. 3 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 24:00 години 17 січня 2026 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити учасникам процесу та направити до ДУ «Закрарпатська установа виконання покарань №9» Міністерства юстиції України для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 20.11.2025.

Суддя ОСОБА_1