Справа № 191/2698/25
Провадження № 1-кс/191/813/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника адвоката ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 від розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

28.10.2025 року до Синельниківського районного суду Дніпропетровської області суду надійшло клопотання прокурора Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Вказаному клопотанню було присвоєного номер справи 191/2698/25 та номер провадження 1-і/191/6/25, у зв`язку з перебуванням головуючого судді ОСОБА_7 на лікарняному станом на день надходження клопотання. Також було здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями та визначеного головуючого суддю ОСОБА_8 . Дане підтверджено проколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

29.10.2025 року у судовому засіданні суддею ОСОБА_8 було заявлено самовідвід, який ухвалою суду від 29.10.2025 року було задоволено.

Того ж дня було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями та визначеного головуючого суддю ОСОБА_6 . Дане підтверджено проколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

У судовому засіданні під головуванням судді ОСОБА_6 , яке відбулося також 29.10.2025 року, захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 було заявлено відвід судді ОСОБА_6 в усній формі з підстав порушення авторозподілу справи.

29.10.2025 року було здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями і визначеного головуючого суддю ОСОБА_1 щодо розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_6 .

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 підтримав свою заяву про відвід судді ОСОБА_6 на підставі пунктів 4-5 ч.1 ст.75 КПК України та ч.3 ст.35 КПК України, та обґрунтовував її наявністю численних порушень норм КПК України та положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Обвинувачена ОСОБА_9 підтримав заяву свого захисника про відвід судді.

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви про відвід судді, так як він не обґрунтований, адже порушень при автоматизованому розподілу справи не було.

Суд, заслухавши думку учасників справи, прийшов до наступних висновків.

Згідно ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. При розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).

Відповідно до частини першої статті 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Аналогічна позиція щодо того, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом, встановлена п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 р.).

Статтями 75, 76 КПК України врегульовано питання відводу судді: наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу.

Частини 1, 2 статті 80 КПК України передбачають, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Обставинами, на які посилається захисник адвокат ОСОБА_5 у своїй заяві про відвід судді, передбачені у п. 4 та 5 ч. 1 ст. 75 КПК України: інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості та порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Частина 3 статті 35 КПК України передбачає, що визначення судді (запасного судді, слідчого судді), а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретного провадження здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою та/або її окремою підсистемою (модулем) під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом випадковості та в хронологічному порядку з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження на кожного суддю, заборони брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання (крім перегляду за нововиявленими обставинами), перебування суддів у відпустці, відсутності у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відрядженням, а також інших передбачених законом випадків, через які суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ. Після визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або судді-доповідача для конкретного судового провадження не допускається внесення змін до реєстраційних даних щодо цього провадження, а також видалення цих даних з Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або її окремої підсистеми (модуля), крім випадків, установлених законом.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Частина 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначає, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Згідно пунктів 1 та 2 ч. 7 ст. 56 зазначеного Закону, суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

На питання неупередженості суду звертає увагу Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 грудня 2009 р. в справі «Мироненко і Мартенко проти України» було констатовано порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Цим рішенням Європейським судом визнано порушення принципу безсторонності суду. Так, у п. 66, 69 і 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Вказане свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

Відповідно до ст. 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікувавши зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Виходячи з суб`єктивної складової поняття безсторонності, ЄСПЛ притримується позиції, що не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Така позиція викладена у рішеннях Суду по справам «Хаушильд проти Данії» та «Ветштайн проти Швеції».

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді. Але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості. У будь-якому випадку, припущення щодо упередженості є правовим питанням, яке має бути винесеним на розгляд суду. За виключенням надзвичайних обставин, заява про справжню або можливу упередженість не є питанням поведінки судді.

Отже, існує презумпція неупередженості судді, а протилежне необхідно доводити належними та допустимими доказами.

Таким чином, визначаючись щодо наявності підстав для відводу судді за даним кримінальним провадженням, суд враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність судді презюмується.

Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі Клейн та інші проти Нідерландів).

Отже, суд приходить до висновку, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

Також, Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді.

Таким чином, за окремою підставою відводу визначеною саме як наявність «інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді», особа яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Виявити будь-які докази упередженості судді ОСОБА_6 під час судового засідання не вдалося.

Крім того, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2025 року, де головуючим суддею визначено ОСОБА_6 , з розподілу були виключені наступні судді: ОСОБА_10 (відсторонений від здійснення правосуддя), ОСОБА_11 (відпустка), ОСОБА_7 (хвороба) та ОСОБА_8 (уже слухав цю справу). У той же час приймали участь у розподілі такі судді: ОСОБА_12 , ОСОБА_1 , ОСОБА_13 та ОСОБА_6 .

Тобто головуючим суддею у справі за клопотанням прокурора Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 була визначена ОСОБА_6 шляхом автоматизованого розподілу судової справи між чотирма суддями і, відповідно порушень ч.3 ст.35 КПК України судом не встановлено.

Отже, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що заява про відвід є необґрунтованою, безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню.

керуючись ст. 75, 80, 81, 369-372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

відмовити у задоволені заяви захисника.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала складена 04.11.2025 року.

Суддя ОСОБА_1