Номер провадження № 1-кп/756/2087/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в спрощеному провадженні обвинувальний акт, затверджений 21.11.2025 у кримінальному провадженні, яке внесене 08.11.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000899, щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вишгород, Вишгородського району, Київської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого Вишгородським районним судом Київської області вироком від 06.08.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 2 роки,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, раніше засуджений:

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 07.11.2025, приблизно о 14 год. 45 хв., ОСОБА_3 перебуваючи у районі буд. № 5, що по вулиці Північна, у місті Києві, де на землі, біля дерева, знайшов згорток обмотаний синьою ізоляційною стрічкою в середині якої був наявний зіп-пакет з кристалоподібною речовиною. Оскільки ОСОБА_3 неодноразово вживав психотропні речовини, останній відразу усвідомив, що вмістом вказаного зіп-пакету є особливо небезпечна психотропна речовина - PVP.

Унаслідок чого у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини для власного вживання без мети збуту. Реалізуючи який ОСОБА_3 підняв зазначений згорток та поклав до лівої кишені штанів, в які він був одягнений в той самий день, чим безоплатно придбав та почав зберігати при собі психотропну речовину.

Цього ж дня, 07.11.2025, приблизно о 14 год. 55 хв., перебуваючи у районі буд. № 1 по вулиці Північна, в місті Києві, ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції. На запитання працівників поліції щодо наявності у нього заборонених засобів чи речовин, ОСОБА_3 , повідомив, що у лівій кишені штанів, знаходиться згорток з кристалоподібною речовиною.

Як наслідок, на місце події було викликано СОГ Оболонського УП ГУНП в м. Києві, після приїзду якої ОСОБА_3 добровільно надав для огляду та вилучення наведений згорток.

Під час досудового розслідування встановлено, що в вилученому ОСОБА_3 згортку була виявлена кристалічна речовину світлого кольору, яка містила особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин- 1-іл-пентан-1-он). Маса PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в речовині становить 1,050 грам.

1.2. Отже, ОСОБА_3 учинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. 21.11.2025 до Оболонського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у якому міститься клопотання прокурора ОСОБА_4 про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додані:

- письмова заява підозрюваного ОСОБА_3 , складена в присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні;

- матеріали кримінального провадження.

Як видно з наданих матеріалів, на час надходження обвинувального акту до суду щодо ОСОБА_3 не застосовано затримання після виявлення вчиненого кримінального проступку.

Ураховуючи зазначене, суд вважав можливим розглянути обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

2.2. Відповідно до частин 1, 2 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч. 3 ст. 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

2.3. Діючи відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 17, ст. 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не неоспорюються учасниками судового провадження. Зокрема, з обвинувального акту вбачається, що органом досудового розслідування були встановлені обставини, що викладені в пункті 1.1. вироку.

2.4. Установлені органом досудового розслідування обставини і викладені судом, не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Окрім того, обвинувачений ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин.

2.5. Отже, саме з підстав викладеного суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконного придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_3 установлено відсутність обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання останнього та обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання.

3.2. Суд бере до уваги, що державне обвинувачення в особі прокурора ОСОБА_4 , уважає наявність такої обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття, яка закріплена в обвинувальному акті.

3.1. Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_3 установлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останнього є щире каяття, та відсутність обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання.

3.2. Ці висновки суду ґрунтуються на тому, що як свідчать матеріали досудового розслідування, ОСОБА_6 беззаперечно визнавав свою винуватість, співпрацював з органом досудового розслідування, повністю повідомив про спосіб незаконного придбання, як й інші обставини вчинення кримінального правопорушення, а також надав дозвіл на спрощений розгляд кримінального провадження. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії ОСОБА_3 як каяття, а отже підставою для врахування їх як обставину, що пом`якшує покарання. Також суд бере до уваги, що і державне обвинувачення в особі прокурора ОСОБА_4 , уважає наявність такої обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття, та закріплена в обвинувальному акті.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд уважає, що підстави застосування положень статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

4.2. Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.3. З урахуванням викладених обставин по справі, тяжкості вчиненого кримінального проступку, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, відсутності завданої матеріальної шкоди, особистості обвинуваченого, який раніше судимий, має повну загальну середню освіту, але не працює, що свідчить про відсутність сталого матеріального стану, відсутності обставин, що пом`якшують та обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на один рік.

4.4. Зокрема, слід урахувати обставини, що викладені у пункті 3.3. вироку, а отже ОСОБА_3 не може бути звільненим від відбуття покарання з іспитовим строком у порядку, передбаченого ч. 1 ст. 75 КК України.

4.5. Окрім того, указані обставини доводять, що суд має у порядку ч. 1 ст. 71 КК України призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків. Зокрема, ураховуючи обставини справи, особистість обвинуваченого, суд уважає можливим приєднати до покарання за цим вироком, частку невідбутого покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 06.08.2024 у вигляді пробаційного нагляду строком на 3 місяці, з урахуванням положень ст. 72 КК України, що одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік та 3 місяці.

4.6. Призначення ОСОБА_3 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

4. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

5.2. Цивільний позов у провадженні не заявлений. Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи № СЕ-19/111-25/68659 - НЗПРАП від 12.11.2025 у сумі 3565 грн 60 коп., відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.

5.3. Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, зокрема психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, маса в речовині становить 1,050 г., яка зберігається у камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУ НП у м. Києві - слід знищити.

Керуючись статтями 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 381, 382, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, яке призначене цим вироком, часткове невідбуте ОСОБА_3 покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 06.08.2024 у вигляді пробаційного нагляду строком на 3 місяців, ураховуючи положення п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України, що одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду, призначив остаточно ОСОБА_3 покарання в виді обмеження волі строком на 1 (один) рік та 3 (три) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 за цим вироком рахувати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Процесуальні витрати: за проведення експертизи № СЕ-19/111-25/68659 - НЗПРАП від 12.11.2025 у сумі 3565 грн 60 коп. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Речові докази: психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 1,050 г., яка зберігається у камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУ НП у м. Києві - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання його копії.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1