УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2025 (справа № 127/30654/25), в рамках кримінального провадження № 0000976 внесеного до ЄРДР 23.11.2024, за фіксації судового розгляду технічними засобами,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2025 (справа № 127/30654/25), в рамках кримінального провадження № 0000976 внесеного до ЄРДР 23.11.2024.

Клопотання мотивовано тим, що 09 жовтня 2025 року Вінницьким міським судом Вінницької області (справа №127/30654/25) було задоволено клопотання про накладення арешту на майно, яке було вилучено під час обшуку 26.09.2025 року в рамках кримінального провадження №0000976 внесеного до ЄРДР 23.11.2024 року, а саме транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN ID.4 CROZZ», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , 2022 року випуску, власником якого є ОСОБА_5 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на даний автомобіль, що полягає у позбавленні права на його відчуження, розпорядження та користування.

Відповідно до клопотання про арешт майна, слідчим управлінням ГУНП України у Вінницькій області розслідується кримінальне провадження №0000976 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.11.2024 р., за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2, 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України. Досудовим розслідуванням установлено, що група осіб, за попередньою змовою, з метою власного збагачення, на території Вінницької області займається незаконним виготовленням та збутом психотропної речовини, обіг якої обмежено, - амфетамін, та наркотичного засобу, обіг якого обмежено, - канабіс. Крім того, установлено, що група осіб вступила в злочинний зговір та на одній із земельних ділянок, що розташована на території Вінницької області, не маючи на те відповідної ліцензії, з метою спільного збагачення та подальшого незаконного виробництва та збуту наркотичного засобу, канабісу, висадили в грунт рослини роду конопель, з метою подальшого культивування, догляду, збору врожаю та подальшого збуту в особливо великих розмірах. Так, 18.07.2025, на підставі ухвали слідчого судді Вінницького апеляційного суду, з метою негласного отримання зразків для порівняльного дослідження під час досудового розслідування тяжкого або особливо тяжкого злочину, працівниками поліції на території вище зазначеної земельної ділянки було виявлено та вилучено зразки рослин зеленого кольору в кількості 68 штук, які відповідно до висновку експерта від 28.07.2025 р., є рослинами роду коноплі. Установлено, що до незаконного виготовлення та збуту психотропної речовини, амфетаміну, а також до незаконного вирощування рослин роду коноплі, та подальшого незаконного виробництва та збуту наркотичного засобу, канабісу, може бути причетний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 наркотичні засоби, психотропні речовини, прекурсори, лабораторне обладнання, хімічні речовини та інші предмети та речовини, які використовуються для виготовлення психотропної речовини, амфетаміну, та виробництва наркотичного засобу, канабісу, перевозить в автомобілі марки та моделі VOLKSWAGEN ID.4 CROZZ, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2022 року випуску, білого кольору, власником якого являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У ході досудового розслідування 26 09 2025 на підставі ухвали Вінницького міського суду №127/28000/25 від 04.09.2025 р проведено обшук автомобіля VOLKSWAGEN ID.4 CROZZ, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , 2022 року випуску, за результатами якого виявлено та вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки VOLKSWAGEN ID.4 CROZZ, державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль VOLKSWAGEN ID.4 CROZZ державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , який поміщено на спеціальний майданчик ГУНП у Вінницькій області за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 30/32.

Правовою підставою накладення арешту на вказане майно, згідно тексту клопотання, є те, що воно відповідає ознакам, передбаченим ч. 1 ст. 96-1 та п. 4 ч 1 ст. 96-2 КК України та підлягає спеціальній конфіскації.

Згідно тексту ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2025 р. (справа №127/30654/25) необхідність накладення арешту на вказане майно мотивовано тим, що вказане майно, яке вилучене під час обшуку є предметом кримінального правопорушення, може бути використане як доказ під час досудового розслідування кримінального провадження з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, а також унеможливлення подальшого відчуження вказаного майна на час досудового розслідування та забезпечення його схоронності.

В подальшому, власницею майна через представника було подано клопотання про скасування арешту майна через його необґрунтованість та у зв`язку з тим що в застосуванні цього заходу відпала потреба.

Слідчий суддя розглядаючи вказане клопотання відмовив в його задоволенні мотивуючи це тим, що дане майно є предметом кримінального правопорушення та на теперішній час досудове розслідування по кримінальному провадженню триває, проводяться слідчі дії, а тому скасування арешту є передчасним, а тому безпідставним та необґрунтованим (ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 05.12.2025 р. справа №127/36450/25).

Вважаю, що арешт на належне ОСОБА_5 майно, а саме на транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN ID.4 CROZZ», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , 2022 року випуску та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на даний автомобіль накладено необґрунтовано, а також на сьогоднішній день відпала його потреба виходячи з наступних підстав.

По-перше, позбавлення ОСОБА_5 права відчуження, розпорядження та користування вказаним майном порушує інтереси інших осіб.

За приписами п. 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 4 цієї ж статті у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Власниця майна ОСОБА_5 має неповнолітню доньку - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка займається художньою гімнастикою.

Відповідно до довідки ГО «Спортивний клуб «Еліт» №51 від 13.11.2025 р. ОСОБА_7 займається художньою гімнастикою у Спортивному клубі «Еліт», тренування проходять щодня у різних залах міста, а саме у Медичному коледжі (вул. Пирогова, 57), Палац школярів (вул. Хмельницьке шосе, 22), Спортивний комплекс «Зоря» (вул. Стрілецька, 44) з 15:30 год. до 21:30 год.

Також на постійній основі ОСОБА_7 бере участь у всеукраїнських та міжнародних змаганнях, які проходять за межами міста Вінниця та Вінницької області, при цьому транспортування дитини до місця проведення тренувань та змагань батьки здійснюють самостійно. Зазначене також підтверджується довідкою ГО «Спортивний клуб «Еліт» №61 від 28.11.2025 р., де вказано, що ОСОБА_7 входить до збірної команди Вінницької області з художньої гімнастики та представляла Вінницьку область на чемпіонаті України, який відбувся з 2 по 4 грудня 2025 р. у м. Ужгород, супровід гімнастки здійснювала її мати ОСОБА_5 .

Зважаючи на те, що ОСОБА_7 постійно відвідує тренування, які проходять щодня до 21:30 год. та змагання за межами м. Вінниця та Вінницької області, внаслідок чого власниця самостійно здійснює її транспортування автомобілем, а тому позбавлення ОСОБА_5 права користування вказаним майном є суттєвим погіршенням її становища та суттєво позначається на інтересах її дитини.

Оскільки, слідчий суддя керуючись ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання про арешт майна, повинен застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту, а також враховуючи суттєве погіршення становища дитини ОСОБА_5 - ОСОБА_7 та порушення її інтересів, на думку представника заявника, слідчий суддя має право врахувавши вищезазначені обставини ухвалити рішення про надання (повернення) транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN ID.4 CROZZ», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , 2022 року випуску та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на даний автомобіль ОСОБА_5 у користування.

По-друге, на переконання заявника та її представника, що клопотання сторони обвинувачення про арешт майна не відповідає вимогам законодавства, а саме п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, оскільки у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним таким майном.

Проте, зі змісту клопотання слідує лише що ОСОБА_6 наркотичні засоби, психотропні речовини, прекурсори, лабораторне обладнання, хімічні речовини та інші предмети та речовини, які використовуються для виготовлення психотропної речовини, амфетаміну, та виробництва наркотичного засобу, канабісу, перевозить в автомобілі марки та моделі VOLKSWAGEN ID.4 CROZZ, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2022 року випуску, білого кольору, власником якого являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Будь-яких інших доводів та фактів використання ОСОБА_6 даного транспортного засобу стороною обвинувачення не наведено, а так само не відсутнє посилання на докази щодо використання даного автомобіля під час вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються.

Водночас, 09.10.2025, під час розгляду даного клопотання слідчим суддею, стороною обвинувачення було долучено додаткові докази, а саме копію протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії за кримінальним провадженням №0000976 від 23.11.2024 року 16.06.2025 р. та копію протоколу про результати проведення аудіо-, відео контролю особи від 18.06.2025 р. та повідомлено, що за наслідками проведення візуального спостереження 01 та 02 травня 2025 було встановлено, що ОСОБА_6 у автомобілі марки VOLKSWAGEN ID.4 CROZZ, державний номерний знак НОМЕР_1 перевозив коричневу картонну коробку в якій містився наркотичний засіб.

Також під час розгляду клопотання про скасування арешту майна 05.12.2025 прокурором було долучено ряд копій протоколів негласних слідчих (розшукових) дій, де міститься інформація про користування ОСОБА_6 вказаним автомобілем та, крім цього, повідомлено, що у вказаній коричневій картонній коробці знаходився наркотичний засіб.

Однак, будь-яких документів, що підтверджують вилучення даної коричневої картонної коробки, огляд її вмісту чи відібрання зразків речовини, а також проведення експертизи з метою встановлення факту відношення її вмісту до заборонених речовин прокурором не надано, що свідчить про відсутність будь-яких доказів використання ОСОБА_6 даного автомобіля у можливій злочинній діяльності, оскільки факт користування автомобілем та перевезення коричневої картонної коробки не вказує на незаконність вказаних дій.

Окрім цього, під час розгляду клопотання про скасування арешту майна 05.12.2025 прокурор повідомив, що не встановлення обставини перевезення на транспортному засобів, який вилучено, наркотичних засобів, не заслуговує на увагу, оскільки сторона заявника не має в розпорядженні всіх матеріалів кримінального провадження, в якому наявні матеріали НСРД щодо відібрання зразків речовини, яка перевозилася наведеним транспортним засобом, та за результатами експертизи встановлено, що відібрана та вилучена з автомобіля речовина є наркотичними засобами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом (ч. 1); сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч. 2).

Крім того, згідно ч. З ст. 64-2 КПК України, третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Відповідно до п. 14 ч. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний має право ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 221 цього Кодексу.

Отже, виходячи з вказаних норм, на перконання представника заявника, сторона обвинувачення зобов`язана надати суду докази на підтвердженні своїх вимог та позиції, що надасть можливість заявнику ознайомитися зі вказаними доказами та надати свої заперечення, а суду прийняте законне та обґрунтоване рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин.

Таким чином, думку заявника та її представника, відсутність у клопотанні і додатках до нього конкретних фактів і доказів, що свідчать про використання ОСОБА_6 даного автомобіля у можливій злочинній діяльності свідчить про порушення п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, і вказує на необґрунтованість накладення арешту.

Крім того, як вже зазначалося, правовою підставою накладення арешту, згідно тексту клопотання, є те, що воно відповідає ознакам, передбаченим ч. 1 ст. 96-1 та п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України та підлягає спеціальній конфіскації.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150. статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239~2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно знаряддя вчинення злочину - це речі матеріального світу, якими може заподіюватись або заподіяна певна шкода. Засоби вчинення злочину - це різноманітні речовини, предмети та інше: хімічні, фізичні, біологічні властивості яких використовуються суб`єктом із метою створення сприятливих умов у процесі вчинення злочину.

За приписами ст. 277 КПК України, яка висуває вимоги до змісту повідомлення про підозру, серед яких, зазначається стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Зауважу, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 також не містить будь-яких фактів використання автомобіля марки VOLKSWAGEN ID.4 CROZZ, державний номерний знак НОМЕР_1 під час вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, що не надає вказаному майну статусу знаряддя чи засобу вчиненого кримінального правопорушення та виключає можливість накладення арешту з цієї підстави, оскільки таке майно не має будь-якого відношення до вказаного кримінального провадження.

Також, згідно п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Звертаю увагу суду, що згідно вищезазначеної норми, спеціальна конфіскація застосовується лише за умови, що власник майна знав про незаконне використання вказаного майна, і виключає таку можливість у випадку не усвідомлення такого використання.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом (ч. 1). Отже обов`язок доведення обставин, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, серед іншого щодо відомості ОСОБА_5 використання автомобіля під час вчинення кримінальних правопорушень, покладається на сторону обвинувачення.

Однак, ні під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, ні під час розгляду клопотання про скасування арешту з майна стороною обвинувачення не було доведено і не повідомлялись відомості з приводу того чи було відомо власниці ОСОБА_5 незаконність використання транспортного засобу, що вказує на недоведеність вказаної обставини.

При цьому, власниця автомобіля марки VOLKSWAGEN ID.4 CR.OZZ, державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_5 не знала про його незаконне використання і не могла знати про це.

По-третє, клопотання про накладення арешту на майно подане стороною обвинувачення з порушенням присічного 48-годинного строку, який встановлений абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України,

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Оскільки відповідний обшук автомобіля марки VOLKSWAGEN ID.4 CROZZ, державний номерний знак НОМЕР_1 було проведено 26.09.2025 р. і закінчено, згідно протоколу обшуку, цього ж дня 20 год. 40 хв., присічний строк подачі клопотання про арешт майна був 28.09.2025 року о 20 год. 40 хв. Натомість, сторона обвинувачення направила дане клопотання слідчому судді Вінницького міського суду Вінницької області 29.09.2025, що підтверджується штампом на клопотанні про арешт вказаного майна.

26.09.2025 є п`ятниця, а 28.09.2025 р. - неділя, що, можливо, на думку суду, є виправданою перешкодою у подачі відповідного документу у встановлений законодавством строк. Однак, 27.09.2025 р. (субота) Вінницький міський суд Вінницької області працював, оскільки цього дня слідчим суддею даного суду розглядалося клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке надійшло до суду у цей же день, що підтверджується копією ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 27.09.2025 (справа №127/30550/25), копією клопотання про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 27.09.2025 року.

Згідно ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

На підставі вищенаведеного, на переконання представника заявника, сторона обвинувачення мала реальну можливість виконати вимоги абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, що з невідомих причин нею зроблено не було, а тому вищезазначене свідчить про незаконність даного клопотання про арешт майна як такого, що подане з порушенням присічного 48- годинного строку.

По-четверте, на думку заявника та його представника, слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області під час розгляду клопотання про арешт майна вийшов за межі його прохальної частини позбавивши власницю, за власною ініціативою, такої правомочності як право користування.

Відповідно до прохальної частини клопотання про арешт майна сторона обвинувачення ставила питання про накладення арешту на рухоме майно - автомобіль марки та моделі VOLKSWAGEN ID.4 CROZZ, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , 2022 року випуску та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на даний автомобіль, що полягає у позбавленні права на його відчуження та розпорядження.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ч. 1 ст. 31 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Правомочність володіння - це юридично забезпечена можливість власника бути в безпосередньому фактичному зв`язку з річчю. Правомочність користування - це заснована на законі можливість вилучення корисних властивостей речі для задоволення потреб власника чи інших осіб. Правомочність розпорядження - це закріплена нормами права за власником можливість визначити долю належної йому речі шляхом знищення, відчуження або передачі її в тимчасове володіння іншим особам.

На перконання представника заявника, в даному випадку за аналогією можна застосувати ч. 1, 3 ст. 337 КПК України, в яких зазначено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, однак з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно ч. 1, 2 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим (ч 1); законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом (ч. 2).

При цьому, слідчий суддя, в порушення імперативних норм КПК України, задовольняючи клопотання сторони обвинувачення вийшов за його межі та погіршив становище власниці майна додатково позбавивши її, за власної ініціативи, такої правомочності як користування.

По-п`яте, на думку представника заявника, під час розгляду даного клопотання про арешт майна слідчий суддя повторно вийшов за його межі, чим порушив вимоги ст. 337 КПК України, та самостійно визначив іншу, не зазначену у клопотанні, підставу накладення арешту, вказавши, що дане майно є предметом кримінального правопорушення, може бути використане як доказ під час досудового розслідування кримінального провадження.

На думек представника заявника, на дане майно не може бути накладено арешт на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки таке майно не відповідає будь-якій ознаці речового доказу, в розумінні ст. 98 КПК України, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

04 вересня 2025 року слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області задовольняючи клопотання сторони обвинувачення про надання дозволу на проведення обшуку транспортного засобу марки та моделі VOLKSWAGEN ID.4 CROZZ, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2022 року випуску у резолютивній частині рішення зазначає: «Надати дозвіл старшому слідчому в ОВС СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області підполковнику поліції ОСОБА_8 та слідчим, що входять до групи слідчих по кримінальному провадженні, на проведення обшуку транспортного засобу марки та моделі «VOLKSWAGEN ID.4 CROZZ», державний номерний знак НОМЕР_1 , з метою відшукання та вилучення: наркотичних засобів та психотропних речовин, прекурсорів, обладнання, призначене для вирощування та виробництва наркотичних засобів, банківських карток, сім карток до мобільних телефонів, мобільних телефонів» (ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2025 р. (справа №127/28000/25)).

Згідно протоколу обшуку від 26.09.2025 р. за результатом проведеного обшуку транспортного засобу марки та моделі VOLKSWAGEN ID.4 CROZZ, державний номерний знак НОМЕР_1 нічого виявлено не було, при цьому даний транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію було вилучено.

В подальшому, згідно постанови про визнання предмета речовим доказом від 27.09.2025 старший слідчий в ОВС СУ ГУНП у Вінницькій області підполковник поліції ОСОБА_9 визнала автомобіль марки VOLKSWAGEN ID.4 CROZZ, державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки VOLKSWAGEN ID.4 CROZZ, державний номерний знак НОМЕР_1 речовими доказами, при цьому текст постанови не містить будь-яких обґрунтувань щодо наявності у вказаного автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ознак речових доказів, що вказує на незаконність надання даним матеріальним об`єктам статусу речових доказів.

Таким чином, на думку представника заявника, оскільки внаслідок проведеного 26.09.2025 обшуку не було виявлено будь-яких наркотичних засобів та психотропних речовин, прекурсорів, обладнання, призначеного для вирощування та виробництва наркотичних засобів, банківських карток, сім карток до мобільних телефонів, мобільних телефонів, про які зазначено в ухвалі слідчого судді, якою надано дозвіл на проведення вказаного обшуку, а також вказані речі не містять на собі слідів або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, отже вказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не відповідають жодній з ознак речового доказу, в розумінні ст. 98 КПК України, внаслідок чого на них не може бути накладено арешт з цієї підстави. Зазначена позиція підтверджується, серед іншого, постановою про визнання предмета речовим доказом від 27.09.2025 р. про яку йшлося вище, в якій такі відомості відсутні.

Арешт на вказане майно накладено ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області 09.10.2025 р., а, тому, на думку предстапвника заявника, на даний час сторона обвинувачення мала можливість провести заплановані слідчі (розшукові) дії відносно вказаного майна, що свідчить про те, що станом на сьогоднішній день відпала потреба в його арешті.

Згідно ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На підстав вищенаведеного на думку представника заявника, арешт на транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN ID.4 CROZZ», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , 2022 року випуску, власником якого є ОСОБА_5 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на даний автомобіль, що полягає у позбавленні права на його відчуження, розпорядження та користування накладено необґрунтовано та станом на сьогоднішній день відпала потреба в його застосуванні, а тому він підлягає скасуванню.

Згідно абз. 2 ч.1. ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного, адвокат ОСОБА_10 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 просила слідчого суддю клопотання задовольнити та скасувати арешт, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2025 (справа № 127/30654/25), в рамках кримінального провадження № 0000976 внесеного до ЄРДР 23.11.2024, в частині транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN ID.4 CROZZ», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 , 2022 року випуску, та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 на даний автомобіль.

Адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні клопотання підтримала за обставин викладених у ньому та просила задовольнити у повному обсязі, а у випадку якщо слідчий суддя прийде до висновку про необхідність продовження вказаного заходу забезпечення кримінального провадження передати вказаний автомобіль власнику на відповідальне зберігання.

Прокурор ОСОБА_4 під час судового розгляду заперечив проти задоволення клопотання, слідчому судді пояснив, що в ході проведення вказаного транспортного засобу було виявлено та вилучено прекурсори до наркотичних речовин, разом з тим, в ході проведення негласних слідчих розшукових дій було встановлено, що підозрюваний використовував вказаний транспортний засіб для планування, обговорення та вчинення злочинної діяльності, вказаний автомобіль є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та використовувався у злочинній діяльності, при цьому ухвала про накладення арешту на вказаний транспортний засіб була оскаржена, проте на даний час залишена в силі, а тому просив слідчого суддю відмовити у задоволенні клопотання. Надав додаткові письмові матеріали на підтвердження своїх доводів.

Слідчий суддя заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено не обґрунтовано.

Слідчим суддею з матеріалів клопотання встановлено, що майно, на яке накладено арешт ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2025 (справа № 127/30654/25), в рамках кримінального провадження № 0000976 внесеного до ЄРДР 23.11.2024, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі сліди правопорушення, є речовим доказом, а тому, з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна, проведення необхідних експертиз, слідчий суддя вважає, що до вирішення питання по кримінальному провадженню та розгляду справи по суті, арешт майна скасуванню не підлягає.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що в клопотанні не доведено підстав вважати, що в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна відпала потреба, тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту майна та повернення майна є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 169, 170 172, 174, 309, 369, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2025 (справа № 127/30654/25), в рамках кримінального провадження № 0000976 внесеного до ЄРДР 23.11.2024 відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя