Справа № 509/2631/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представниці потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (поза межами приміщення суду)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в с.-щі Овідіополь, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження № 0000151 від 24.02.2021 р. за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Овідіопольського райсуду Одеської області від 25.09.2025 р. відносно обвинуваченого ОСОБА_12 був продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, терміном до 23.11.2025 р. з альтернативою внесення застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454200 грн.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 331 КПК України - під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Клопотання про продовження запобіжного заходу необхідно розглянути до закінчення строку дії попередньої ухвали (ст. 199 КПК України), так як ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу (ч. 1 ст. 203 КПК України).

В судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження відносно ОСОБА_12 строків запобіжного заходу у виді тримання під вартою зі встановленням застави в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454200 грн., яке мотивовано тим, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України, тобто у закінченому замаху, спрямованого на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) у особливо великих розмірах, поєднаного з проникненням у сховище, вчинене за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , яке згідно ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, частково визнає вину, раніше не судимий, однак на даний час притягується до кримінальної відповідальності : обвинувальний акт відносно нього був 14.03.2024 р. направлений до Бабушкінського райсуду м. Дніпропетровська за ст. 185 ч. 4 КК України (загалом 5 епізодів) по кримінальному провадженню № 0000219; обвинувальний акт відносно нього був 27.02.2024 р. направлений до Приморського райсуду м. Одеси за ст. 185 ч. 4 КК України по кримінальному провадженню № 0000093, що свідчить про стійке бажання обвинуваченого продовжувати зайняття злочинною діяльністю, завдяки якій він існує, враховуючи відсутність у нього офіційної роботи та легального заробітку, відсутність постійного місця проживання, з чим погодилась представниця потерпілого, і проти чого заперечували обвинувачений та його захисник ОСОБА_8 , посилаючись на стан здоров?я ОСОБА_12 , медичні довідки про проходження обстеження в лікарських установах, що виправдовує його неявки в 4 судових засідання, просили суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора, а у випадку його задоволення, зменшити розмір застави.

Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їхні підзахисні обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вирішенні клопотання прокурора поклались на розсуд суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_12 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України, тобто у закінченому замаху, спрямованого на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) у особливо великих розмірах, поєднаного з проникненням у сховище, вчинене за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , яке згідно ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого умисного корисного злочину, частково визнає вину, раніше не судимий, однак на даний час притягується до кримінальної відповідальності, а саме : обвинувальний акт відносно нього був 14.03.2024 р. направлений до Бабушкінського райсуду м. Дніпропетровська за ст. 185 ч. 4 КК України (5 епізодів) по кримінальному провадженню №0000219; обвинувальний акт відносно нього був 27.02.2024 р. направлений до Приморського райсуду м. Одеси за ст. 185 ч. 4 КК України по кримінальному провадженню №0000093, що свідчить про стійке, умисне та систематичне бажання обвинуваченого продовжувати зайняття злочинною (кримінальною) діяльністю у виді крадіжок особистого майна громадян, завдяки яким він існує, враховуючи відсутність у нього офіційної роботи та легального заробітку, беручи до уваги, що вищевказані умисні корисні тяжкі злочини, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, Стовбур скоїв на території м. Дніпра та м. Одеси - під час перебування на розгляді даного кримінального провадження за ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України в Овідіопольському райсуді Одеської області.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , судом враховується його реєстрація місця проживання на тимчасово окупованій території України : АДРЕСА_1 , у зв?язку з чим, задля уникнення кримінальної відповідальності, останній може у незаконний спосіб виїхати на окуповану чи непідконтрольну територію України, а також, може незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_4 , з яким він особисто знайомий, на свідків у кримінальному провадженні, адреси яких йому відомі, з метою зміни їхніх показань у суді, тому, з урахуванням наявності ризиків, зазначених ст. 177 КПК України і у відповідності до порядку, передбаченого ст.ст. 178,183 КПК України, враховуючи суспільний інтерес, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 строки дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки інший, більш м?який запобіжний захід з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості скоєним ним злочину, а також кількість кримінальних проваджень відносно нього за ст. 185 ч. 4 КК України в різних судах України, які перебувають на стадії судового розгляду - не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, враховуючи визначений судом повний порядок дослідження доказів у даному кримінальному провадженні, а тому закінчити розгляд кримінального провадження до закінчення строків тримання обвинуваченого під вартою неможливо.

Вищенаведені обставини, на думку суду, в достатній мірі підтверджують існування ризиків можливих спроб переховування обвинуваченого Стовбура від суду, в тому числі і з урахуванням позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії», Суд зазначив: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тримання під вартою - є винятковим запобіжним заходом, який застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м?яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК (ч. 1 ст. 183 КПК).

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК та розширеному тлумаченню не підлягає.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Отже, з огляду на вищевикладене, запобіжний захід відносно ОСОБА_12 у виді тримання під вартою, на думку суду, є цілком виправданим та обґрунтованим, а посилання обвинуваченого та його захисника на стан здоров?я Стовбура, медичні довідки про проходження обстеження в лікарських установах не виправдовує його численні і систематичні неявки в судові засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Беручи до уваги фактичні обставини даного кримінального провадження, в якому органами поліції було попереджено настання матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_4 на суму 1663226 грн. та 177750 дол. США, що станом на дату скоєння злочину складає 4932562 грн., а загалом 6595788,50 грн., і що в 600 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, суд вважає, що обвинуваченому Стовбуру слід визначити відповідний розмір застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454200 грн., який був вказаний прокурор у своєму клопотанні, сума якої, на думку суду, буде в повній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого у випадку її внесення.

Керуючись ст.ст. 177,178,181,194,331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

1.Клопотання прокурора задовольнити ;

2.Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строки дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 2 січня 2026 року ;

3.Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим Стовбуром обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454200 грн.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_12 , що він або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на розрахунковий рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області та у разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_12 наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися без дозволу суду з населеного пункту, в якому він зареєстрований та/або проживає;

- повідомляти суд про зміну свого місця реєстрації, проживання, роботи, контактних номерів

мобільного телефону ;

-утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_4 та свідками у вказаному кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_12 , що відповідно до ч.ч. 8,10,11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо він, як обвинувачений, будучи належним чином повідомленим не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші, покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки - застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі 5 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1