Провадження по справі № 1-кп/522/3542/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000373 від 28.06.2025 року, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Дрезден Федеративної Республіки Німеччина, громадянина України, із середньою освітою, працюючого фізичною особою-підприємцем, одруженого, який має на утриманні четверо дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Викладення обставин кримінальних правопорушень та формулювання обвинувачення, яке суд вважає доведеним.

27.06.2025 року близько 17 годин 25 хвилин ОСОБА_3 перебував на вуличній частині неподалік закладу «Вилки Палки», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, 2А, біля якого в той же час знаходився неповнолітній ОСОБА_5 , з яким ОСОБА_3 розпочав словесний конфлікт, вважаючи, що останній пошкодив майно його магазину.

У подальшому, реалізуючи свій раптово виниклий в ході конфлікту протиправний намір, направлений на спричинення фізичного болю неповнолітньому потерпілому, ОСОБА_3 , діючи умисно, з мотивів особистої неприязні, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_5 один удар долонею правої руки в область потилиці, після чого із застосуванням фізичної сили схопив правою рукою ОСОБА_5 за шию та здійснив її стиснення, потім тією ж рукою відпустив шию потерпілого та наніс йому ще один удар долонею правої руки в область потилиці, тим самим завдав потерпілому фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень.

Таким чином, встановлені достатні підстави вважати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України за ознаками: умисне завдання побоїв та вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України визнав та підтвердив, що дійсно вчинив даний проступок за вказаних в обвинувальному акті обставинах. Пояснив, що напередодні потерпілий підійшов до його магазину та під`єднався через мережу Wi-Fi до екрану електронної вивіски магазину, де розмістив нецензурну лайку, в тому числі образи стосовно його матері. Він по камері передивився хто це зробив, та попередив колег про те, що цей хлопець може прийти знову. Для того щоб захистити свій бізнес, у них встановлені відеокамери. Наступного дня, більш точної дати не пам`ятав, ввечері, після роботи, приблизно після 17:00 години, він їхав на велосипеді, щоб знайти потерпілого, оскільки йому зателефонувала сестра та повідомила, що бачила на велосипеді потерпілого в районі вул. Л. Шмідта. Неподалік парку ім. Т.Г. Шевченка він випадково побачив цю особу, різко розвернувся та схопив його. Далі, він наніс один удар йому правою рукою в область потилиці. Потім схопив його за шию утримував так деякий час та наніс ще один удар в область потилиці. Він хотів, щоб потерпілий зв`язався з батьками, щоб розібратися у ситуації. Однак спочатку приходили якісь хлопці, після розмови з якими вони зникали. Потім хтось із перехожих побачив конфлікт та викликав поліцію, в подальшому з`явилась матір потерпілого. В той самий день, коли відбувся конфлікт, він також написав заяву в поліцію на потерпілого, проте результатів її розгляду немає.

У вчиненому щиро кається, в момент вчинення кримінального проступку не думав про наслідки, був розлючений на емоціях, зробив відповідні висновки, попросив вибачення у потерпілого та його законного представника та завірив суд, що подібне більше не повториться, просив його суворо його не карати.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Приймаючи до уваги вище вказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 126 КК України як умисне завдання побоїв та вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Мотивування прийнятого рішення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд, керуючись положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має відповідати характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Відповідно до абз. 4 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Прокурор в судовому засіданні просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Законний представник потерпілого та потерпілий підтримали прокурора.

Сторона захисту також просила призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, з середньою освітою, який працює фізичною особою-підприємцем, одружений, має на утриманні чотирьох дітей, троє з яких є неповнолітніми, зареєстрований та проживає в м. Одеса, у лікаря на наркологічному обліку не значиться, раніше в силу ст. 89 КК України судимостей не має, та те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального проступку.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального проступку.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.

Санкцією ч. 1 ст. 126 КК України за вчинення даного проступку передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

Згідно ч. 1 ст. 53 КК України, штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті. Обвинувачений в судовому засіданні просив призначати покарання у виді штрафу, зазначив, що офіційно не працевлаштований, однак зможе виплатити штраф.

Суд враховує, пояснення обвинуваченого, який є ФОП та має фінансову можливість і бажання понести передбачену законом відповідальність за вчинене і сплатити штраф у розмірі, визначеному судом, щиро розкаявся.

Враховуючи обставини злочину, особу обвинуваченого, який вперше вчинив кримінальний проступок, наявність пом`якшуючої покарання обставини, а саме щирого каяття, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 126 КК України, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті призначення покарання.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Судові витрати відсутні. Арешт на майно не накладався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не подавався.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 50, 53, 65, 126 КК України, ст. 100, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 (нуль) копійок в дохід держави.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що згідно п. 10 ІІІ Розділу Порядку виконання уповноваженими органами з питань пробації судових рішень про призначення покарання у виді штрафу, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1301/5 від 27 квітня 2018 року, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання судовим рішенням законної сили і повідомити про це орган пробації шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. Якщо засуджений не з`явився до органу пробації та не підтвердив сплату штрафу шляхом пред`явлення документа після закінчення місячного строку від набрання судовим рішенням законної сили, орган пробації надсилає подання до суду, який виніс судове рішення, для вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі, відповідно до вимог частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Судові витрати відсутні. Арешт на майно не накладався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не подавався.

Речові докази:

- DVD-R диск з відеозаписами з місця події зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_8