УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого, відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 про застосування, в межах кримінального провадження №0000894 від 11.12.2024 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шаргорода, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, депутата Шаргородської міської ради 8 скликання, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого, відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000894 від 11.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

У клопотанні слідчий зазначив, що 03.02.2020 року ОСОБА_4 призначено на посаду начальника відділу житлово-комунального господарства та екології управління містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, екології та комунальної власності Шаргородської міської ради.

Відповідно до функціональних обов`язків начальника відділу житлово-комунального господарства та екології управління містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, екології та комунальної власності Шаргородської міської ради ОСОБА_4 , серед іншого останній зобов`язаний: координувати роботу комунальних підприємств, установ і організацій, що належать до сфери управління міської ради, контролювати утримання в належному стані житлового фонду, прибудинкових територій, доріг, вулично-дорожньої мережі, кладовищ, об`єктів благоустрою, контролювати роботу підприємств, які здійснюють вивезення сміття, ліквідацію стихійних сміттєзвалищ, здійснювати контроль за дотриманням екологічного законодавства на території громади, забезпечувати контроль за збереженням майна комунальних підприємств та інше.

Крім того, ОСОБА_4 06.11.2020 обрано депутатом Шаргородської міської ради 8 скликання.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та член ради, здійснюючи депутатські повноваження, повинен дотримуватися таких правил депутатської етики, зокрема, не приймати будь-яких гонорарів, подарунків, не отримувати винагород безпосередньо чи опосередковано за дії, пов`язані зі здійсненням ним депутатських повноважень.

Крім того, відповідно до ст. 19 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" депутат місцевої ради користується правом ухвального голосу з усіх питань, що розглядаються на засіданнях ради та її органів, до складу яких він входить. Депутат місцевої ради набуває права ухвального голосу з моменту визнання його повноважень.

Згідно примітки до ст. 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах місцевого самоврядування посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом місцевого самоврядування.

Таким чином, ОСОБА_4 згідно ч. 3 ст. 18 КК України є службовою особою.

Так, 10.12.2024, у першій половині дня, більш точний час у ході розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні Шаргородської міської ради за адресою: вул. Героїв Майдану, 224, в м. Шаргород, Вінницької області, під час особистої зустрічі та розмови з ОСОБА_8 повідомив, які дії необхідно вчинити для виділення в оренду земельної ділянки, площею 0,50 з кадастровим номером :05:001:0006, що знаходиться за межами с. Івашківці Шаргородської територіальної громади, після чого висловив вимогу про надання неправомірної вигоди за позитивне вирішення цього питання ним та нібито іншими депутатами. При цьому, ОСОБА_4 дав зрозуміти ОСОБА_8 , що у інший законний спосіб він не матиме змоги отримати позитивне рішення щодо виділення вказаної земельної ділянки.

Маючи намір отримати дозвіл Шаргородської міської ради на розробку проекту відведення земельної ділянки, що є необхідною умовою для подальшого укладення договору оренди, ОСОБА_8 , у передбаченому законодавством порядку, звернувся з відповідною заявою до вищевказаної ради. Водночас, рішенням сесії Шаргородської міської ради від 26.03.2025 ОСОБА_8 відмовлено у наданні дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки. Вказані обставини були сприйняті ОСОБА_8 як умисне створення умов, за яких він змушений надати неправомірну вигоду ОСОБА_4 .

Продовжуючи діяти з прямим умислом, корисливим мотивом та з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи своє службове становище, 22.07.2025 близько 08 год 45 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні Шаргородської міської ради за адресою: вул. Героїв Майдану, 224, в м. Шаргород Вінницької області, куди попередньо запросив ОСОБА_8 , повторно висунув вимогу останньому про надання неправомірної вигоди, маскуючи її нібито необхідністю розрахуватися з чотирма депутатами за позитивне голосування при прийнятті рішення про передачу в оренду даної земельної ділянки.

У подальшому, рішенням Шаргородської міської ради №1053 від 23.10.2025 затверджено документацію із землеустрою щодо надання земельної ділянки у постійне користування та вирішено укласти з ОСОБА_8 договір оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0006 терміном на 7 років.

В цей же день, 23.10.2025 о 13:58 год ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на вимагання неправомірної вигоди у ОСОБА_8 , повідомив останнього про вищевказане позитивне рішення сесії та шляхом надсилання повідомлення в месенджері «WhatsApp», повторно висунув вимогу останньому про необхідність нібито розрахуватися з чотирма депутатами за прийняте рішення.

Продовжуючи свої кримінально-протиправні дії, 30.10.2025 о 10:41 год ОСОБА_4 , перебуваючи в службовому кабінеті в приміщенні Шаргородської міської ради за адресою: Вінницька область, м. Шаргород, вул. Героїв Майдану, буд. 224, діючи з прямим умислом, корисливим мотивом та з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи своє службове становище, висловив вимогу ОСОБА_8 про необхідність надання йому 8000 гривень за прийняте позитивне рішення депутатами Шаргородської міської ради щодо виділення земельної ділянки в оренду для ведення підприємницької діяльності.

У подальшому, 31.10.2025 близько 14 год 58 хв. ОСОБА_4 зустрівся із ОСОБА_8 в місті Шаргород за адресою: вул. Героїв Майдану, 296, та одержав від нього неправомірну вигоду у розмірі 8000 грн, з яких 7000 грн є імітаційними засобами, після чого, ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України, вилучено предмет неправомірної вигоди та припинено його кримінально-протиправну діяльність.

На підставі здобутих доказів 01.11.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Слідчий в клопотанні зазначає, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення обґрунтовується наступними доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_8 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 та його додаткового допиту;

- протоколом за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій (аудіо- відеоконтролю особи) від 29.07.2025;

- протоколом за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій контролю за вчиненням злочину від 20.08.2025;

- протоколом огляду та вручення грошових коштів від 19.08.2025;

- протоколами за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій (аудіо- відеоконтролю особи) від 22.10.2025;

- протоколом контролю за вчиненням злочину від 31.10.2025;

- повідомлення про підозру ОСОБА_4 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Додатково слідчий в клопотанні стверджує, що внесення клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 викликано наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, а тому з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинене кримінальне правопорушення він може вдатися до відповідних дій.

Також, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, оскільки наявність такого впливу зберігається до дослідження їх показань безпосередньо судом під час судового розгляду. Відповідно не можна виключати ймовірності того, що не будучи обмеженим у спілкуванні із свідками, які проживають в одному із ним населеному пункті він може здійснювати на них незаконний вплив, з метою формування певної позиції шляхом викривлення чи надання останніми неправдивих показань.

Саме тому, як стверджує слідчий, однією із цілей обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є зведення до мінімуму можливості ОСОБА_4 контактувати з іншими особами, окрім як у межах, достатніх для забезпечення встановлених законом прав підозрюваного.

Вищевикладене свідчить про те, що на даний час існують ризики того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу та матиме можливість перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування справи.

З огляду на зазначене слідчий за погодженням з прокурором просив суд застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб з визначенням застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та вказав, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваною особою обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що заперечує щодо задоволення клопотання, оскільки він не погоджується з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, вважає ризики передбачені ст. 177 КПК України не доведеними і є припущеннями прокурора. Додатково зазначив, що підозрюваний переніс два інфаркти і за станом здоров`я не може перебувати в умовах СІЗО. З огляду на викладене просив суд застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що вважає кваліфікацію кримінального правопорушення, яка пред`явлена підозрюваному невірною, також вказав, що у підозрі не наведено за яке саме рішення чи згідно чого було встановлено неправомірну вигоду. Додатково вказав, що вважає, що керівник Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 не міг вручити чи скласти підозру, оскільки його прізвища не має в ЄРДР серед процесуальних керівників вказаного кримінального провадження. Також вказав, що ризики передбачені ст. 177 КПК України є не доведеними, а тому з огляду на викладене просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію захисників. На запитання суду повідомив, що він одружений, має 4-ох повнолітніх дітей, групи інвалідності не має, в силу статті 89 КК України не судимий, отримує заробітну плату в розмірі 21 тисячі гривень на місяць, має заощадження в розмірі 50 тисяч гривень, є власником автомобіля, має кредит в розмірі 70 тисяч гривень, має у власності пай з якого отримує дохід в розмірі 14 тисяч гривень на рік, обставини викладенні у підозрі заперечує, зазначив, що коштів, в якості неправомірної вигоди не отримував.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з часиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Щодо обґрунтованості підозри у вчиненні підозрюваною особою кримінального правопорушення слідчий суддя зазначає наступне.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 та його додаткового допиту; протоколом за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій (аудіо- відеоконтролю особи) від 29.07.2025, протоколом за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій контролю за вчиненням злочину від 20.08.2025; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 19.08.2025; протоколами за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій (аудіо- відеоконтролю особи) від 22.10.2025; протоколом контролю за вчиненням злочину від 31.10.2025; повідомленням про підозру ОСОБА_4 та іншими матеріалами досудового розслідування.

Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор та слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Також суд констатує, що посилання сторони захисту на те, що керівник Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 не міг вручити чи скласти підозру ОСОБА_4 , оскільки його не має в витягу ЄРДР, судом не береться до уваги оскільки в судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 було долучено копію постанови від 01.11.2025 про внесення змін до групи прокурорів в кримінальному провадженні №0000894 від 11.12.2024, зі змісту якої вбачається, що внесено зміни до групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000894 від 11.12.2024 та визначено одним із прокурорів у складі групи прокурорів цього кримінального провадження - керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 .

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки, сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слід зазначити наступне.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи підозрюваний наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд погоджується з доводами прокурора про те, що усвідомивши невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі на можливий тривалий строк такого позбавлення, ОСОБА_4 при застосуванні менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватись від слідчого, прокурора та суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На переконання суду сама по собі суворість покарання за інкримінований злочин може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Наявність ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні обумовлена тим, що відповідно до норм кримінального процесуального законодавства України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише тими свідченнями, які він сприйняв безпосередньо під час судового засідання або які отримані у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому та/або прокурору, а також і посилатися на такі показання, а тому ризик впливу на свідків існує не лише на стадії досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та їх дослідження.

В силу ст. 178 КПК України, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Зокрема, на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

При цьому слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний ОСОБА_4 одружений, має 4-ох повнолітніх дітей, групи інвалідності не має, в силу статті 89 КК України не судимий, отримує заробітну плату в розмірі 21 тисячі гривень на місяць, має заощадження в розмірі 50 тисяч гривень, є власником автомобіля, має кредит в розмірі 70 тисяч гривень, має у власності пай з якого отримує дохід в розмірі 14 тисяч гривень на рік, обставини викладенні у підозрі заперечує, зазначив, що коштів не отримував, що у свою чергу свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків та соціально стримуючих факторів.

Щодо можливості застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя зазначає наступне.

У справі «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року ЄСПЛ констатував «порушення ст. 5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою», у зв`язку із чим суд вважає за необхідне розглянути можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

На думку слідчого судді, неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання та домашнього арешту відносно підозрюваної особи пов`язана з тим, що вказані запобіжні заходи будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризикам та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру кримінального правопорушення та певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи особистості, а також більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою не будуть достатнім стримуючим фактором та не забезпечать належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 .

Вирішуючи питання можливості визначення підозрюваному застави та її розмір слідчий суддя враховує наступне.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом.

Відповідно до статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого підозрюваному злочину, обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, інші, наведені вище обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя вважає, що застава у межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатна забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, вказаних у ст. 194 КПК України, у зв`язку із чим, вважає за необхідне визначити заставу - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240,00 грн., як обґрунтовану та достатню для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

На переконання судді саме такий розмір застави, що встановлюється судом в межах визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатний запобігти відповідним ризикам, та забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Таким чином, слідчий суддя переконаний в доцільності задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з встановленням застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваною особою обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого, відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання особи, тобто з 15:20 год. 31.10.2025 року.

Встановити строк дії ухвали суду до 15:20 год. 30.12.2025 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 , розмір застави в сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого та/або прокурора за першою вимогою;

- не відлучатись з населеного пункту, де він проживає (Вінницька область, м. Шаргород), без дозволу слідчого, прокурора;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні.

Якщо ОСОБА_4 , не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

У разі внесення застави та покладення обов`язків на підозрюваного ОСОБА_4 визначити термін їх дії відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України, тобто в межах строку досудового розслідування на час покладення обов`язків.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: