Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа №279/4871/23
провадження №1-кп/279/202/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді ОСОБА_1 , з секретарями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 (дистанційно), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0000641 від 02.12.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мединівка Коростенського району Житомирської області, громадянина України, одруженого, має неповнолітню дитину, з вищою освітою, працюючого, несудимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15 лютого 2022 року по справі №904/1143/21 заборонено ОСОБА_5 , AT « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та будь-яким іншим третім особам вчиняти будь-які дії щодо розпорядження (відчуження, продажу, дарування, реалізації на торгах, іншим чином набуття у власність тощо) об`єктами нерухомого майна: нежитловим приміщенням, загальною площею 793,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельною ділянкою з кадастровим номером :01:018:0123, загальною площею 0,4062 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у т.ч. особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_4 , його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які дії (реєстрацію права власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, а також будь-які дії (в т.ч. правочини) щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інші) щодо об`єктів нерухомого майна: нежитлового приміщення, загальною площею 793,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельною ділянкою з кадастровим номером :01:018:0123, загальною площею 0,4062 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

17 травня 2022 року ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_2 по справі №904/1143/21 визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 28.11.2019, зареєстрований в реєстрі за №1997, який укладено між Публічним акціонерним товариством « ІНФОРМАЦІЯ_5 », ЄДРПОУ НОМЕР_1 , та ОСОБА_5 , ІПН НОМЕР_2 , та посвідчено приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_8 , предметом якого було нежитлове приміщення загальною площею 793,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Також, визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 28.11.2019, зареєстрованого в реєстрі за №1998, який укладено між Публічним акціонерним товариством « ІНФОРМАЦІЯ_5 », СДРПОУ НОМЕР_1 та ОСОБА_5 ІПН НОМЕР_2 та посвідчено приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_8 , предметом якого була земельна ділянка з кадастровим номером: :01:018:0123, загальною площею 0,4062 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Крім цього, повернуто у власність Приватного акціонерного товариства « ІНФОРМАЦІЯ_5 », ЄДРПОУ НОМЕР_1 , земельну ділянку з кадастровим номером: :01:018:0123, загальною площею 0.4062 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та нежитлове приміщення загальною площею 793,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Постановою ІНФОРМАЦІЯ_6 від 27 вересня 2022 року по справі №904/1143/21 ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17 травня 2022 року у справі № 904/1143/21 залишено без змін.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_7 у складі колегії суддів ІНФОРМАЦІЯ_8 від 09 листопада 2022 у справі № 904/1143/21 за касаційною скаргою ОСОБА_5 останньому відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення виконання ухвали ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.05.2022 та постанови ІНФОРМАЦІЯ_6 від 27.09.2022.

У невстановлений розслідуванням час та місці, але не пізніше 26.10.2022, у ОСОБА_5 виник умисел на умисне невиконання ухвали ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15 лютого 2022 року по справі №904/1143/21 та перешкоджання у виконанні ухвали ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17 травня 2022 року по справі №904/1143/21, з якими ОСОБА_5 був обізнаний, оскільки безпосередньо приймав участь в судових засіданнях, посилався на зазначені ухвали при підготовці та поданні заяв та пояснень до суду, маючи реальну можливість їх виконувати в частині заборони вчиняти будь-які дії щодо розпорядження (відчуження, продажу, дарування, реалізації на торгах, іншим чином набуття у власність тощо) об`єктами нерухомого майна, визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 28.11.2019, зареєстрованого в реєстрі за №1997, №1998, повернення у власність Приватного акціонерного товариства « ІНФОРМАЦІЯ_5 », ЄДРПОУ НОМЕР_1 , земельної ділянки з кадастровим номером: :01:018:0123, загальною площею 0.4062 га, нежитлового приміщення загальною площею 793,7 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в порушення ч.1 ст.129 Конституції України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, ухилився від виконання ухвали суду, що набрала законної сили, та вчинив активні дії, щодо відчуження вказаного майна, внаслідок яких до єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені відомості про зміну власника нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення загальною площею 793,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельної ділянкою з кадастровим номером :01:018:0123, загальною площею 0,4062 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за наступних обставин.

26.10.2022 ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , у приміщенні приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , незважаючи на заборону суду щодо розпорядження вказаним майном, подав нотаріусу заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на приміщення загальною площею 793,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яку о 16 год. 06 хв. зареєстровано за реєстраційним номером №52865295, а також подав нотаріусу заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку з кадастровим номером :01:018:0123, загальною площею 0,4062 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яку о 16 год. 14 хв. зареєстровано за реєстраційним номером № 52865543. 31.10.2022 о 13 год. 28 хв. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за результатом розгляду поданих 26.10.2022 ОСОБА_5 заяв, до єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені відомості про зміну власника майна з громадянина ОСОБА_5 на ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 », ЄДРПОУ НОМЕР_3 , директором та засновником якого являвся ОСОБА_5 .

Продовжуючи свої умисні протиправні дії, направлені на перешкоджання у виконанні ухвали ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17 травня 2022 року по справі № 904/1143/21, 10 листопада 2022 року ОСОБА_5 шляхом укладення договору купівлі-продажу частки в розмірі 100 відсотків в статутному капіталі ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » на користь третіх осіб фактично надав право третім особам на користування, розпорядження та відчуження вказаного нерухомого майна, достовірно знаючи, що воно відповідно до ухвали ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17 травня 2022 року по справі № 904/1143/21 належить ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », ЄДРПОУ НОМЕР_1 .

Таким чином ОСОБА_5 умисно не виконав рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15 лютого 2022 року по справі № 904/1143/21, та перешкодив виконанню ухвали ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17 травня 2022 року по справі №904/1143/21.

Такі умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у умисному невиконанні ухвали суду, що набрала законної сили, перешкоджанні її виконанню, кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.382 КК України.

Згідно поданих обвинуваченням витягів з ЄРДР по КП №0000641 від 02.12.2022, сформованих 02.12.2022 (т.1 а.161) та 21.07.2022 (т.1 а.163-164), обставини, які були предметом досудового розслідування у вказаному провадженні, не містили жодних даних щодо перешкоджання виконанню судової ухвали від 17.05.2022 року, відомості щодо таких дії до ЄРДР не вносились.

За змістом ст.62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень має суворо додержуватись принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченої особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

Положеннями ст.2 ч.1 КК передбачено, що підставою для настання кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Складом кримінального правопорушення визнається сукупність закріплених у законі України про кримінальну відповідальність ознак, за наявності яких реально вчинене суспільно небезпечне діяння визнається кримінальним правопорушенням.

Правові позиції щодо правомірності притягнення осіб до кримінальної відповідальності за ст.382 КК України висловлювались Верховним Судом у постановах від 12.02.2020 у справі №659/1012/18 від 28.06.2023 ВС у справі №210/4031/17, від 26.03.2025 у справі №746/448/21.

Згідно висловлених у зазначених справах правових висновків, кримінальну відповідальність за частиною 1 статті 382 КК України передбачено за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст. 382 КК, полягає в одному з таких альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як:

1) невиконання (ухилення від виконання) вироку, ухвали, постанови, рішення суду або

2) перешкоджання їх виконанню.

Використання законодавцем у диспозиції ст.382 КК України словосполучень «невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду» та «перешкоджання їх виконанню» вказує на необхідність у кожному конкретному випадку звертатися як до тексту самого судового рішення, так і до норм законодавства, які визначають порядок виконання вироків, рішень, ухвал та постанов суду.

Обов`язковою умовою настання кримінальної відповідальності за невиконання судового рішення є встановлення у ньому вимоги зобов`язального чи забороняючого характеру, адресованої для виконання певним особам.

Причому така вимога повинна стосуватися конкретного зобов`язаного суб`єкта, до відома якого своєчасно було доведено відповідний обов`язок про виконання рішення суду.

Залежно від характеру такої вимоги невиконання судового рішення може проявлятися у бездіяльності зобов`язаної особи щодо здійснення передбачених законом або визначених судом заходів, спрямованих на виконання цього рішення, або ж у вчиненні дій, які прямо заборонені у самому судовому рішенні.

За умови, що невиконання судового рішення виявляється в формі бездіяльності, для притягнення особи до кримінальної відповідальності обов`язковим є з`ясування питання про наявність реальної можливості його виконати.

За цією нормою матеріального права склад злочину є формальним, оскільки його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь - дії (перешкоджання) чи бездіяльності (невиконання).

Саме з цього моменту злочин визнається закінченим.

Невиконання судового акта - це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.

Перешкоджання виконанню судового акта це активні дії, які становлять протидію реалізації вимог, що містяться в цьому акті, вчинювану з метою недопущення його виконання.

Однією з форм (способу) невиконання судового рішення є пряма й відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати.

Виходячи із формального складу злочину, останній вважається закінченим при невиконанні вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, з моменту закінчення строку, відведеного на виконання відповідного судового акта, а при перешкоджанні виконанню таких з моменту вчинення дій, що перешкоджають державному виконавцю або іншим особам, уповноваженим на виконання відповідного судового акту, виконати дію.

Згідно положень ст.90 ч.2 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності ознак злочину в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи іншим чином порушує вимоги закону про виконавче провадження, державний виконавець складає акт про порушення і звертається до правоохоронних органів із зверненням поданням (повідомленням) про притягнення особи до кримінальної відповідальності відповідно до закону. За наявності такого звернення правоохоронний орган зобов`язаний порушити кримінальне провадження за статтею 382 КК України.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов`язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У випадку невиконання законних вимог державного виконавця без поважних причин, останній зобов`язаний вчинити передбачені Законом виконавчі дії, як от накладення штрафу, накладення арешту на майно та кошти, розшук майна тощо. Невиконання вимог державного виконавця може проявлятись або у вигляді ухилення від виконання, або шляхом перешкоджання.

Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання.

Умовами кримінальної відповідальності за будь-яку суспільно-небезпечну поведінку, зокрема і за невиконання судового рішення, є встановлена і доведена наявність у особи обов`язку вчинити певні дії (виконати судове рішення), а також реальна можливість виконати покладений на неї обов`язок.

Встановлення підстави кримінальної відповідальності за умисне невиконання судового рішення обов`язково передбачає з`ясування питання про наявність реальної можливості його виконати.

Проте, у разі встановлення відсутності самого обов`язку вчиняти певні дії (утримуватись від їх вчинення) питання про наявність реальної можливості їх вчинити вирішувати немає сенсу, оскільки дослідження такої можливості в цьому разі перебуває поза межами доказування в кримінальному провадженні.

Надаючи юридичну оцінку діям обвинуваченої особи та викладаючи у вироку мотиви щодо її винуватості в інкримінованому злочині, суд має виходити зі змісту судового рішення, умисне невиконання (перешкоджання виконанню) якого ставиться обвинуваченій особі за провину, та дати обґрунтовану відповідь на питання:

- яка саме вимога (зобов`язального чи заборонного характеру) міститься в цьому рішенні,

- чи адресована вона саме обвинуваченій особі, і лише обвинуваченій особі, як зобов`язаному суб`єкту,

- чи належить виконання рішення до обов`язку обвинуваченої особи як боржника,

- чи наявні в її діях ознаки невиконання судового рішення з огляду на визначений судом або встановлений законом спосіб виконання судового припису,

- чи було своєчасно доведено відповідний обов`язок про виконання рішення суду до відома обвинуваченої особи,

- чи залежало виконання судового рішення лише від дій обвинуваченої особи,

- чи могло судове рішення бути виконано без участі обвинуваченої особи.

Якщо відповідь на зазначені питання стверджувальна, суд має встановити й обґрунтувати відповідно до вимог закону реальну можливість обвинуваченої особи виконати покладений на неї судом обов`язок.

Обвинувачений ОСОБА_5 факт вчинення інкримінованих дій заперечив, свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав.

Дав показання про те, що ним та ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » було укладено договори купівля-продажу земельної ділянки та нежитлового приміщення. Рішення про їх продаж було прийнято Наглядовою радою заводу згідно протоколу №13 від 19.09.2019. Він сплатив кошти за майно. Придбане майно було передано у статусний капітал актом прийому-передачі №1 задовго до подання до суду позову про відчуження майна.

Ухвалу суду від 15.02.2022 р. про забезпечення позову не отримував, про неї обізнаний не був. Після придбання майна минуло багато часу, за відчужене майно кошти не повернули.

На запитання прокурора повідомив, що договори купівлі-продажу були укладені в листопаді 2019 року, вартість майна 500000 грн. та 80000 грн.. Ним була створена юридична особа ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » 22.01.2021 року, введено вказане майно у статутний капітал. У реєстрі власником був зазначений ОСОБА_5 як фізична особа. Перехід права власності до ТОВ як юридичної особи провів десь через рік. Укладав договір іпотеки 29.07.2021 р., оскільки брав кредит після введення майна у статутний фонд, його реєстрацію за юридичною особою здійснив пізніше. Про порушення справи про банкрутство господарським судом стало відомо після отримання постанови про відкриття провадження, дату не пам`ятає, особистої участі у судовому розгляді не приймав, мав статус відповідача, подавав письмові заяви, не пам`ятає, щоб давав пояснення, які зазначені в ухвалі від 15.02.2022 р.. Ухвалу від 17.05.2022 р. можливо і отримував, оскаржував її в апеляційному суді, було відмовлено. Підтвердив, що 26.10.2022 подав заяву про реєстрацію майна за юридичною особою, бо це було прописано у Статуті в 2021 році іще до судових розглядів. ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » зі статутним капіталом відчужив договором купівлі-продажу підприємства, вартість не пам`ятає.

На запитання захисника повідомив, що про ухвалення судового рішення про забезпечення позову йому відомо не було, ухвалу про забезпечення позову не отримував, про примусове виконання рішень виконавці до нього не звертались. Якщо б про ухвали від 15.02.2022 та 17.05.2022 було б відомо, то не міг би їх виконати самостійно.

На запитання представника потерпілої особи повідомив, що не пам`ятає, коли вперше отримав копію позовної заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна, десь у 2022-2023 р.. Не пам`ятає, коли отримав копію ухвали від 17.05.2022, чи було йому відомо про негайне її виконання, участі в апеляційному розгляді скарги не приймав. Коли отримав постанову від 25.09.2022 р., не пам`ятає, отримав її на електронну пошту, але не знає коли. Має електронний кабінет в ЕС з 2024 року. До якого часу майно перебувало у нього як у фізичної особи, не пам`ятає. Щодо примусового виконання судових рішень йому відомо не було.

Сторона захисту версію захисту будувала на твердженні про те, що у матеріалах кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази, які б вказували на поінформованість ОСОБА_5 про відповідні судові рішення та відсутні докази виконання цих рішень у примусовому порядку.

Із наявних у матеріалах справи витягів із ДРРПННМ видно, що обтяження щодо нерухомого майна були відсутні, а тому не було заборони на його (майна) відчуження.

Представник потерпілої особи ОСОБА_10 дала показання про те, що 04.03.2021 р. була розпочата справа про банкрутство ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». ОСОБА_5 уклав 2 договори №1997 та №1998 щодо майна за адресою: АДРЕСА_5 . Був акціонером та головою Ради. Підприємство звернулось до господарського суду і договори були визнані недійсними та майно повернуто у власність підприємства, рішення набрало чинності. 01.12.2022 р. по інформації з реєстру було виявлено, що ОСОБА_5 було зареєстровано права на нерухоме майно, прав на яке він не мав. Завод звернувся з заявою до поліції, 14.12.2022 р. було накладено арешт на майно. Майно, яке було у власності заводу, було відчужено ОСОБА_5 відповідно до протоколу Наглядової ради.

Представник потерпілої особи ОСОБА_7 дав показання про те, що був представником ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » з березня 2021 року у справі про банкрутство. У цей період один з кредиторів звернувся з позовом про визнання ряду договорів недійсними. Було подано заяву про забезпечення позову. ОСОБА_5 було заборонено вчиняти будь-які дії щодо майна. Ухвала направлялась обвинуваченому, її зміст йому було роз`яснено телефоном.

17.05.2022 заяву було задоволено, визнано недійсними договори купівлі-продажу, майно повернуто у власність заводу. Ухвала набула законної сили після оголошення. Підставою визнання договорів недійсними були дії в умовах конфлікту інтересів. 25.10.2023 р. ухвала залишена в силі апеляційним судом, касаційним судом рішення залишені без змін. Коли почали реєструвати майно, то нотаріус виявив, що після рішення апеляційного суду ОСОБА_5 вніс майно в установчий капітал ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 », був його власником. Вони не змогли зареєструвати майно, бо його власником було ТОВ. Завод подав віндикаційний позов, який було задоволено, майно витребувано у ТОВ та повернуто у власність ПАТ. Тоді ПрАТ зареєструвало право на майно.

Обвинувачений знав про ухвали від 15.02.2022 та 17.05.2022, але передав майно в установчий капітал ТОВ. Майно (нежитлове приміщення та земельна ділянка) належали ОСОБА_5 на праві приватної власності за договорами купівлі-продажу станом на 15.02.2022 та 17.05.2022. Він подавав апеляційну скаргу на ухвалу від 17.05.2022, приймав участь в апеляційному розгляді, подавав касаційну скаргу. Передача майна в статутний фонд унеможливила виконання судового рішення, бо власником була інша особа. Право власності на ПрАТ було перереєстровано в 2023 році після другого судового розгляду.

На запитання захисника щодо можливості бути допитаним у справі в якості представника, пояснив, що отримав згоду клієнта, інтереси якого представляв у господарській справі, на розкриття адвокатської таємниці.

Зазначив, що підставою відкриття провадження у справі про банкрутство стали великі боргові зобов`язання заводу, за час процедури підприємство відновило свою платоспроможність, погасило майже усі борги. Про продаж майна ОСОБА_5 стало відомо в ході справи про банкрутство, бо в межах її процедури аналізувались усі договори, ряд яких оскаржувались. Керівник, який на той час укладав угоди, знав про них, а він, як представник, дізнався про них у процесі справи. Про мету їх укладення та використання отриманих коштів відомо не було. Ухвала від 15.02.2022 р. постановлялась без участі сторін, направлялась судом до ІНФОРМАЦІЯ_10 , однак почалась війна і ухвала повернулась до суду як подана до неналежного підрозділу ДВС. Після визнання договорів недійсними у судовій ухвалі не було зазначено про двосторонню реституцію, по позову щодо витребування майна питання реституції також не ставилось. Йому відомо, що ПАТ зверталось з двома заявами про злочин - письмовою та повідомленням на службу « НОМЕР_4 », обставини цих повідомлень йому невідомі.

Під час судових дебатів представник потерпілого зазначив, що вважає доведеним факт невиконання та перешкоджання обвинуваченим виконанню судового рішення, оскільки ухвала від 17.05.2022 року набрала законної сили негайно, її законність підтвердив суд апеляційної інстанції, однак, знаючи про ці рішення, ОСОБА_5 вчинив реєстраційні дії і передав майно іншій особі, чим завдав потерпілій особі збитки, оскільки вона змушена була звернутись до суду, щоб повернути майно, хоча ОСОБА_5 міг не вчиняти дії щодо реєстрації, отже не перешкоджати виконанню рішення.

Свідок ОСОБА_11 дав показання про те, що з серпня 2022 по липень 2023 виконував обов`язки головного інженера та т.в.о. директора ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Щодо діяльності підприємства, його правочинів, майна, майнового стану інформацією не володіє, оскільки був головним інженером, а такими питаннями займались юристи. Договорів не укладав та не підписував, бо ні комерційну, ні бухгалтерську діяльність не вів. Знав, що була справа про банкрутство, якою займалась юридична служба. Про продаж майна ОСОБА_5 інформації не має, бо це питання власників.

Після пред`явлення для ознайомлення тексту заяви від 01.12.2022 на а.с.165-170 т.1 повідомив, що вказану заяву підписував, але її текст готувала юридична служба. Йому було відомо, що була майнова суперечка підприємства та підприємства ОСОБА_5 , який мав щось передати підприємству, але цього не зробив. Конкретики не знає, детальні пояснення могли б дати юристи. Чи надходила до заводу ухвала про забезпечення позову, чи направлялась вона до ДВС, то такими питанням він не займався, треба дивитись журнал вхідної кореспонденції. Заява про злочин відносно ОСОБА_5 була підготовлена юридичною службою, процедуру її подання не пам`ятає. Довіреності на представництво інтересів заводу готувала юридична служба, доступу до електронних систем він не мав, свій електронний підпис нікому не передавав, копії документів були в юридичній службі. За час виконання обов`язків директора ОСОБА_5 на підприємстві не працював. Особисто питання притягнення його до кримінальної відповідальності не ініціював. Вважає, що то була ініціатива власників, які дали вказівку юридичному відділу, який готував заяву. З заявою він прибув до місцевої прокуратури разом із власником ОСОБА_12 залишив заяву у одному з кабінетів прокуратури та вийшов з її будівлі. У приміщенні поліції не був, взагалі не знає, де воно розташовано. ОСОБА_12 з прокуратури вийшов пізніше. Чи дочекався він його, не пам`ятає. ОСОБА_12 є засновником юридичної особи, запросив його, тому він виконував його доручення як підписант, обов`язки якого виконував.

На підтвердження пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення прокурором були подані наступні письмові та речові докази, які, на переконання сторони обвинувачення, доводять факти умисного невиконання та перешкоджання виконанню судових рішень:

- Заява ПрАТ " ІНФОРМАЦІЯ_5 "з додатками про вчинення кримінального правопорушення на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_11 від 01.12.2022, яка зареєстрована 01.02.2022 в ІНФОРМАЦІЯ_11 за вхідним №5901 та в ІНФОРМАЦІЯ_12 за №14082, щодо притягнення ОСОБА_5 та приватних нотаріусів ОСОБА_13 та ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за ст.388 КК України, в якій викладено зміст ухвал ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15.02.2022 р. та від 17.05.2022 р. по справі №904/1143/21 та повідомлено, що заявник 01.12.2022 р. дізнався про те, що 26.10.2022 р. приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_13 було зареєстровано право власності ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » на нежитлове приміщення загальною площею 793,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельна ділянка з кадастровим номером :01:018:0123 на підставі рішення засновника ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » №2743 та акту приймання-передачі нерухового майна №2744, виданих 26.10.2022 р. приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_8 ..

Суд звертає увагу, що подана заява не містить жодних доводів щодо перешкоджання виконанню ухвали суду від 17.05.2022.

Як додатки до вказаної заяви заявником було подано копії інформаційних довідок з ДРРПНМ щодо нежитлового приміщення та земельної ділянки, ухвал у справі №904/1143/21 від 15.02.2022, 17.05.2022, 27.09.2022, 09.11.2022, протоколу судового засідання від 20.11.2022, паспорту, довідки про РНОКПП та про місце проживання ОСОБА_5 , виписки з ЄДРПОУ по ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_13 », статуту ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_13 ».

Згідно вищевказаних судових рішень у справі №904/1143/21 предметом судового розгляду у вказаній господарській справі був позов ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_14 » до ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » про визнання банкрутом, що свідчить про те, що потерпіла у кримінальному провадженні особа у вказаному провадженні мала статус відповідача, тому статусу стягувача за жодним з ухвалених у справі судових рішень набути не могла.

Підтвердженням вищевказаного висновку суду є безпосередньо зміст ухвали ІНФОРМАЦІЯ_2 у справі №904/1143/21 від 15.02.2022 року як в частині визначення сторін провадження, так і інформації щодо особи, якою було подано заяву про забезпечення позову у справі, а саме: позовна заява як про визнання ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_13 » банкрутом, так і заява про забезпечення позову була подана ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_15 ». Саме вказане товариство мало статус позивача та стягувача при виконанні ухвали від 15.02.2022 року про забезпечення позову.

Указана ухвала містить інформацію про те, що розглянувши у судовому заяву Товариства з обмеженою відповідальністю " ІНФОРМАЦІЯ_16 " №28 від 28.10.2021 про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, заслухавши присутніх у судовому засіданні, господарський суд встановив, що 11.10.2021 до господарського суду надійшла заява ТОВ " ІНФОРМАЦІЯ_16 " про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника: 28.10.2021 до господарського суду надійшла заява ТОВ " ІНФОРМАЦІЯ_16 " про забепечення позову; необхідність вжиття заходів забезпечення позову мотивована тим, що за інформацією, яка міститься в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, спірне майно було вже передано в іпотеку, що може свідчити про готовність відповідачів здійснити відчуження спірного майна з метою ухилення від подальшої відповідальності у вигляді повернення такого майна боржнику; ТОВ " ІНФОРМАЦІЯ_16 " стверджує про існування обґрунтованих підстав вважати, що спірне майно на час розгляду справи та ухвалення рішення суду може бути перереєстрована на іншу особу, що ускладнить відновлення порушених прав позивача.

Оцінивши доводи заявника, суд визнав, що ефективним, та одночасно співмірним заходом забезпечення вимог заяви ТОВ " ІНФОРМАЦІЯ_16 " №27/09-1 від 27.09.2021 про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника, є заборона ОСОБА_5 , АТ " ІНФОРМАЦІЯ_3 " та будь-яким іншим третім особам вчиняти будь-які дії щодо розпорядження (відчуження, продажу, дарування, реалізації на торгах, іншим чином набуття у власність тощо) об`єктами нерухомого майна та заборона органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у т.ч. особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_17 , його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, а також будь-які дії (в т.ч. правочини) щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інші) щодо об`єктів нерухомого майна.

Відповідно до положень ч.1 ст.144 ГПК України судом було зазначено, що ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Згідно резолютивної частини вище зазначеної ухвали суд ухвалив задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю " ІНФОРМАЦІЯ_16 " №28 від 28.10.2021 про забезпечення позову; заборонити ОСОБА_5 , АТ " ІНФОРМАЦІЯ_3 " та будь-яким іншим третім особам вчиняти будь-які дії щодо розпорядження (відчуження, продажу, дарування, реалізації на торгах, іншим чином набуття у власність тощо) об`єктами нерухомого майна: нежитловим приміщенням, загальною площею 793,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та земельною ділянкою з кадастровим номером :01:018:0123, загальною площею 0,4062 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у т.ч. особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_17 , його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, а також будь-які дії (в т.ч. правочини) щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інші) щодо об`єктів нерухомого майна: нежитлового приміщення, загальною площею 793,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та земельної ділянки з кадастровим номером :01:018:0123, загальною площею 0,4062 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Строком пред`явлення ухвали, як виконавчого документа, до примусового виконання було визначено строк до 16.02.2025 року.

Інформації щодо направлення копії ухвали особам, прав, інтересів чи обов`язків яких вона стосувалась, зміст ухвали не містить.

Однак, частина 2 статті 144 ГПК України передбачає, що примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Відповідно до ухвали ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.05.2022 року у справі №904/1143/21 за заявою ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_14 » до боржника ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » про визнання банкрутом, одним з кредиторів в якій зазначено ФОП ОСОБА_14 , який у судове засідання не з?явився, судом, серед іншого, було ухвалено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю " ІНФОРМАЦІЯ_16 " №27/09-1 від 27.09.2021 про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство в частині пунктів 1-4 задовольнити; визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 28.11.2019, зареєстрованого в реєстрі за №1997, який укладено між Публічним акціонерним товариством " ІНФОРМАЦІЯ_5 " та ОСОБА_5 , та посвідчено приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_8 , предметом якого стало нежитлове приміщення, загальною площею 793,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 28.11.2019, зареєстрованого в реєстрі за №1998, який укладено між Публічним акціонерним товариством " ІНФОРМАЦІЯ_5 " (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та ОСОБА_5 , та посвідчено приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_8 , предметом якого стала земельна ділянка з кадастровим номером: :01:018:0123, загальною площею 0,4062 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; повернути у власність Приватного акціонерного товариства " ІНФОРМАЦІЯ_5 " ( АДРЕСА_6 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) земельну ділянку з кадастровим номером: :01:018:0123, загальною площею 0.4062 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та нежитлове приміщення, загальною площею 793,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Інформації щодо направлення копії ухвали особам, прав, інтересів чи обов`язків яких вона стосувалась, зміст ухвали не містить.

Зазначене судове рішення у викладеній вище частині рішень зобов?язального чи заборонного характеру щодо жодного з учасників провадження, у т.ч. і ОСОБА_5 , не містить.

Рішення в частині припинення права власності на вищевказані об?єкти нерухомого майна попереднього власника ОСОБА_5 , ухвала від 17.05.2022 року також не містить.

Згідно постанови ІНФОРМАЦІЯ_6 від 27.09.2022 у справі №904/1143/21 у справі за заявою ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_14 » до боржника ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » про визнання банкрутом апеляційні скаргу ОСОБА_5 та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_14 » на ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.05.2022 залишено без задоволення, а ухвалу від 17.05.2022 залишено без змін.

Відповідно до викладення коротких узагальнених доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 (розділ 2, п.2.1 ухвали), просив скасувати ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.05.2022 у справі № 904/1143/21 в частині задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_16 » №27/09-1 від 15.03.2021 року про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження справи про банкрутство в частині пунктів 1-4; апеляційну скаргу мотивував порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права; обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначав, що на момент укладання спірних договорів він не був ні акціонером боржника, ні Головою Наглядової ради боржника, тому, на його думку, він не є заінтересованою особою, а отже, судом першої інстанції було невірно застосовано ст. 42 Кодексу з процедур банкрутства; кредитор не наводить загальних підстав для визнання спірних договорів недійсними та не доводить підстави, які б ним були зазначені належними та допустимими доказами.

Інформації щодо ухвали ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15.02.2022 у справі № 904/1143/21, якою було задоволено заяву ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_16 » про забезпечення позову текс зазначеної постанови не містить, безпосередньої участі в апеляційному розгляді ОСОБА_5 не приймав.

Згідно ухвали ІНФОРМАЦІЯ_7 у складі колегії суддів ІНФОРМАЦІЯ_8 від 09.11.2022 у справі №904/1143/21 за заявою ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_14 » до боржника ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » про визнання банкрутом касаційна скарга ОСОБА_5 на постанову ІНФОРМАЦІЯ_6 від 27.09.2022 та ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.05.2022 у справі №904/1143/21 була призначена до розгляду на 30.11.2022, у задоволенні клопотання про зупинення їх виконання було відмовлено.

Участі в судовому засіданні касаційного суду 30.11.2022 ОСОБА_5 не приймав, про що свідчить зміст журналу судового засідання від 30.11.2022.

Процесуальним прокурором до ІНФОРМАЦІЯ_2 04.05.2023 за №52-3707 вих 23 було направлено запит щодо отримання зі справи №904/1143/21 завірених копій ухвал від 15.02.2022, 17.05.2022, постанови від 27.09.2022, ухвали від 09.11.2022, постанови від 30.11.2022 та документів, що підтверджують отримання ОСОБА_5 вказаних судових рішень.

На зазначений запит 16.05.2023 за №10-02/489/23 судом було направлено зазначені у запиті копії судових рішень та повідомлено, що через відсутність фінансування ухвали ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15.02.2022 та від 17.05.2022 у справі №904/1143/21 не були направлені адресату.

Дана відповідь підтверджує доводи сторони захисту про неотримання ОСОБА_5 копій судових рішень, невиконання та перешкоджання виконанню яких ставиться йому у провину.

Зміст Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.12.2022 №316485235, №316482704, отримані на запит ОСОБА_12 від ЦНАП у м.Коростень Житомирської області, свідчить про те, що 26.10.2022 було зареєстровано право власності ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » на нежитлове приміщення загальною площею 793,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку з кадастровим номером :01:018:0123, загальною площею 0,4062 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі рішення №1 засновника ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 ».

Згідно копій договорів купівлі-продажу від 28.11.2019 року, посвідчених приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_8 , зареєстровано в реєстрі за №1997, №1998, попередніми власниками вище вказаних об?єктів нерухомого майна були юридична особа Публічне акціонерне товариство « ІНФОРМАЦІЯ_5 » код ЄДРПОУ НОМЕР_1 (продавець) та фізична особа ОСОБА_5 (покупець).

Відповідно Статуту ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , затвердженого 26.11.2019 року, зазначена юридична особа є правонаступником Публічного акціонерного товариства « ІНФОРМАЦІЯ_5 » код ЄДРПОУ НОМЕР_1 .

Як зазначено вище, вказані докази були подані заявником, від імені якого діяв ОСОБА_15 , як додатки до заяви про кримінальне правопорушення від 01.12.2022.

Як на доказ вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, обвинувачення посилається на лист AT « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 04.10.2022 до ІНФОРМАЦІЯ_2 у справі № 904/1143/21, згідно якого 29.07.2020 між AT « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, на забезпечення виконання умов якого ОСОБА_16 передав банку в іпотеку земельну ділянку та нерухоме майно, яке є спірним в судовій справі, та у зв`язку з виконанням зобов`язань за кредитним договором за заявою банку від 21.09.2022 приватним нотаріусом 27.09.2022 припинено іпотеку та знято заборони в Державному реєстрі речових прав та обтяжень.

На думку обвинувачення даний лист та відомості, що містяться в ньому, спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_16 в частині того, що він не вжив заходів для внесення рішення №1 засновника ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » від 22.01.2022 відомостей до єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про відчуження права власності на нерухоме майно, земельну ділянку та нежитлове приміщення, шляхом передачі в статутний капітал юридичної особи, так як в реєстрі вже існували відомості про обтяження зазначеного нерухомого майна, про що було відомо обвинуваченому.

Доказами умисності протиправних дій обвинуваченого, його прямого умислу та вини в умисному невиконані рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15.02.2022 року та перешкоджанні виконанню ухвали ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.05.2022 року обвинувачення вважає:

- нотаріально посвідчені заяви ОСОБА_5 від 26.10.2022 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на приміщення загальною площею 793,7 кв.м. та на земельну ділянку з кадастровим номером :01:018:0123, загальною площею 0,4062 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі яких 31.10.2022 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_9 до єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені відомості про зміну власника майна з громадянина ОСОБА_5 на ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 », директором та засновником якого являвся ОСОБА_5 ;

- нотаріально посвідчені заяви ОСОБА_17 від 25.10.2022, про те, що вона надає згоду ОСОБА_5 передати в статутний капітал ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » приміщення загальною площею 793,7 кв.м. та земельну ділянку з кадастровим номером :01:018:0123, загальною площею 0,4062 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , та перебувають у спільній сумісній власності яу набуті в період зареєстрованого шлюбу;

- договір від 10.11.2022 купівлі-продажу частки в розмірі 100 відсотків в статутному капіталі ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » номінальною вартістю 2 500 000,00 грн., укладений ОСОБА_5 на користь третіх осіб та ціною договору 14 500,00 грн.,

- акт приймання-передачі часток у статутному капіталі ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » від 10.11.2022,

- матеріалами реєстраційної справи ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 ».

Зазначені докази були отриманні від приватного нотаріуса ОСОБА_13 в порядку тимчасового доступу до речей і документів на підставі ухвали слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_18 від 10.02.2023 (протокол тимчасового доступу від 06.03.2023), від приватного нотаріуса ОСОБА_8 в порядку тимчасового доступу до речей і документів на підставі ухвали слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_18 від 30.01.2023 (протокол тимчасового доступу від 01.02.2023), від державного реєстратора ІНФОРМАЦІЯ_19 ОСОБА_18 на підставі ухвали слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_18 від 10.02.2023 (протокол тимчасового доступу від 14.02.2023), у ОСОБА_5 в порядку тимчасового доступу до речей і документів на підставі ухвали слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_18 від 31.05.2023 (протокол тимчасового доступу від 03.06.2023).

Окрім цього, на запит слідчого від 01.05.2023 №6755/208/-2023 ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » направлено пакет документів на 255 аркушах без опису його вмісту. Однак, супровідний лист не містить даних щодо його реєстрації ні в ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_13 », ні в ІНФОРМАЦІЯ_11 (т.2 а.218).

Отримані матеріали постановою слідчого від 12.05.2023 р. визнані речовими доказами.

Відповідно до протоколу про надання доступу до матеріалів від 25.07.2023 підозрюваному ОСОБА_5 та його захисникові ОСОБА_6 було надано доступ до матеріалів досудового розслідування, сформованих у 3-х томах та речових доказів на 255 аркушах (т.2 а.249-250, т.3 а.1-2).

Під час судового розгляду прокурором як речові докази були подані матеріали, які становлять собою не завірені копії на 30 аркушах (т.3 а.3-33), останній аркуш яких (зворот а.33) містить наліпку з написом; Прошнуровано та пронумеровано 255 сторінок В.о.директора ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_20 , нижній правий кут аркушів містить нумерацію, виконану чорнилом синього кольору, яка не є послідовною.

Дослідженням таких матеріалів судом їх належність до предмету дослідження у даному кримінальному провадженні не встановлено.

Стороною захисту після відкриття прокуророві були подані відомості про ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_13 », копія заяви голови ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_13 » від 02.09.2019, копія протоколу №13 засідання наглядової ради ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_13 » від 19.09.2019, копія квитанції про оплату від 25.09.2019 (т.3 а.46-47).

Інші докази суду не подавались, судом не досліджувались.

Після подання прокурором письмових та речових доказів стороною захисту було зроблено заяву про те, що як докази вони є неналежними та недопустимими, оскільки подано ксерокопії документів, а не їх оригінали, невідомим є походження поданих документів, яким чином вони були отримані потерпілою особою, тому їх відповідність оригіналам невідома. Вважає, що господарський суд не мав повноважень надавати копії судових рішень на запит слідчого, вони могли бути надані лише за клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, мали бути надані оригінали справи. З такими матеріалами, як сформовані у томі 4 речовими доказами, сторона захисту ознайомлена не була, оскільки у протоколі про відкриття матеріалів провадження зазначено про наявність матеріалів у томах 1-3, том 4 стороні не відкривався. Обвинуваченням було порушено порядок збирання доказів. Клопотали про зобов`язання сторони обвинувачення подати оригінали поданих копій судової справи господарського суду.

На заявлене клопотання прокурор повідомив, що оригіналів документів господарської справи немає, оскільки їх копії були подані потерпілим як стороною справи, тому такі копії були долучені до матеріалів провадження.

Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_21 на запит прокурора були надані лише засвідчені копії судових рішень, які до того ж опубліковані у ЄДРСР, то сумніви щодо їх достовірності та належного порядку отримання відсутні.

Висновки суду щодо речових доказів, сформованих у т.4, викладені вище.

Розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, дослідивши всі представлені докази безпосередньо в судовому засіданні та проаналізувавши їх з точки зору належності, допустимості та достовірними, а їх сукупності - достатності та взаємозв`язку для доведеності причетність обвинуваченого до вчинення злочинних дій поза розумним сумнівом, судом встановлено наступне:

Згідно пред?явленого обвинувачення, ОСОБА_5 ставиться у вину невиконання ухвали ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15 лютого 2022 року по справі №904/2243/21, якою задоволено заяву ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_14 » про забезпечення позову, та перешкоджання виконанню ухвали ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.05.2022 року по справі №904/2243/21, якою визнано недійсними договори купівлі-продажу нерухомого майна від 28.11.2019, предметами якого було нежитлове приміщення та земельна ділянка, вказані об?єкти повернуто у власність Приватного акціонерного товариства « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

Згідно ухвали ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15 лютого 2022 року в частині забезпечення позову, суд постановив заборонити ОСОБА_5 , АТ " ІНФОРМАЦІЯ_3 " та будь-яким іншим третім особам вчиняти будь-які дії щодо розпорядження (відчуження, продажу, дарування, реалізації на торгах, іншим чином набуття у власність тощо) об`єктами нерухомого майна: нежитловим приміщенням, загальною площею 793,7 кв.м. та земельною ділянкою з кадастровим номером :01:018:0123, загальною площею 0,4062 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у т.ч. особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_17 , його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, а також будь-які дії (в т.ч. правочини) щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інші) щодо об`єктів нерухомого майна: нежитлового приміщення, загальною площею 793,7 кв.м. та земельної ділянки з кадастровим номером :01:018:0123, загальною площею 0,4062 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, вказаним судовим рішенням до ОСОБА_5 , поряд з численними іншими особами, було застосовано заборону вчиняти будь-які дії щодо розпорядження об?єктами нерухомого майна, які на той час перебували в його власності, що свідчить про те, що він не мав вчиняти будь-який дій, тобто утриматись від їх вчинення, спрямованих на розпорядження майном - зміну як статусу майна, так і його власника.

Порядок виконання ухвали господарського суду про забезпечення позову визначено положеннями ст.144 ГПК України, згідно яких ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Порядок вручення судового рішення визначено ст.242 ГПК України, згідно положень якої в редакції на час постановлення ухвали від 15.02.2022, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня (ч.5), днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (ч.6), якщо судовим рішенням відповідачеві заборонено вчиняти певні дії або накладено арешт на його майно і виконання такого рішення потребуватиме вчинення дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами, в тому числі внесення записів до відповідних реєстрів, копія такого судового рішення також надсилається судом цим органам та (або) особам у строки та порядку, визначені цією статтею, для негайного виконання (ч.8), особа, яка не брала участі у справі, але стосовно якої суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, може отримати в суді, який розглядав справу як суд першої інстанції, копію рішення, що є в матеріалах цієї справи, ухваленого судом будь-якої інстанції (ч.12).

Порядок звернення судових рішень до виконання визначено положеннями статті 327 ГПК України, редакція частин 3,4,6,8 якої на час постановлення ухвали від 15.02.2022, визначала, що наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Протягом п`яти днів після набрання судовим рішенням законної сили виконавчий документ, зазначений в частині третій цієї статті, вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, а його копія (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого документа у Єдиному державному реєстрі виконавчих документів, надсилається стягувачу на його офіційну електронну адресу, або, у разі її відсутності, рекомендованим чи цінним листом (ч.4) ; за заявою особи, на користь якої ухвалено рішення, суд з метою забезпечення виконання рішення суду може вжити заходи, передбачені статтею 137 цього Кодексу (ч.6), якщо судом вживалися заходи забезпечення позову, суд вносить до Єдиного державного реєстру виконавчих документів наявні у суді документи, що підтверджують виконання відповідної ухвали суду (ч.8).

Згідно отриманої на запит прокурора інформації від ІНФОРМАЦІЯ_2 ухвали вказаного суду від 15.02.2022 та від 17.05.2022 у справі №904/2243/21 ні ОСОБА_5 , ні іншим особам та органам не направлялись.

Зазначене свідчить про те, що до відома ОСОБА_5 у визначеному законом порядку ухвала від 15.02.2022 року, якою йому було заборонено вчинення дій щодо розпорядження належним йому нерухомим майном, доведена не була, що свідчить про те, що обов`язок з її виконання у нього не виник.

Ухвала суду від 17.05.2022 взагалі не містила жодних обмежень чи заборон щодо ОСОБА_5 , не покладала на нього жодних обов?язків.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначено статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження», редакція якої на час постановлення ухвали від 15.02.2022, передбачала, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Однак, як встановлено під час судового розгляду, ухвала від 15.02.2022 року до виконання ні стягувачем, яким був позивач у справі ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_14 » , ні судом не зверталась, що у свою чергу також є свідченням того, що обов`язок з її виконання, враховуючи встановлені судом обставини щодо неотримання обвинуваченим її безпосередньо у встановленому законом порядку, у ОСОБА_5 не виник.

Окрім цього, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV зі змінами (далі: Закон) обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва у виді заборони відчуження та/або користування підлягають державній реєстрації (ст.4 ч.1 п.4 Закону), яка здійснюється уповноваженими суб?єктами, визначеними ст.6-10 Закону, у числі яких є як суб?єкти, зазначені в ухвалі суду від 15.02.2022, так і державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону (ст.10 ч.1 п.3 Закону).

Зазначене свідчить про бездіяльність заінтересованих осіб, у першу чергу стягувача, за клопотанням якого судом було застосовано забезпечення позову, щодо звернення ухвали від 15.02.2022 року до виконання при наявності передбачених законом способів та механізмів її виконання без участі боржника, оскільки у разі звернення ухвали від 15.02.2022 виконавець, як державний реєстратор, вчинив би дії, які б унеможливили зміну статусу та власника майна, шляхом внесення до відповідного реєстру запису про застосовану судом заборону.

Доводи обвинувачення щодо невиконання судової ухвали від 15.02.2022 та перешкоджання виконанню судової ухвали від 17.05.2022 базуються на одних і тих же обставинах. Одні і ті ж дії кваліфіковано і як невиконання, і як перешкоджання виконанню судового рішення. Обізнаність ОСОБА_5 про ухвалу суду від 15.02.2022 є лише припущенням, яке не ґрунтується на достовірних доказах. У разі належного звернення зазначеного судового рішення до виконання, у т.ч. і примусового, воно могло бути виконано і без участі ОСОБА_5 шляхом внесення до реєстрів заборон на вчинення дій нерухомим майном. Навіть у разі ненаправлення судом копій ухвали до відповідних органів, які мали б вчинити певні дії, щоб перешкодити розпорядженню зазначеним в ухвалі майном, безпосередньо стягувач не був позбавлений можливості звернути таке судове рішення до примусового виконання, оскільки як безпосередньо було зазначено в тексті ухвали, вона мала силу виконавчого документа, що б реально забезпечило позов та унеможливило б вчинення дій, пов?язаних з нерухомим майном. Отже, на переконання суду, окільки у визначеному законом порядку ухвала від 15.02.2022 до відома ОСОБА_5 доведена не була, тому обов`язок щодо її виконання у нього не виник, окрім того, що у примусовому порядку ухвала не виконувалась, визначена законом процедура виконання рішення заборонного характеру застосована не була. Під час судового розгляду не надано суду і доказів того, що ухвала суду від 17.05.2022 потерпілою особою зверталась до виконання і таке виконання не відбулось через вчинені ОСОБА_5 дії. Кримінальне переслідування інших зазначених в ухвалі від 15.02.2022 року осіб не здійснюється. Незважаючи на те, що дії ОСОБА_5 , який був обізнаним про постановлення ухвали від 17.05.2022 року, якою належні йому відповідно до договорів купівлі-продажу від 28.11.2019 року об`єкти нерухомості були повернуті в власність ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_13 », а самі договори визнані недійсними, були недобросовісними, оскільки ОСОБА_5 скористався ситуацією, яка виникла через незвернення до виконання ухвали суду від 15.02.2022, однак такі дії не можуть бути оцінені як кримінальне правопорушення, передбачене ст.382 ч.1 КК України.

Таким чином, судом не встановлено в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, оскільки не встановлено об`єктивної та суб`єктивної сторони вказаного протиправного діяння.

Частиною 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод декларується, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст.62 Конституції України, ст.17,ч.2 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Вирок суду не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України покладається на сторону обвинувачення, належності та допустимості доказів на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень ст.284,ч.1,п.1-2; 373,ч.1,п.1-3 КПК України у разі, якщо не доведено, що 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа, 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, ухвалюється виправдувальний вирок.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення не представлено належних, допустимих та достатніх доказів, які в своїй сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводять наявність в інкримінованому ОСОБА_5 діянні складу злочину, передбаченого ст.382 ч.1 КК України, він підлягає виправданню.

Таке своє рішення суд базував на засадах презумпції невинуватості, забезпечення доведеності вини, свободи від самовикриття, права не свідчити проти себе, обов`язку сторони обвинувачення довести обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.368,370,373,374 КПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 ч.1 КК України, та виправдати.

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано .

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Суддя ОСОБА_1