Провадження № 1-кп/638/2094/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова у порядку спрощеного провадження в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000562 від 02 вересня 2025 року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

в с т а н о в и в:

01.09.2025 року близько 17-30 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, потерпілий ОСОБА_4 , знаходився на зупинці громадського транспорту «336 мікрорайон» за адресою: м. Харків, пр-т Людвіга Свободи, 41. В цей час до зупинки громадського транспорту підбіг раніше знайомий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В цей час між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виник конфлікт на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, в результаті якого у ОСОБА_3 виник умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , стоячи навпроти потерпілого ОСОБА_4 , наніс один удар кулаком правої руки, в область обличчя, а саме в перенісся. Після чого ОСОБА_5 , вихопив у ОСОБА_4 палицю, на яку останній опирався та утримуючи її обома руками, перебуваючи напроти потерпілого, наніс два удари з ліва в область ребер, після чого наніс ще один удар палицею з права в область ребер.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 , спричинив ОСОБА_4 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/587-А/25 від 04.09.2025 тілесні ушкодження у вигляді синців: по правій боковій спинки носу, по лівій заднє-боковій поверхні грудної клітини, по правій переднє-боковій поверхні грудної клітки та по заднє-боковій поверхні живота зліва, які викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цією ознакою, як у сукупності так і поодинці, належать до категорії легких тілесних ушкоджень, відповідно до п. 2.3.2. «6», п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995.

Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального проступку передбачена ч. 1 ст. 125 КК України.

Обвинувальний акт надійшов до суду разом із клопотанням прокурора ОСОБА_6 про його розгляд у спрощеному провадженні.

Згідно заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була підписана в присутності захисника - адвоката ОСОБА_7 , обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчиненні проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто в умисному легкому тілесному ушкодженні, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку суду та надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до заяви потерпілого, ОСОБА_4 , він не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку суду.

Згідно ч.2 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

Згідно ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення - проступку, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Судом встановлено, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, має середню освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення - проступок.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до п. 1 ч. 1ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимогст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових кримінальних правопорушень.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи вищевикладене відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений кримінального правопорушення лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення ним нових кримінальній правопорушень.

Так, в справі "Скополла проти Італії" від 17.09.2009, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Так, санкція ч.1 ст. 125 КК України передбачає такі види покарання: штраф, громадські роботи, виправні роботи.

Розглядаючи питання про призначення покарання обвинуваченому у виді штрафу, суд враховує вимоги п. 2 вищевказаної Постанови щодо врахування майнового стану обвинуваченого, бере до уваги те, що останній не працює.

Тобто, на думку суду, обвинувачений ОСОБА_3 буде неспроможний виконати покарання у виді штрафу, а тому такий вид покарання призначити неможливо.

Крім того, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 57 КК України, покарання у виді виправних робіт також неможливо застосувати, оскільки обвинувачений не працює.

Тому, такі види покарання, як штраф та виправні роботи не можуть бути призначеними обвинуваченому.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, його щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, тому суд вважає, що його виправлення і перевиховання можливе у випадку призначення покарання в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за скоєне у виді громадських робіт.

Саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, 12, 125 КК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 180 (сто вісімдесят) годин.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1