Справа № 344/417/26
Провадження № 1-кс/344/394/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області капітан поліції ОСОБА_7 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001929 від 18.11.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернулася з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого покликалася на те, що слідчим відділом Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001929 від 18.11.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 призваний на військову службу по мобілізації, яку проходить у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого навідника 1 мінометного взводу 1 мінометної батареї 1 штурмового зводу 1 штурмового батальйону, у військовому званні «старший солдат».

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Слідчим у клопотанні вказано, що 18.11.2025, близько 20 год. 00 хв., старший солдат ОСОБА_5 , перебуваючи поза межами розташування військової частини НОМЕР_1 , здійснив замовлення служби таксі за допомогою мобільного додатку «OPTI579» за адресою: Івано-Франківська область, Івано-Франківський район, с. Братківці, вул. Івана Франка, при цьому не зазначивши кінцеву адресу.

Надалі, 18.11.2025, об 20 год. 20 хв. за згаданою вище адресою під`їхав автомобіль марки «Chevrolet», моделі «Bolt», д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова ТЗ: НОМЕР_3 , 2018 року випуску, червоного кольору, під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який прийняв та підтвердив замовлення ОСОБА_5 у мобільному додатку «OPTI 579». Після цього, сівши на переднє пасажирське сидіння у вищевказаний транспортний засіб, старший солдат ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 направились в напрямку м. Івано-Франківська.

Під час руху до м. Івано-Франківська у ОСОБА_5 виник умисел на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, керуючись корисливими мотивами, ОСОБА_5 почав висловлювати словесні погрози водію автомобіля ОСОБА_8 , який, у свою чергу, намагаючись припинити протиправні дії ОСОБА_5 , 18.11.2025, об 21 год. 37 хв. зупинив автомобіль марки «Chevrolet», моделі «Bolt», д.н.з. НОМЕР_2 , на проїжджій ділянці дороги неподалік будинку № 2, що по вул. Мельника в м. Івано-Франківську, та покинув салон автомобіля.

В подальшому, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи, що він не має ані дійсного, ані уявного права на автомобіль марки «Chevrolet», моделі «Bolt», д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова ТЗ: НОМЕР_3 , 2018 року випуску, законним володільцем якого є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи у вказаному транспортному засобі, самовільно сів на місце водія, відкрито, всупереч волі та без дозволу власника або іншого законного володільця, запустив двигун, привів його в робочий стан і таким чином незаконно заволодів транспортним засобом, вартість якого становить близько 636371,1 грн., що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Незаконно заволодівши вказаним автомобілем, старший солдат ОСОБА_5 покинув на ньому місце вчинення кримінального правопорушення та направився в напрямку с. Черніїв Івано-Франківського району Івано-Франківської області, де по дорозі потрапив в дорожньо-транспортну пригоду.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вищевказаний автомобіль отримав механічні пошкодження, у зв`язку із чим ОСОБА_5 завдав матеріального збитку потерпілій.

Слідчим у клопотанні вказано, що 21 листопада 2025 року органом досудового розслідування складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, яке того ж дня, відповідно до ч. 1 ст. 278 , ч. 3 ст. 111, ст. 135 КПК України, було вручено близькому члену сім`ї матері підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку із невстановленим місцем перебування ОСОБА_5

24 листопада 2025 року з додержанням вимог ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Слідчим у клопотанні зазначено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, що підтверджується: протокол-заявою про вчинення кримінального правопорушення, протоколами огляду місця події, протоколами огляду предметів, показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , показаннями потерпілої ОСОБА_9 , пред`явленням особи для впізнання за фотознімками, висновком судової дактилоскопічної експертизи та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

25 листопада 2025 року ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області щодо ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 16.01.2026 включно, з визначенням застави у сумі 245 000 гривень.

Керівником Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадження до трьох місяців, тобто до 21 лютого 2026 року.

Стороною обвинувачення у клопотанні зазначено, що підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає, а також не зменшилися та не відпали заявлені ризики, передбачені у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_5 , серед іншого, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у виді позбавлення волі строком від 8 до 12 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

- незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваному відомі свідки та потерпіла, їх місце проживання, у зв`язку із чим він шляхом вмовляння, залякування може схиляти їх до зміни власних показань, що може істотно вплинути на досудове розслідування.

- вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що на час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, підозрюваний перебував у статусі такого, що самовільно залишив військову частину, в якій проходив військову службу.

Як зазначається у клопотанні санкція злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років (за відсутності альтернативного виду основного покарання), тобто є умисним особливо тяжким злочином..

Як зазначається у клопотанні, на даний час завершити досудове розслідування не вбачається за можливе, у зв`язку із чим сторона обвинувачення звернулася до слідчого судді із клопотанням про продовження строку тримання під вартою межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001929 від 18.11.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали, просили клопотання задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисник не заперечили щодо задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою, просили зменшити раніше визначений розмір застави.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В той же час згідно з ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

21 листопада 2025 року органом досудового розслідування складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, яке того ж дня, відповідно до ч. 1 ст. 278 , ч. 3 ст. 111, ст. 135 КПК України, було вручено близькому члену сім`ї матері підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку із невстановленим місцем перебування ОСОБА_5

24 листопада 2025 року з додержанням вимог ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується : протокол-заявою про вчинення кримінального правопорушення, протоколами огляду місця події, протоколами огляду предметів, показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , показаннями потерпілої ОСОБА_9 , пред`явленням особи для впізнання за фотознімками, висновком судової дактилоскопічної експертизи та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Згідно з нормами ст. ст. 219, 294 - 295 КПК України строк досудового розслідування кримінального провадження (кримінального правопорушення) обчислюється з дня повідомлення особі про підозру.

25 листопада 2025 року ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області щодо ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 16.01.2026 включно, з визначенням застави у сумі 245 000 гривень.

Постановою керівника Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону від 08.01.2026 року продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадження до трьох місяців, тобто до 21 лютого 2026 року.

Строк дії ухвали про тримання під вартою щодо ОСОБА_5 закінчується 16.01.2026 року, однак завершити досудове розслідування у вказаний строк не представляється можливим, оскільки для забезпечення повного і неупередженого розслідування кримінального правопорушення, встановлення всіх фактичних обставин вчинення злочину, необхідно провести ряд додаткових слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на збір доказів.

Здійснення вказаних слідчих (розшукових) і процесуальних дій під час досудового розслідування має суттєве значення для всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин вчиненого підозрюваними кримінального правопорушення та об`єктивного судового розгляду, дотримання основних засад кримінального провадження, зокрема верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

Ці дії не могли бути здійснені чи завершені раніше з причин особливої складності кримінального провадження.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.289 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 у відповідності до ст.. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри продовжують мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування відповідною сукупністю матеріалів кримінального провадження, перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому злочину.

В той же час 16.01.2026 року закінчується строк дії застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, оскільки злочини у вчиненні яких він підозрюється у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

У зв`язку з цим у органу досудового розслідування виникла необхідність у продовженні строку тримання підозрюваного під вартою, з приводу чого і подано клопотання.

В той же час, як того вимагає ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до частини першої-другої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Виходячи із приписів статті 184 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності ризику, передбаченого у пункті 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя враховує можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює, що санкція статті передбачає покарання виключно у вигляді позбавлення волі та до нього може бути застосовано такий вид покарання у разі доведення його вини. Даний ризик підтверджується тим, що тяжкість інкримінованих правопорушень та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі у разі доведення його вини вже самі по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі за межі території України.

Враховуючи ці обставини у сукупності із особою підозрюваного та характером і тяжкістю злочину, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя дійшла висновку, що на теперішній час існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні.

Ризик, передбачений у пункті 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки ОСОБА_5 , матиме можливість незаконно впливати на свідків, оскільки підозрюваному відомі свідки та потерпіла, їх місце проживання, у зв`язку із чим він шляхом вмовляння, залякування може схиляти їх до зміни власних показань, що може істотно вплинути на досудове розслідування.

Також, оцінюючи можливість впливу на потерпілих, свідків та інших підозрюваних, слідчий суддя виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від учасників кримінального провадження, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша-друга статті 23, стаття 224 Кримінального процесуального кодексу України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 Кримінального процесуального кодексу України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 Кримінального процесуального кодексу України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від цих осіб та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на свідків передбачений у пункті 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, існує, що обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Даний ризик, передбачений у пункту 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки ОСОБА_5 на час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, перебував у статусі такого, що самовільно залишив військову частину, в якій проходив військову службу, окрім того, незаконно заволодівши транспортним засобом, підозрюваний ще й вчинив правопорушення проти безпеки руху (скоїв ДТП).

Разом з тим, в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися, та які дають певні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування та те, що 16 січня 2026 року закінчується строк дії застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу, з огляду на те, що прокурором доведено наявність ризиків, які існують та не зменшилися, слідчий суддя, вирішуючи дане клопотання, також враховує вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, у взаємозв`язку з іншими вищевказаними обставинами, вважає, що вони не дають достатніх підстав для застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

В поданому клопотанні та в судовому засіданні органом досудового розслідування обґрунтовано неможливість застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу на даному етапі досудового розслідування, враховуючи конкретні його обставини.

Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255 - 3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114 - 2, 258-258 - 6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 - 1 Кримінального кодексу України.

Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо визначення чи не визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя враховує всі вище перелічені обставини, а також відношення самого підозрюваного до інкримінованих йому дій, його вік, стан здоров`я, наявність соціальних зв`язків.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, крім наведеного вище, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 за інкримінований злочин (ч.3 ст.289 КК України), характер та обставини його вчинення.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, мотив кримінального правопорушення, тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваному ОСОБА_5 , вважаю за необхідне зменшити раніше визначений розмір застави до 50 (п`ятидесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 166 400,00 гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, за висновком слідчого судді, є межею помірності для нього, і ризик втрати такого розміру застави може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, слідчий суддя відповідно до ч.3 ст.183 КПК України вважає за необхідне, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки, визначені ч.5 ст.194 КПК України, та які було покладено на підозрюваного попередньою ухвалою слідчого судді про застосування запобіжного заходу.

Отже, зважаючи на викладене, враховуючи все вищезазначене в сукупності, слідчий суддя вважає за необхідне в рамках даного кримінального провадження визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, мотив кримінального правопорушення, тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваному, вважаю за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в межах строку досудового розслідування, до 20 лютого 2026 року включно з визначеним розміром застави у межах 50 (п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 166 400,00 грн.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 219, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до 20 лютого 2026 року включно.

Тримання під вартою ОСОБА_5 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Розмір застави визначити в межах 50 (п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 166 400,00 грн., яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 на строк до 20 лютого 2026 року включно обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до компетентних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

та роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі оригінал документу із відміткою банку має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після його отримання та перевірки має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 19.01.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_12