Справа №127/6618/25
Провадження №1-кп/127/241/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_4 ,

законного представника особи щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника Служби у справах дітей Вінницької міської ради ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_10 про застосування примусових заходів виховного характеру, відносно неповнолітнього:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, відомості про яке внесені 05 листопада 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000228,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 24.10.2024, приблизно о 13 годині 20 хвилин, перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Технічний університет», яка знаходиться по вулиці Хмельницьке шосе в місті Вінниця, зустрівся із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для з`ясування з останнім міжособистісних відносин. В ході розмови із останнім, на ґрунті раптового виниклого конфлікту у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , діючи умисно, наніс ОСОБА_8 один удар долонею правої руки по обличчю. Після чого, останній намагався схопити ОСОБА_4 за руки з метою запобігання нанесення подальших тілесних ушкоджень, однак ОСОБА_4 , висмикнувши руки та, не зупиняючись на вчиненому, наніс ще два удари кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_8 , в результаті чого спричинив йому тілесні ушкодження.

Внаслідок вищевказаних протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_8 , згідно з висновком судово-медичної експертизи були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа без зміщення, забійна рана лівої надбрівної ділянки. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_8 належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, що виникли від травматичної дії (удару) тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею.

Допитаний у судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 в присутності законного представника суду пояснив, що дійсно 24.10.2024, приблизно о 13 год. 20 хв., перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Технічний університет», що в м. Вінниці по вул. Хмельницьке шосе, він зустрівся із ОСОБА_8 , який напередодні висловлювався в його сторону в грубій формі застосовуючи ненормативну лексику. В ході розмови із останнім, на ґрунті раптового виниклого конфлікту він наніс потерпілому один удар долонею правої руки по обличчю. Після чого, ОСОБА_8 намагався схопити його за руки, проте він висмикнувши руки та наніс ще два удари кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_8 .

ОСОБА_4 додатково зазначив, що до вчиненого ставить самокритично та шкодує, що так сталось.

Заявлений потерпілим ОСОБА_8 цивільний позов ОСОБА_4 просив суд задовольнити частково. А саме, в частинівідшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1686,16 грн., а в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн.

Законний представник ОСОБА_5 суду пояснила, що ОСОБА_4 являється її сином, який проживає разом з нею та виховує його самостійно. Син проживає в належних житлово-побутових умовах та забезпечений всіма належними умовами, як для проживання так для навчання.

Заявлений потерпілим ОСОБА_8 цивільний позов визнала частково, а саме, в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1686,16 грн., а в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн.

Законний представник додатково зауважила, що вона дійсно має вплив на сина, а тому просила суд задоволити клопотання та застосувати до її сина примусові заходи виховного характеру.

Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні повідомив, що дійсно за обставин викладених в клопотанні прокурора ОСОБА_4 наніс йому тілесні ушкодження. По суті клопотання пояснив суду, що напередодні між ним та ОСОБА_4 відбувся словесний конфлікт. Наступного дня вони зустрілись на зупинці громадського транспорту «Технічний університет», що в м. Вінниці по вул. Хмельницьке шосе. В ході спілкування ОСОБА_4 кулаками рук наніс йому тілесні ушкодження в область обличчя. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він змушений був звернутись в лікарню для отримання медичної допомоги, що підтверджується відповідними документами.

Внаслідок пережитих подій він отримав, як моральну так і матеріальну шкоду, а тому заявлений ним цивільний позов він підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити його.

Законний представник ОСОБА_9 суду повідомила, що ОСОБА_8 являється її сином, який проживає в повній сім`ї та забезпечений всіма належними умовами для проживання та навчання.

Про вищевказані події її стало відомо зі слів сина - 24.10.2024. Після чого, вини приїхали в поліцію для написання відповідної заяви. Після чого, за направленням вони поїхали в лікарню, де ОСОБА_8 була надана медична допомога та встановлено про наявність тілесний ушкоджень, а саме: струсу головного мозку та закритий перелом кісток носа. Вказані обставини порушили її життєвий ритм, оскільки вона змушена була через отриманні сином травми неодноразово возити його по лікарях та витрачали кошти для придбання ліків. Заявлений сином цивільний позов вона просила суд задовольнити в повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_3 просила задоволити клопотання, застосувати заходи виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_4 у виді обмеження дозвілля із встановленням особливих вимог до поведінки останнього, обмеживши його перебування поза місцем проживання, в період часу з 22 год. 00 хв. вечора до 07 год. 00 хв. ранку. А також, передати неповнолітнього ОСОБА_4 під нагляд матері ОСОБА_5 .

З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що факт вказаної події зареєстрований у встановленому порядку 05.11.2024, та підтверджується витягом від 05.11.2024 з ЄРДР за №0000228. Згідно вказаного витягу 14.09.2018 року, приблизно о 11:30 год., ОСОБА_11 перебуваючи в приміщенні 05.11.2024 до відділення поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області з письмовою заявою звернулася ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те, що 24.10.2024, близько 13:20, перебуваючи біля навчального закладу Вінницького технічного фахового коледжу, що за адресою: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 91/2, ОСОБА_4 заподіяв її неповнолітньому сину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа без зміщення, ЗЧМТ, струс головного мозку, забійної рани лівої надбрівної ділянки.

Згідно висновку експерта №1145/1380 від 18.12.2024 ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа без зміщення, забійна рана лівої надбрівної ділянки. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_8 належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, що виникли від травматичної дії (удару) тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані під час судового провадження докази, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 499 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

Частиною 3 статті 105 КК України визначеного, що до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості.

Сукупність доказів у справі, а саме: покази неповнолітнього ОСОБА_4 та його законного представника, покази неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 та його законного представника; висновку експерта №1145/1380 від 18.12.2024, свідчать, що неповнолітнім ОСОБА_4 вчинено суспільно-небезпечне діяння. Вказане діяння підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Дії ОСОБА_4 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Суд враховує характер вчиненого суспільно-небезпечного діяння та його наслідки, особу до якої застосовується захід виховного характеру, її соціальні зв`язки та умови проживання.

Так, із характеристики ДПТНЗ «Вінницьке МВПУ», вбачається, що ОСОБА_4 навчається у ДПТНЗ «Вінницьке МВПУ» з 01.09.2023 за професією «Електромеханік з ремонту та обслуговування лічильно-обчислювальних машин. Монтажник інформаційно-комунікаційного устаткування». ОСОБА_12 завжди поводив себе з викладачами та здобувачами освіти скромно та ввічливо. Ніколи не був помічений в конфліктних ситуаціях. Регулярно допомагав в господарських заходах. Приймав активну участь в житті колективу. Допомагав в організації позакласних заходів. Навчається не в повну міру своїх можливостей. Не зацікавлений пізнати щось нове та отримати вищий бал. Пропусків без поважної причини не має. На уроки запізнюється, так як не може розрахувати час на перерву, але самовільно з навчання не йде та не прогулює. За весь термін навчання ОСОБА_12 зарекомендував себе, як добрий, позитивний та дружелюбний хлопець. В спілкуванні ввічливий, вихований та врівноважений. Помічений в конфліктних та протиправних ситуаціях не був. Завжди відкритий в спілкуванні та щирий.

За місцем проживання скарг, нарікань від сусідів на ОСОБА_4 до квартального комітету «Дмитрівський», не надходило.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини ( ОСОБА_4 ) від 12.12.2024, вбачається, що ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір`ю ОСОБА_5 та повнолітньою сестрою ОСОБА_13 . Батько ОСОБА_14 , проживає окремо в АДРЕСА_2 . Загальна площа будинку становить 59 м2, 3 кімнати, 2 кухні, санвузол, два входи в будинок. Олександр проживає разом в кімнаті з матір`ю. Станом на 12.12.2024 неповнолітньому ОСОБА_4 створено належні умови для проживання та навчання.

Згідно листа служби у справах дітей Вінницької міського ради від 19.03.2025, вбачається, що неповнолітній ОСОБА_4 не перебував та не перебуває на обліку у службі у справах дітей ВМР, як такий, що опинився в складних життєвих обставинах внаслідок перебування у конфлікті із Законом.

Відповідно до довідки КНП «ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка», вих. №29/11049 від 05.12.2024, ОСОБА_4 на лікуванні не перебував та за медичною психіатричною допомогою не звертався.

Згідно довідки КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР», вих. №4440 від 02.12.2024, ОСОБА_4 на диспансерному наркологічному обліку у вказаному закладі не перебуває.

Згідно вимоги про судимість від 13.11.2024 відносно ОСОБА_4 , вбачається, що останній до кримінальної відповідальності не притягувався, заходи виховного характеру за вчинення суспільно-небезпечних діянь, що підпадають під ознаки злочинів до неї не застосовувались.

Враховуючи зазначене, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 вперше вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, щиро розкаявся у вчиненому, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно. Окрім того, неповнолітній ОСОБА_4 піддається впливу матері ОСОБА_5 .

Проаналізувавши показання обвинуваченого, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, доведена у судовому засіданні в повному обсязі.

При призначенні виду примусових заходів виховного характеру, суд враховує обставини вчиненого правопорушення, суспільну небезпечність, наслідки діяння, характеристику на неповнолітнього, умови життя та виховання, його ставлення до вчиненого.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо. Суд у кожному випадку встановлює конкретний строк, протягом якого органи, що здійснюють контроль та нагляд за поведінкою неповнолітнього, повинні пред`являти особливі вимоги щодо неї, а неповнолітній зобов`язаний їх дотримувати. З урахуванням даних про особу неповнолітнього та характеру вчиненого ним злочину чи суспільно небезпечного діяння суд визначає, які види дозвілля слід обмежити, а які заборонити, або які обов`язки покласти на неповнолітнього і на який саме строк. Тривалість останнього має бути достатньою для виправлення неповнолітнього.

З огляду на вище наведене приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді обмеження дозвілля із встановленням особливих вимог до поведінки останнього, обмеживши його перебування поза місцем проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. вечора до 07 год. 00 хв. ранку, та передачі неповнолітнього ОСОБА_4 , під нагляд матері ОСОБА_5 , строком на 2 місяці 26 днів, тобто до повноліття.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 суд виходить з того, що відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

З цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 вбачається, що він просить стягнути з ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 4146,67 грн. та моральну шкоду в розмірі 25000 грн.

Із доказів у справі вбачається, що потерпілим ОСОБА_8 на підтвердження суми відшкодування матеріальної шкоди надано чеки з придбання медикаментів. Загальна сума на медикаментозне лікування від отриманих травм за пред`явленими чеками, на придбання ліків, складає 2527,26 грн.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову потерпілого ОСОБА_8 в частині стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що становить 2527,26 гривень.

Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п. 9 ППВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках.

Потерпілий ОСОБА_8 на обґрунтування розміру моральної шкоди зазначив, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , що пов`язані із заподіянням шкоди його здоров`ю, потерпілий зазнав моральних страждань, які знайшли свій прояв у душевних стражданнях. Ця подія стала психічно твармуючою для позивача, оскільки він відчував знервованість та страх. Для зняття таких відчуттів, ним вживалася « ОСОБА_15 », що підтверджується копіями призначень та чеків. Через регулярні головні болі та запаморочення ОСОБА_8 не міг систематично відвідувати заклад освіти, «випав» із освітнього процесу та соціального життя, до сьогодні вимушений надолужувати те, що не встигнув вивчити через розлади здоров`я. Тілесні ушкодження, завдані ОСОБА_4 повипливали не тільки на фізичний та моральний стан позивача, але й на всю його сім`ю. В той же час, сам факт досудового розслідування так само негативно вплинув на моральний стан позивача. Кожна слідча дія «повертала» його в день нанесення тілесних ушкоджень, що спричиняло сильне хвилювання та розпач.

Зазначене переконує суд у тому, що потерпілий ОСОБА_8 , у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями, зазнав моральних страждань, що зумовлює висновок суду про заподіяння потерпілому моральної шкоди.

У співставленні з наведеними нормативними актами, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням показів ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_8 , суд вважає за необхідне і достатнє частково задовольнити позов потерпілого ОСОБА_8 в частині відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

На підставі викладеного, керуючись ст. 97, 105 КК України, ст.ст. 497, 498, 501 КПК України, суд ,-

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_10 , задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, раніше не судимого, за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діянь, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені п. 2, п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, а саме:

- у виді обмеження неповнолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дозвілля із встановленням особливих вимог до поведінки останнього, обмеживши його перебування поза місцем проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. вечора до 07 год. 00 хв. ранку;

- у виді передачі неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 .

Строк примусових заходів виховного характеру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити на 2 (два) місяці 26 (двадцять шість) днів, тобто до повноліття.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про стягнення з останнього матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 2527 (дві тисячі п`ятсот двадцять сім) гривень 56 копійок у відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 5000 (п`ять тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту її проголошення.

Суддя: