УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2025 Справа №607/21712/25 Провадження №1-кс/607/6214/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001536 від 03.09.2025 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Славне, Козівського району, Тернопільської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, одруженого, працюючого сантехніком КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», раніше не судимого:

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за №001536 від 03.03.2025 за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 001536 від 03.03.2025 за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

До Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області 03.09.2025 надійшла заява від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 , про те, що її чоловік ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , систематично вчиняє домашнє насильство, що виражається у висловленні словесних образ, приниженнях.

Відповідно до ст. 28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно своєї дружини ОСОБА_6 , з якою спільно проживає, пов`язаний спільним побутом і має взаємні права та обов`язки, що підтверджується постановами Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справах № 607/20528/24 від 08.10.2024, № 607/23146/24 від 06.11.2024, № 607/12402/25 від 24.06.2025 вчинив умисний злочин про життя та здоров`я особи за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , у порушення Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11.05.2011 р. (далі Стамбульська конвенція), вимог ст. 28 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно 01 вересня 2025 року, близько 20:30 год, перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на сходові клітці маючи прямий умисел на заподіяння психологічних страждань, вчинив стосовно своєї дружини, ОСОБА_6 психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні останньої, що призвело до психологічних страждань потерпілої, а також погіршило якість життя ОСОБА_6 , а саме: викликало в неї побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну напруженість, втому та негативні переживання.

Ситуації психологічного насильства ОСОБА_4 стосовно ОСОБА_6 , стали для останньої психотравмувальними, погіршили її соціальне функціонування та якість життя та обумовили формування негативних психоемоційних переживань (моральних страждань).

З огляду на наведене слідчий вважає, що у кримінальному провадженні №001536 від 03.03.2025 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

24.09.2025 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Слідчий зазначає, що підставою до застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до двох років, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового слідства та суду, незаконно впливати на потерпілу у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а також наявність вище вказаних ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, запобігти яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо, слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала подане клопотання, просила його задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні проти застосування щодо нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання не заперечував, однак просив не обмежувати повністю його спілкування з дружиною, оскільки вони проживають в одному помешканні та є членами сім`ї, а також просив не направляти його на проходження програми кривдників, оскільки він, ще не пройшов такої програми за ухвалою суду призначеній у адміністративній справі, скільки не був обізнаний про необхідність її проходження.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими сторони обґрунтовують свою позицію, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.ч. 1 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання, репутацію та майновий стан, наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Як вбачається з ст. 176 КПК України особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом.

Виходячи зі змісту ст.179 цього ж Кодексу особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 001536 від 03.03.2025 за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 24.09.2025 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, тобто в в умисному систематичному вчиненні психологічного та фізичного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме:

- протокол прийняття заяви ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 03.09.2025;

- протокол допиту потерпілої ОСОБА_6 від 04.09.2025;

- протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 04.09.2025;

- протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 04.09.2025;

- постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.10.2024 у справі № 607/20528/24 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.173-2 КУпАП;

- постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.11.2024 у справі № 607/23146/24 про визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП та звільнення останнього від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого;

- постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.06.2025 у справі № 607/12402/25 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.173-2 КУпАП.

Надаючи оцінку наведеним доказам про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слідчий суддя, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, а прокурор - при розгляді клопотання довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, на даний час існують ризики зазначенні у клопотанні слідчого, а саме: що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні не тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або пробаційного нагляду на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк, або позбавлення волі на строк до двох років. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, має місце у даному випадку та усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину і розмір покарання, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також, з огляду на те, що згідно зі ст. 23 КПК України доказове значення матимуть показання осіб, отримані безпосередньо судом саме під час судового розгляду кримінального провадження, слідчий суддя вважає доведеним, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, оскільки потерпіла ОСОБА_6 , є його дружиною, а свідки в даному кримінальному провадженні йому відмові, а відтак підозрюваний може шляхом погроз схиляти останніх до дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати.

Так само на думку слідчого судді існує і ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення. У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме, в умисному систематичному вчиненні психологічного та фізичного насильства щодо своєї дружини та раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо своєї дружини. За таких обставин слідчий суддя вважає доведеним ризик того, що підозрюваний може продовжити свою злочинну діяльність, та вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення.

Згідно з рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» від 12.12.1991 ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування належним чином підтверджено у клопотанні та доведено в судовому засіданні прокурором наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та є усі підстави для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у відповідності до вимог ст. 177 КПК України.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_4 з`ясовано, що останній уродженець с. Славне, Козівського району, Тернопільської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, одружений, працює сантехніком КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», раніше не судимий.

Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_4 , приходжу до висновку, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а тому клопотання слідчого підлягає до задоволення.

В даному випадку слідчий суддя також враховує процесуальну позицію підозрюваного щодо згоди із вимогами клопотання про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, а тому, виходячи з принципу змагальності, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, приходить до висновку про доцільність задоволення даного клопотання.

Крім цього, на виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, визначені даною нормою закону. При визначенні обсягу таких обов`язків слідчий суддя вважає, що визначені у клопотанні обов`язки є достатніми для забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 .

Також, слідчий суддя вважає, що в інтересах потерпілої від злочину ОСОБА_6 , пов`язаного з домашнім насильством, на підставі ч. 6 ст. 194 КПК України, до підозрюваного ОСОБА_4 слід застосувати обмежувальні заходи у виді: заборони листування, телефонних переговорів, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто чи через третіх осіб з потерпілою ОСОБА_6 , щодо обставин кримінального правопорушення.

Однак, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави застосування щодо ОСОБА_4 передбаченого п. 5 ч. 6 ст. 194 КПК України обмежуючого заходу у вигляді направлення підозрюваного для проходження програми для кривдників та зауважує, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу здійснюється саме для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків в рамках кримінального провадження, а застосування до підозрюваного обмежувальних заходів є не обов`язком суду та дане питання вирішується на розсуд судді в кожному окремому випадку.

Поряд з цим, як вбачається із постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.10.2024 у справі № 607/20528/24 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.173-2 КУпАП, останнього вже було направлено для проходження програми для кривдників, однак докази проходження підозрюваним даної програми, як і її дієвості слідчому судді не подано, відтак повторне застосування до підозрюваного ОСОБА_4 такого обмежуючого заходу слідчий суддя вважає недоцільним.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 193, 194, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі Тернопільської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання, роботи.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обмежувальні заходи, передбачені ч.6 ст.194 КПК України, а саме:

- заборону листування, телефонних переговорів інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб з потерпілою ОСОБА_6 , щодо обставин кримінального правопорушення;

Встановити строк дії ухвали в частині покладення на підозрюваного обов`язків до 23 год. 59 хв. 24.11.2025.

Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого у даному кримінальному провадженні.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 та прокурору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1