Номер провадження: 11-сс/813/2244/25
Справа № 523/8385/25 1-кс/523/7190/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_8 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 30.10.2025 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000004 від 03.01.2024 відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 30.10.2025 задоволено клопотання слідчого СВ УСБ України в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та продовжено підозрюваній ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування строком на 60 діб, тобто до 28.12.2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді мотивована обґрунтованістю підозри та існуванням ризиків передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливістю застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням захисник підозрюваної ОСОБА_8 ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу.

Доводи обґрунтовує відсутністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначає, що ОСОБА_8 має постійне місце реєстрації, де мешкає її матір, яка за своїм віком та станом здоров`я потребує фізичної та матеріальної допомоги ОСОБА_8 .

Також зазначає про можливість визначення відносно підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу якою обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладанням на неї обов`язків.

Позиції учасників судового провадження.

Заслухавши: суддю-доповідача, підозрювану та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В апеляційній скарзі стороною захисту не оспорюється обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_8 , у зв`язку з чим у цій частині відповідна правова оцінка апеляційним судом не надається.

Зважаючи на обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину, а також можливої міри покарання, яка може бути їй призначена у разі визнання винною, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки є об`єктивні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, при встановленні наявності ризику переховування ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та суду слідчий суддя врахував передбачене законом покарання за вчинення злочину, якій їй інкримінуються у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, а також специфіку даного злочину, спрямованого проти громадської безпеки, та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжує існувати.

Щодо продовження існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то слідчий суддя правильно встановив, що підозрювана, володіючи інформацією про кримінальне провадження стосовно неї, може вжити заходів, з метою знищення речей і документів, які мають значення для кримінального провадження та наразі не зібрані.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК - впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК.

Покази свідків, які ще не допитані, або в додатковому допиті яких може виникнути необхідність, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого судового розгляду. Перебуваючи на свободі, підозрювана може здійснювати незаконний вплив на свідків, схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Враховуючи те, що на теперішній час досудове розслідування триває та не всі свідки встановлені та не допитані, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, продовжує існувати.

Також продовжує існувати ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрювана може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом надання невстановленим особам будь-якої інформації, з огляду на обставини злочину, під час вчинення якого ймовірно підозрювана здійснювала обмін інформацією, використовуючи мобільні пристрої, банківські картки, інші запалювальні заготовлені засоби.

Апеляційний суд також погоджується із висновком слідчого судді про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрювана може продовжити злочинну діяльність, про що свідчить її корисливий мотив та мета завдати шкоду охоронюваним правам та інтересам суспільства.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами провадження.

Колегія суддів приймає до уваги посилання захисника щодо наявності у підозрюваної міцних соціальних зав`язків, постійного місця реєстрації, де мешкає її матір, яка за своїм віком та станом здоров`я потребує фізичної та матеріальної допомоги, однак, вважає, що зазначені соціальні фактори не спростовують викладені в ухвалі висновки слідчого судді та не дають достатніх підстав вважати, що вони можуть мати стримуючу дію та сприятимуть зменшенню існуючих ризиків.

Доводи сторони захисту щодо можливості застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд визнає непереконливими, оскільки існують реальні сумніви відносно того, що застосування більш м`якого запобіжного заходу забезпечить виконання нею процесуальних обов`язків.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що положеннями ч. 6 ст. 176 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 109 - 114-2, 258 - 258-6, 260, 261, 437 - 442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті, тобто запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відтак, з урахуванням того, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України, єдиним запобіжним заходом, який може бути застосовано стосовно неї, з огляду на зазначені вище імперативні приписи кримінального процесуального закону України, є тримання під вартою.

Абзацом 8 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Отже, апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді про можливість не визначати підозрюваній ОСОБА_8 розміру застави в якості альтернативного запобіжного заходу.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника підозрюваної є необґрунтованими, а слідчий суддя встановив наявність обставин, передбачених ч. 3 ст. 199 КПК України, що в свою чергу свідчить про наявність правових підстав для продовження строку тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_8 .

Одночасно, колегія суддів звертає увагу, що апеляційний суд перевіряє законність постановлення оскаржуваної ухвали на момент її постановлення, а доцільність необхідності подальшого тримання підозрюваного під вартою буде перевірена через нетривалий час, під час якого також будуть перевірені факти щодо існування або зменшення заявлених у клопотанні слідчого ризиків.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись статтями 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_8 ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 30.10.2025 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000004 від 03.01.2024 відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4