Справа № 539/4958/25
Провадження № 1-кп/539/347/2025
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2025 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
Головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уроженки міста Лубни Полтавської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, працює адміністратором у ФОП ОСОБА_5 , утриманців немає, не одруженої, не є особою з інвалідністю, не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною четвертою статті 358 Кримінального кодексу України (далі КК України),-
УСТАНОВИВ:
І. ДОВЕДЕНЕ ОБВИНУВАЧЕННЯ
Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про дорожній рух» (далі Закон про дорожній рух) кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.
Частиною четвертою статті 15 Закону про дорожній рух визначено, що особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, відповідну підготовку в акредитованому закладі або самостійно опанувати зміст теоретичного модуля типової навчальної програми з урахуванням категорій транспортних засобів та пройти відповідну підготовку з практичного керування в акредитованому закладі або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до положень частини восьмої статті 15 Закону про дорожній рух теоретичний і практичний іспити для отримання права на керування транспортними засобами відповідної категорії складаються в територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.
Частиною дев`ятою статті 15 Закону про дорожній рух визначено, що право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно із абзацом 2 частини другої статті 16 Закону про дорожній рух водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Усупереч вказаним вище вимогам Закону про дорожній рух, 17 вересня 2025 року о 07 годині 57 хвилин ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 або обвинувачена), рухаючись по автодорозі Київ-Харків-Довжанський, 208 км, неподалік села Засулля Лубенського району Полтавської області, керуючи транспортним засобом марки «Suzuki Swift», державний номерний знак НОМЕР_1 та маючи при собі підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 на власне ім`я, була зупинена за порушення Правил дорожнього руху працівниками Управління патрульної поліції в Полтавській області.
Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 пред`явила поліцейському Управління патрульної поліції в Полтавській області підроблене посвідчення водія, серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ІІ. КВАЛІФІКАЦІЯ КРИМІНАЛЬНОГО ПРАВОПОРУШЕННЯ
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною четвертою статті 358 КК України, а саме: використання завідомо підробленого документа.
ІІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України, за обставин, зазначених в обвинувальному акті, та пояснила, що їздила із посвідченням водія, яке замовила через Інтернет. Відповідну офіційну процедуру здачі на водійське посвідчення не проходила. У зв`язку із вчиненим почала ходити на курси водіння та планує офіційно отримати документи на право водіння автомобілем. Щиро розкаюється та переконує, що такого більше не повториться.
Обвинувачена ОСОБА_4 вважає недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються.
Відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) суд за пропозицією прокурора та за згодою учасників судового провадження, з`ясувавши, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, які вказані в обвинувальному акті, чи добровільною є їх позиція, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обвинувачена на вказане вище погодилася.
Суд, визначивши обсяг доказів, які будуть досліджуватись, здійснив допит обвинуваченої та дослідив дані, які характеризують її особу.
Прокурор у судовому засіданні підтримав обвинувачення, викладене стосовно ОСОБА_4 в обвинувальному акті, просив визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України, просив під час призначення покарання врахувати характеризуючі обвинувачену дані, її позитивну характеристику з місця проживання, її щире каяття, а також те, що вона не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, і призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Таким чином, суд дійшов переконання про винуватість ОСОБА_4 у скоєнні пред`явленого їй кримінального правопорушення.
Аналізуючи та оцінюючи усі докази надані стороною обвинувачення в їх сукупності та кожен зокрема з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що кожен доказ, а саме: покази обвинуваченої про визнання вини, активне сприяння розкриттю вказаного кримінального правопорушення, - є допустимими та достовірними і у своїй сукупності усі ці докази перебувають у логічному, послідовному взаємозв`язку, не є взаємосуперечливими та доповнюють і підтверджують ті об`єктивні обставини, які мали місце під час вчинення пред`явленого обвинувачення обвинуваченій ОСОБА_4 .
Суд також дійшов висновку, що здобутих судом доказів є достатньо для того, щоб дійти висновку про визнання обвинуваченої ОСОБА_4 винною у вчиненні пред`явленого їй обвинувачення.
Суд вважає, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце, це діяння містить склад кримінального правопорушення передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України і обвинувачена винна у вчиненні цього правопорушення та підлягає покаранню за вчинене нею кримінальне правопорушення, оскільки відсутні будь-які підстави для закриття кримінального провадження чи звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності.
Так, вина обвинуваченої ОСОБА_4 полягає в тому, що вона використовувала завідомо підроблений документ, а тому суд такі її дії кваліфікує за частиною четвертою статті 358 КК України.
ІV. МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ
Відповідно до змісту статей 50 та 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи із засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Вчинене кримінальне правопорушення за частиною першою статті 309 КК України відповідно до статті 12 КК України належить до кримінальних проступків.
До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.
Відповідно до листа Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області від 22 вересня 2025 року №07-46/3413 обвинувачена ОСОБА_4 на обліку в управлінні не перебуває та ніяких видів виплат державної соціальної допомоги не отримує.
На обліку в лікарів невропатолога та психіатра обвинувачена не перебуває, що підтверджується листом Комунального підприємства «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» Лубенської міської ради Полтавської області від 22 вересня 2025 року №2414/01-09.
На військовому обліку ОСОБА_4 не перебуває, військову службу не проходила (лист ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22 вересня 2025 року №4/6739).
Відповідно до характеристики Голови вуличного комітету вулиць Зайкевича та Скаржинської від 02 жовтня 2025 року ОСОБА_4 зарекомендувала себе із позитивної сторони, скарг від сусідів на її поведінку не надходило. За відгуками мешканців є відповідальною, працьовитою та доброзичливою.
Беручи до уваги вищенаведене, зважаючи на особу винної, пом`якшуючі покарання обставини, які у своїй сукупності дійсно істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, а також з урахуванням усіх викладених вище обставин, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення, а саме: у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
На думку суду, саме таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченої, запобігання вчиненню нею нових злочинів, відповідатиме тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий тягар для обвинуваченого, відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи».
V. ІНШІ РІШЕННЯ, ЯКІ ВИРІШУЮТЬСЯ СУДОМ ПРИ УХВАЛЕНІ ВИРОКУ
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні становлять 2 228,50 грн, що підтверджується довідкою про витрати на проведення експертизи, виданою Полтавським науково-дослідницьким експертно-криміналістичним центром.
Відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України речові докази, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_4 , що направлене на підставі постанови про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 17 вересня 2025 року на зберігання до камери зберігання речових доказів Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, - знищити.
Стосовно обвинуваченої запобіжний захід не обирався.
Підстави для вирішення судом інших питань, передбачених статтею 368 КПК України, відсутні.
На підставі наведеного, керуючись статтями 50, 65, 67, 349, 368-371, 373-374, 394-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною четвертою статті 358 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирати.
Речовий доказ, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_4 , - знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 2 228 (дві тисячі двісті двадцять вісім) гривень 50 копійок процесуальних витрат за проведення експертизи.
Вирок може бути оскаржено, з урахуванням положень частини другої статті 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку видати негайно після його проголошення учасникам судового провадження.

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області ОСОБА_1