В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурор Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону: ОСОБА_3 ,

захисник адвокат: ОСОБА_4 ,

обвинувачений: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 3 міста Біла Церква, Київської області, кримінальне провадження №0001748 від 12.08.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця міста Біла Церква, Київської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не депутат, військовослужбовець, прийнятий на військову службу по контракту, оператор 2 протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001748 від 12.08.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та угода про визнання винуватості.

Так встановлено, що ОСОБА_5 , в червні 2024 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, в лісо смузі, неподалік населеного пункту Іванівське, Бахмутського району, Донецької області, знайшов в траві кинджал, в чохлі чорного кольору, який відноситься до холодної зброї та виготовлений промисловим способом, та від червня 2024 року, маючи на меті користуватися цією холодною зброєю у власних цілях, у тому числі носити її при собі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, маючи умесл, спрямований на подальше незаконне носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи заборону вільного обігу холодної зброї, в порушення "Положення про дозвільну систему", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, Інструкції "Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженого гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів" затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.1998, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, вищезазначений кинджал зберігав та носив у рюкзаку в чохлі без передбаченого законом дозволу до 11 серпня 2025 року.

В подальшому, 11 серпня 2025 року, близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік будинку № 9 по вул. Митрофанова, м. Біла Церква, Київська область, був зупинений працівниками поліції. Під час спілкування з останнім, на запитання про наявність заборонених в обігу речей, повідомив, що в належному йому рюкзаку знаходиться предмет, ззовні схожий на кинджал, який самостійно виклав на капот службового автомобіля марки "Renault Duster", д.н.з НОМЕР_2 .

Цього ж дня, в період часу з 19 години 00 хвилин по 19 годину 30 хвилин, в ході огляду місця події в порядку статті 237 КПК України на капоті службового автомобіля марки "Renault Duster", д.н.з НОМЕР_2 , було виявлено та вилучено кинджал, виготовлений промисловим способом, який відноситься до холодної зброї, який ОСОБА_5 незаконно носив без передбаченого законом дозволу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають кваліфікувати за ч. 2 ст. 263 КК України, а саме за носіння кинджалу без передбаченого законом дозволу.

25.09.2025 під час досудового слідства відповідно до вимог ст. 472 КПК України, між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_5 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, розкаювався та визнав всі фактичні обставини, які викладені у формулюванні обвинувачення та від надання показань відмовився. Наполягав на затвердженні укладеної угоди від 25.09.2025.

Прокурор у судовому засіданні, вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

За умовами цієї угоди сторони, а саме прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 263 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість за ч. 2 ст. 263 КК України у зазначених діях. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_5 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України, у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67, 69 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Крім цього при призначенні покарання сторонами угоди враховані дані про особу обвинуваченого, а саме, що останній раніше не судимий в розуміння ст. 89 КК України, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, яке співпадає з місцем реєстрації, є військовослужбовцем, нагороджений відзнакою Міністерства оборони України "Лицарський Хрест".

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65, 68, 69 КК України, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд зважає на таке.

Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Суд встановив, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також суд переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також суд встановив, що умови цієї угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 під час досудового слідства не обирався.

Таким чином судом установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Долю речових доказів по справі суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати - в межах обвинувачення підлягають стягненню з обвинуваченого у порядку статей 122, 124 КПК України.

Керуючись статтями 314 ч. 3 п. 1, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Угоду від 25.09.2025 про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 25.09.2025 покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

На підставі статей 122-124 КПК України стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 3 565,60 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази по справі, а саме: металевий ніж ззовні схожий на холодну зброю із чохлом до нього чорного кольору, який поміщено до спеціального пакету НПУ № RIC 2100330 та передано на зберігання до камери схову Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області відповідно до квитанції № 939 - знищити.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 473 КПК України.

Обвинувачений та захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Суддя: ОСОБА_6