Справа № 748/3711/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/589/25
Категорія - щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

21 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_7 на увалу слідчого судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 листопада 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Управління патрульної поліції у Чернігівській області, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після поданої ним заяви про злочин від 18 жовтня 2025 року, повернуто заявнику з тих підстав, що подана скарга не підлягає розгляду в цьому суді, оскільки слідчий підрозділ, бездіяльність якого оскаржується, функціонує поза межами територіальної юрисдикції Чернігівського районного суду Чернігівської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, визнати, що повідомлення про злочин від 18.10.2025 було подано через лінію «102» до органів поліції, а не безпосередньо до Управління патрульної поліції, після чого передати скаргу для розгляду по суті до компетентного суду за місцем розташування органу досудового розслідування або розглянути її апеляційним судом самостійно.

Вказує на незаконність та передчасність оскаржуваної ухвали, оскільки суд помилково визначив суб`єкт, якому подавалось повідомлення про злочин, і відповідно неправильно застосовано норми про визначення підсудності.

Наголошує на тому, що 18 жовтня 2025 року він звернувся з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення працівниками патрульної поліції через телефонну лінію «102», тобто до чергової частини Національної поліції України, що і є заявою про кримінальне правопорушення, відповідно до ст.214 КПК України.

Звертає увагу, що відповідно до положень ч. 4 ст. 214 КПК України, заявник не визначає територіальну чи відомчу підслідність, це є обов`язком органу поліції. За таких обставин, УПП у Чернігівській області в цьому випадку є об`єктом перевірки, а не адресатом заяви, отже, твердження суду про те, що скарга мала бути подана саме за адресою УПП є неправильним і суперечить змісту звернення.

Вважає, що повернувши йому скаргу, суд неправомірно застосував формалізм у визначенні підсудності. Так, відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України суд зобов`язаний застосувати процесуальні норми з урахуванням загальних засад кримінального провадження верховенства права, законності та забезпечення доступу до правосуддя. У такому випадку суд мав би направити скаргу за належністю, а не повертати її заявнику, що фактично позбавляє останнього можливості реалізувати право на судовий контроль.

Крім того, надмірний процесуальний формалізм унеможливлює реалізацію ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує ефективний засіб юридичного захисту. Такі формальні перепони є порушенням права на доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідача, прокурора, який вважав скаргу безпідставною, дослідивши матеріали судової справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Скарга ОСОБА_7 не була прийнята до розгляду, по ній не відкривалося провадження, а тому вимога апелянта розглянути його скаргу по суті, суперечить положенням кримінального процесуального закону про інстанційну підсудність.

Якщо слідчий суддя рішення по суті вимог скарги не ухвалював, апеляційний суд не може замінювати суд першої інстанції, відкривати провадження за поданою скаргою та проводити судовий розгляд.

Відповідно до вимог ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, з урахуванням положень глави 26 КПК України.

За нормами статей 32, 33 Кримінального процесуального кодексу України законодавець прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Як убачається з матеріалів провадження, 18 жовтня 2025 року ОСОБА_7 звернувся на телефонну лінію служби «102» та повідомив про вчинення злочину працівниками патрульної служби, які на його думку допустили перевищення своїх службових повноважень та вдалися до фальсифікації.

З наданого запису слідує, що оператор служби «102» прийняла заяву ОСОБА_7 та вказала на те, що передасть вказану інформацію уповноваженій особі, яка зв`яжеться із заявником.

Заява (повідомлення), що надходить за телефоном «102», реєструється в системі з автоматичним присвоєнням порядкових номерів єдиного обліку.

Той факт, що повідомлені 18 жовтня 2025 року обставини були перевірені не заперечується і самим заявником, який у скарзі вказує на те, що його заяву незаконно «списали», що свідчить про той факт, що ОСОБА_7 все ж таки отримав повідомлення за результатами перевірки за поданою ним заявою, але про результати такої перевірки у скарзі не вказує.

Крім того, відповідно до Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 27 квітня 2020 року № 357, працівник підрозділу «102» (оператор) - працівник відділу служби «102» УОАЗОР, який здійснює екстрені комунікації за телефонним номером екстреної служби 102 та електронних повідомлень заявників, у яких міститься інформація про правопорушення або події, а також їх реєстрацію за допомогою АРМ оператора «102» в системі ІПНП, не є уповноваженою особою на внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Кримінальним процесуальним кодексом України передбачена можливість оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Сервісна служба «102» не є органом досудового розслідування, а тому її бездіяльність не може бути оскаржена в порядку кримінального процесуального законодавства.

Оскарженню підлягають рішення, дії чи бездіяльність слідчих та прокурорів, які проводять досудове розслідування, а не операторів служби екстреного виклику.

Відомостей про те, що ОСОБА_7 звертався із заявою про вчинення патрульними поліцейськими злочину до будь-якого органу досудового розслідування, матеріали скарги не мають.

Відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства слідчий суддя наділений дискреційними повноваженнями, але вони не полягають у тому, щоб вирішувати за скаржника дії якого органу досудового розслідування ним оскаржуються, у зв`язку з чим вимога ОСОБА_7 про те, що суд має самостійно направити його скаргу до того суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування бездіяльність якого він оскаржує, на думку колегії суддів є безпідставною.

Насамперед, з метою захисту своїх прав та інтересів ОСОБА_7 має визначитися, який орган досудового розслідування, на його думку, мав внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після чого звернутися зі скаргою до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться цей орган досудового розслідування.

Дії заявника про вчинення кримінального правопорушення, як і дії посадових осіб уповноважених на внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також дії слідчих суддів щодо нагляду за дотриманням вимог кримінального процесуального закону під час досудового розслідування чітко регламентовані кримінальним процесуальним кодексом України, ч. 1 ст. 214 якого визначено, що відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань має внести слідчий,дізнавач чи прокурор. Оператор сервісної служби «102» на такі дії законодавцем не уповноважений.

Вказівка апелянта на те, що ним оскаржується бездіяльність уповноважених осіб поліції не приймається до уваги, оскільки Національна поліція України це структурний орган, який має значну кількість структурних підрозділів, а слідчий суддя не уповноважений на встановлення того, дії якого структурного підрзділу Національної поліції має намір оскаржити ОСОБА_7 .

Помилковим є переконання ОСОБА_7 , що заявник наділений безмежними правами на звернення з будь-якою скаргою до визначеного ним самостійно суду, який у разі порушення правил територіальної підсудності звернення має самостійно визначити до якого суду це звернення належить направити, оскільки всі питання щодо місця звернення та форми цих звернень чітко регламентовані нині діючим кримінальним процесуальним Законом, що повністю узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Проте, у справі «Мельник проти України» Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

За таких обставин, з огляду на те, що ОСОБА_7 оскаржується бездіяльність невідомо органу досудового розслідування, при тому що сервісна служба «102» таким органом не являється та її оператори не наділені правом на внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а відтак неможливо визначити чи знаходиться цей орган досудового розслідування в межах юрисдикції Чернігівського районного суду Чернігівської області, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя прийшов до вірного висновку про повернення скарги заявнику, як такої що не підлягає розгляду в цьому суді.

Вирішення слідчим суддею того, що ОСОБА_7 оскаржується бездіяльність уповноважених осіб патрульної поліції в Чернігівській області, є помилковим оскільки заявником ставиться питання про вчинення патрульними поліцейськими кримінального правопорушення, однак, ця обставина не є підставою для скасування судового рішення, з огляду на те, що в будь-якому випадку скарга ОСОБА_7 не підсудна Чернігівському районному суду.

З огляду на викладене, за відсутності порушень кримінального процесуального законодавства під час постановлення ухвали, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 ..

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст.. 404-405, 407, 422, 424 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 листопада 2025 року, якою скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб поліції щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань повернуто заявнику, без змін.

Ухвала є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10