печерський районний суд міста києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2025 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001241 від 23.03.2018, на підставі обвинувального акта за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам?янець-Подільський, Хмельницької області, громадянина України, з вищою освітою, раніше не судимого, приватного підприємця, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 18.03.2018 року приблизно о 12 годині 55 хвилин, знаходився в приміщенні танцювальної зали № 026 "Будинку офіцерів" за адресою: м. Київ, вул. М. Грушевського, 30/1, де разом з іншими відвідувачами студії латиноамериканських танців «Бачата Бланка» завершив заняття.

В цей же час в зазначеному приміщенні очікував на початок заняття ОСОБА_6 , який жартівливо висловився в бік ОСОБА_3 в присутності ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Вказана поведінка ОСОБА_6 обурила ОСОБА_3 та між зазначеними особами на цьому ґрунті відбулася сварка, у наслідок якої у ОСОБА_3 виникла особиста неприязнь до ОСОБА_6 та умисел на спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень за вказаних мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , діючи з метою спричинення ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до нього, близько о 13 годині 18.03.2018 року, знаходячись в приміщенні танцювальної зали № 026 "Будинку офіцерів" за адресою: м. Київ, вул. М. Грушевського, 30/1, умисно, зі значною силою почергово завдав потерпілому ОСОБА_6 два удари лівою рукою в праву область ділянки голови останнього, не переслідуючи за мету спричинити потерпілому ОСОБА_6 смерть.

Таким чином, в результаті протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: забою головного мозку з формуванням геморагічного вогнища в правій лобно-скроневій ділянці, субарахноідального крововиливу, вдавленого уламкового перелому правої скроневої кістки та перелому верхньої стінки правої орбіти зі зміщенням уламків в сторону очниці, гематом на повіках обох очей, субкон`юнктивального крововиливу лівого ока, які за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями, які виразились в умисному нанесенні тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся у завданні тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , частково визнав цивільний позов, а саме у частині матеріальної шкоди визнав позов повністю, в частині моральної шкоди зазначив, що розмір моральної шкоди є необгрунтованим, оскільки обгрунтування позову в цій частині не відповідає дійсності, зокрема, посилання ОСОБА_6 щодо втрати ним можливості займатися танцями внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, однак ОСОБА_6 продовжує танцювати, бере участь у танцювальних змаганнях та проводить своє звичне дозвілля.

Крім цього, обвинувачений підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини, що 18.03.2018 він був на занятті з танців у школі «Бачата Бланка». Після тренування вийшов в коридор, де інші танцівники чекали на свої тренування, серед яких також був ОСОБА_6 , з яким він був знайомий близько шести років. Обвинувачений вказує, що привітався з танцівниками та з ОСОБА_6 і пішов далі. Після того як ОСОБА_6 з іншими танцівниками зайшли в зал, обвинувачений зазначає, що його попросили повернутися до зали, оскільки він не розрахувався за заняття. Після того, як він розрахувався, обвинувачений вказує, що ОСОБА_6 почав до нього висловлюватися, вступаючи в суперечку, тоді обвинувачений запропонував ОСОБА_6 вийти в коридор для розмови, на що він погодився. Після цього, обвинувачений зазначає, що потерпілий передумав та сказав ОСОБА_3 у різкій формі залишити зал. Після чого, як вказує обвинувачений, між ними з потерпілим знову почалася суперечка, у якій обоє словесно ображали одне одного, потім ОСОБА_6 голосно нецензурно висловився у бік обвинуваченого та обома руками штовхнув його в груди, від чого ОСОБА_3 відсахнувся, а потім вдарив ОСОБА_6 лівою рукою в обличчя в районі щоки, після чого потерпілий відхилився, але не впав, а потім ОСОБА_6 почав бійку. Обвинувачений вказує, що він відступав, а ОСОБА_6 йшов на нього, при цьому обидва махали руками, та в якийсь момент обвинувачений завдав удар в район голови ОСОБА_6 , після чого він втратив рівновагу. Після чого, як вказує обвинувачений, вони намагалися завдати ще ударів одне одному, але ніхто не досяг цілі, після чого бійка завершилась, вони обмінялись образливими висловами і обвинувачений вийшов з тренувальної зали.

Після цього обвинувачений вказав, що потерпілий вийшов з зали, знову звертаючись до ОСОБА_3 в образливій формі та погрожував, що візьме в машині пістолет і застосує його проти ОСОБА_3 після закінчення цієї суперечки ОСОБА_3 повернувся в зал забрати речі, і поїхав додому, оскільки вважав, що слова потерпілого про пістолет могли бути правдою. Також обвинувачений вказав, що після приїзду додому, він у повідомленні потерпілому висловив жаль щодо бійки та запропонував фінансову допомогу у разі, якщо ОСОБА_6 травмувався, на що потерпілий відповів, що в лікарні, після чого перестав відповідати на повідомлення обвинуваченого. Також обвинувачений вказав, що пізніше зв`язався з дружиною ОСОБА_6 , зустрівся та запропонував повністю компенсувати витрати на лікування і частково відшкодувати перебування потерпілого на лікарняному, на що дружина повідомила, що подумає, а потім в телефонній розмові повідомила, що рішення цієї ситуації вона не бачить, після чого будь-яке спілкування з потерпілим та його дружиною припинилось.

Крім того, у судовому засіданні обвинувачений вказав, що відшкодував завдану потерпілому матеріальну шкоду в обумовленому в цивільному позові розмірі, що підтверджується розпискою, долученою до матеріалів справи, щиро приніс свої вибачення, а також просив не позбавляти його волі, оскільки він має дружину та малолітню дитину на своєму утриманні.

Показання обвинуваченого були перевірені судом шляхом дослідження наявних у проваджені доказів під час судового розгляду, зокрема, допитами потерпілого та свідків, висновком судово-медичної експертизи.

Відповідно до показів потерпілого ОСОБА_6 конфлікт розпочався ще до вказаних подій та стосувався танців, а 18.03.2018 він прийшов на тренуванняу гарному настрої, жартував та заначив, що на його жарти реагуть як позитивно, так і негативно. Зазначив, що запропонував ОСОБА_3 нарешті станцювати як його тренер, що ОСОБА_3 зачепило. Після цього потерпілий вказав, що зайшов до танцювальної зали на тренування, де між ними з ОСОБА_10 знову виникли розбіжності і ОСОБА_11 запропонував йому вийти, на що він відмовився та зайняв місце в залі, де зазвичай тренувався. Далі потерпілий зазначив, що ОСОБА_3 почав до нього підходити і питати, чому потерпілий тримає руки піднятими, після чого потерпілий опустив руки, заклавши їх за спину, а ОСОБА_11 підійшов до нього впритул і став розкачуватись вліво-вправо, що не сподобалось потерпілому, тому він зробив рух грудьми вперед, відштовхнувши ОСОБА_3 , після чого той відсахнувся. Далі потерпілий зазначив, що ОСОБА_3 знову до нього підійшов, а потерпілий попросив його нелітературною мовою відійти, після чого обвинувачений завдав йому удару в правий висок, а потім ще раз завдав удару в ліву сторону, від чого потерпілий почав захищатися та махати кулаками, але не попав в ОСОБА_3 жодного разу. Після цього, потерпілий вказує, що відчув, що втрачає свідомість та вийшов з зали з ОСОБА_3 , який збирався йти та, розмовляючи з кимось, пішов, а потерпілий виклакав швидку, яка відмовилася приїхати, тому він сів за кермо та поїхав в клініку «Борис», де йому сказали про необхідність госпіталізації. У цій клініці він провів 10 днів, а потім перебував на домашньому лікуванні близько 3 місяців.

Крім цього потерпілий вказав, що лікарі рекомендували після лікування зробити операцію з метою зменшення внутрішньо-черепного тиску, який в подальшому може спричинити ускладнення, зокрема, епілепсію чи погіршення зору та пам`яті. Також лікарі рекомендували не відвідувати тренувань, але зараз він відвідує тренування один раз на тиждень, але без партнерки, оскільки вона випадково може зачепити голову, а також підтвердив, що дійсно виступав з танцювальним номером разом з партнеркою, оскільки танець вже був поставлений ще до вказаних подій. Також зазначив щодо зору, що проблеми з зором, які зазначені у висновку, у нього ще зі школи, наразі рівень зору з -7 не змінився і це не заважало та не заважає заняттям.

Також потерпілий під час допиту підтвердив, що матеріальна шкода відшкодована, а моральну шкоду, а також шкоду, завдану втратою працездатності та неможливістю займатися танцями обвинувачений йому не відшкодував.

Також потерпілий підтвердив, що обвинувачений намагався з ним зв`язатися, але потерпілий заблокував його дзвінки, а також підтвердив, що після цього обвинувачений спілкувався щодо відшкодування матеріальної допомоги з дружиною.

Крім цього, потерпілий підтвердив, що тричі виступав з партнеркою з танцем, який був поставлений до отримання вказаних тілесних ушкоджень.

Відповідно до показів ОСОБА_9 він був свідком подій, які сталися між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Так свідок зазначив, що бачив як обвинувачений та потерпілий про щось сперечалися, але не звернув увагу про що відбулась суперечка. Після цього свідок вказує, що звернув на них увагу, коли розмова перейшла на підвищені тони, він повернувся та побачив як потерпілий підійшов до обвинуваченого та штовхнув в груди. Після цього, як вказав свідок, обвинувачений відступив, а потім підійшов та наніс удар потерпілому в голову, а потерпілий у відповідь почав атакувати обвинуваченого руками та ногами. Також свідок підтвердив, що обвинувачений наніс потерпілому декілька ударів, перший в голову, а другий удар обвинувачений завдав, коли оборонявся від потерпілого. Також вказав, що після закінчення бійки потерпілий вийшов із зали, а за ним вийшов обвинувачений, потім потерпілий повернувся за речами та пішов з тренування.

Крім цього, свідок ОСОБА_9 зазначив, що неодноразово бачив потерпілого на танцювальних конкурсах, фестивалях разом з партнеркою у 2019 році, де в номерах були складні елементи, а також був відеозапис танців колективу восени 2018 року.

Відповідно до показів свідка ОСОБА_12 він не був очевидцем подій, які сталися між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , але підтвердив обставини щодо того, що неодноразово бачив потерпілого ОСОБА_6 в танцювальних номерах та на сальса-фестивалі, де для виступу необхідний високий рівень майстерності, оскільки танець складний і для виступу обирають найкращих танцівників зі школи. Зазначив, що на фестивалі він танцював соло, але в сальса-залі танцював з дічиною та трьома дівчатами.

Відповідно до показів свідка ОСОБА_13 він повідомив, що не був очевидцем подій, які сталися між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , але підтвердив обставини щодо того, що бачив потерпілого ОСОБА_6 на фестивалі, де він брав участь в шоу-номері, підготовка до якого йде місяцями, а учасників допускають лише тих, які викладають або виступають на професійному рівні, а після цього конкурсу свідок ОСОБА_13 неодноразово бачив потерпілого на танцювальних вечірках.

Суд, здійснюючи оцінку наявним у кримінальному проваджені доказам, бере до уваги лише ті, що власне є доказами, тобто є допустимими фактичними даними в розумінні положень ст. 84 КПК України, і лише ті, які надані сторонами та досліджувались судом в судовому засіданні за клопотаннями зазначених осіб.

Разом з тим, вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину підтверджується письмовими доказами у кримінальному проваджені, які ґрунтуються на об`єктивних даних, що належним чином характеризують механізм завдання потерпілому тілесних ушкоджень, а саме:

- висновком судово-медичної експертизи № 788/Е від 22.05.2018, відповідно до якого тілесні ушкодження ОСОБА_6 мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки життя, які могли утворитись в результаті травматичної дії тупим предметом, характерні властивості яких в ушкодженні не відобразились, а за давністю може відповідати вказаному терміну;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 04.06.2018 року, яким зафіксовано кількість завданих ударів та їх локалізацію, який відповідає показанням обвинуваченого.

На підставі сукупності допустимих доказів, зокрема показань обвинуваченого, які у свою чергу відповідають показанням потерпілого, письмовим доказам, суд приходить до висновку щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Таким чином, суд вважає вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, доведеною повністю.

Також, суд бере до уваги, що під час судового розгляду даного кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_3 у повному обсязі відшкодовано потерпілому ОСОБА_6 заявлену ним у розмірі 20 003, 07 грн. завдану матеріальну шкоду, відповідну копію розписки потерпілого ОСОБА_6 від 12.04.2021 про одержання ним від обвинуваченого в рахунок компенсації завданої матеріальної шкоди 20 050 грн. долучено до матеріалів справи.

При призначенні міри покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість скоєного злочину, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, на обліку в нарколога, психіатра не перебуває, має на утриманні дружину та малолітню дитину, раніше не судимий та відшкодував потерпілому завдану матеріальну в узгодженому ними розмірі, що не оспорюється потерпілим.

Також, суд враховує зміст досудової доповіді, а саме соціально-психологічну зарактеристику обвинуваченого та висновок щодо можливості виправлення обвинуваченого без обмеження чи позбавлення волі, а саме, що згідно із спостереженнями органу пробації, під час проведення бесіди обвинувачений поводив себе спокійно, підстав вважати, що він може проявляти агресію немає, стосунки з особами з антисоціальною поведінкою не підтримує, свою вину визнає, але не повністю згоден з усіма обставинами справи.

Також, з досудової доповіді вбачається, що відповідно до характеристики ДОП Солом?янського УП ГУНП в м. Києві за місцем проживання характеризується позитивно, скарг від сусідів та мешканців на нього не надходило, компрометуючі матеріали відносно ОСОБА_3 відсутні, а відповідно характеристики наданої від голови правління об?єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛЕБЕДІВ КВАРТАЛ» ОСОБА_3 проявив себе виключно з позитивного боку, в порушенні громадського порядку чи конфліктних ситуаціях не помічений, доброзичливий, ввічливий.

Також суд бере до уваги висновок представника органу пробації, який, враховуючи інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, відгуки сусідів, характеристику з місця проживання, позитивну характеристика від дільничного офіцера поліції, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

У відповідності до ст. 66 КК України, обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого - є щире каяття та добровільне відшкодування матеріальної шкоди в узгодженому з потерпілим розмірі.

Обтяжуючих покарання обставин немає.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що необхідно призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті.

Разом з тим, суд вважає необхідним на підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням - з іспитовим строком, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Щодо заявленого цивільного позову суд приходить наступних висновків.

Статтею 1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно до положень ст. ст. 128, 129 КПК України цивільний позов особи, якій злочином завдано майнової та/або моральної шкоди, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Згідно ч. 1 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України та ч. 1 ст.1195 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Окрім цього, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Верховний Суд України в п.1 звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян.

У пункті 9 Постанови № 4 Верховний Суд України звертає увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Окрім цього, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

До такого ж висновку дійшла Велика палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19).

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання, та у зв`язку з чим він поніс, і чим обґрунтовується розмір компенсації.

Відтак щодо цивільного позову ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального провопорушення суд приходить наступних висновків.

В обґрунтування позовних вимог про відшкодування завданої матеріальної шкоди у цивільному позові зазначено, що кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди у розмірі 20003,07 гривень, що складається з витрат на лікування.

Разом з тим, враховуючи, що судом встановлено відшкодування обвинуваченим матеріальної шкоди у визначеному потерпілим розмірі, що також підтверджено потерпілим під час його допиту, а також підтверджується копією розписки потерпілого про отримання вказаних коштів, копія якої долучена до матеріалів провадження, суд вважає, що позов у частині стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди не підлягає задоволенню, у зв`язку з її добровільним відшкодуванням.

Разом з тим, щодо моральної шкоди суд виходить з наступного.

Моральна шкода, що завдана кримінальним правопорушенням, як вбачається зі змісту цивільного позову, полягає у: його тривалих фізичних стражданнях, що й наразі мають місце; в моральних переживаннях, у зв`язку з ушкодженням здоров`я та загрозою епілептичних припадків (лікарями вже виявлено активність), необхідністю проведення операції, у зв`язку з необхідністю по-новому облаштовувати свій побут та дозвілля; порушені та втраті нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного спортивного життя, громадського та частково, сімейного життя.

Також потерпілий у цивільному позові, обгрунтовуючи розмір моральної шкоди, вказує, що дії обвинуваченого, які виразились у завданні йому ушкоджень, потягли за собою негативні наслідки, зокрема, що за станом здоров`я ОСОБА_6 вже ніколи не зможе займатися танцями, контактні види спорту та дозвілля йому прямо заборонені.

Разом з тим, суд також бере до уваги обставини, які були встановлені під час судового розгляду, зокрема, що допитаний в судовому засіданні 21.09.2021 року свідок ОСОБА_12 показав, що бачив, як потерпілий ОСОБА_6 виступав із танцювальним шоу-номером на фестивалі сальси, танцював сальсу соло і в парах з дівчатами.

Крім цього, допитаний в судовому засіданні 21.09.2021 року свідок ОСОБА_9 показав, що неодноразово бачив танцювальні виступи потерпілого з партнеркою на конкурсі в березні 2019 року, участь потерпілого у шоу-програмі на фестивалі у 2019 році, зокрема, у парних виступах, а також відеозаписи танців танцювального колективу з потерпілим восени 2018 року.

Допитаний в судовому засіданні 08.05.2024 року свідок ОСОБА_13 показав, що потерпілий ОСОБА_6 наприкінці липня місяця 2018 року виступав з шоу-номером на танцювальному фестивалі в м. Одеса. При цьому свідок пояснив, що підготовка до такого виступу триває 2-3 місяці та потребує значного фізичного навантаження, а після цього конкурсу свідок ОСОБА_13 неодноразово бачив потерпілого на танцювальних вечірках.

Крім цього, потерпілий ОСОБА_6 надавав суду свідчення про те, що з червня 2018 року подальшого лікування у зв`язку із отриманими внаслідок кримінального правопорушення тілесними ушкодженнями не проходив, жодних процедур і операцій не робив. У 2019 році мав 1 танцювальне тренування на тиждень.

Також в судовому засіданні були досліджені відео- та письмові матеріали на підтвердження танцювальних виступів потерпілого ОСОБА_6 після події кримінального правопорушення.

Отже, за наведених обставин, суд вважає спростованими, та такими, що не знайшли свого підтвердження, викладені в цивільному позові твердження потерпілого про те, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень за станом здоров`я він вже ніколи не зможе займатися танцями, втратив нормальні життєві зв`язки та має по-новому облаштовувати свій побут та дозвілля.

Необгрунтованими також суд вважає доводи потерпілого про тривалі фізичні страждання, про спотворення голови і обличчя, загрозу епілептичних припадків і необхідність проведення операції, адже потерпілий ОСОБА_6 приступив до активної фізичної діяльності, зокрема, танцювальних виступів, одразу ж після закриття лікарняного листка у червні 2018 року, вже в липні 2018 року виступаючи на танцювальному фестивалі.

Разом з тим, суд бере до уваги доводи потерпілого щодо обставин, що в результаті вчинення ОСОБА_3 вказаного кримінального правопорушення потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження, а також досить тривалий час перебував на лікуванні.

Таким чином, беручи до уваги зазначені обставини, суд приходить до висновку про доведеність факту заподіяння ОСОБА_6 моральної шкоди, а також наявність підстав для часткового задоволення цивільного позову.

Вирішуючи питання щодо розміру грошового відшкодування моральної шкоди ОСОБА_14 суд враховує характер правопорушення, ступінь тяжкості заподіяних внаслідок кримінального правопорушення ушкоджень, тривалого перебування на лікарняному, а також вимоги розумності і справедливості, тому з урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що достатнім загальним розміром завданої потерпілому ОСОБА_6 моральної шкоди є сума у розмірі 30 000 гривень.

Процесуальні витрати, підтверджені прокурором та пов`язані з проведенням експертних досліджень, слід стягнути з обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст. 75 КК України, ст. 100, 124, 174, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального провопорушення, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень.

У решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати, а саме:

- за проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_6 (висновок експерта № 788/Е), що становить 1796,90 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому і прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_1