Провадження № 1-кс/202/8363/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпра клопотання слідчого СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного до внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001722 від 10.11.2025 у відношенні,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, з середньою освітою, який не працює, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , за погодженням прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_10 , звернувся до суду з клопотанням в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

В обґрунтування вказаного клопотання слідчий посилається на те, що 09.11.2025 у невстановлений під час досудового розслідування час, але не пізніше 20:09, ОСОБА_5 перебував поблизу будинку №90 по вул. Галини Мазепи у м. Дніпро, де побачив припаркований автомобіль марки «Mercedes Benz» моделі «B 180» з держаним номерним знаком « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_11 . В цей час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на пошкодження чужого майна шляхом підпалу, а саме транспортного засобу Mercedes Benz» моделі «B 180» з держаним номерним знаком « НОМЕР_1 ».

Знаходячись, в тому ж місці, в той же час, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_5 , умисно, шляхом занесення стороннього джерела запалювання, використовуючи невстановлений досудовим розслідуванням горючий засіб, здійснив підпал транспортного засобу Mercedes Benz» моделі «B 180» з держаним номерним знаком « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_11 .

Після чого, виконавши свої злочинні дії до кінця, ОСОБА_5 залишив місце вчинення злочину.

Окрім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, 09.11.2025 у невстановлений під час досудового розслідування час, але не пізніше 22:44, ОСОБА_5 перебував поблизу будинку №24 по вул. Богдана Хмельницького у м. Дніпро, де побачив припаркований автомобіль марки «Toyota» моделі «Land Cruiser Prado» з держаним номерним знаком « НОМЕР_2 », який належить ОСОБА_12 . В цей час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на пошкодження чужого майна шляхом підпалу, а саме транспортного засобу «Toyota» моделі «Land Cruiser Prado» з держаним номерним знаком « НОМЕР_2 ».

Знаходячись, в тому ж місці, в той же час, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_5 , умисно, шляхом занесення стороннього джерела запалювання, використовуючи невстановлений досудовим розслідуванням горючий засіб, здійснив підпал транспортного засобу «Toyota» моделі «Land Cruiser Prado» з держаним номерним знаком « НОМЕР_2 », який належить ОСОБА_12 .

Після чого, виконавши свої злочинні дії до кінця, ОСОБА_5 залишив місце вчинення злочину.

Таким чином, дії ОСОБА_5 , що виразилися в умисному пошкодженні чужого майна, вчиненому шляхом підпалу, кваліфікуються за ч. 2 ст. 194 КК України.

14.11.2025 ОСОБА_5 , було затримано в порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

14.11.2025 року по вказаним кримінальним провадженням ОСОБА_5 , в порядку ст.ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець

м. Дніпропетровська, громадянин України, українець, маючий середню освіту, непрацевлаштований, неодружений, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий;

Доказами, зібраними в ході досудового розслідування, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК України.

Аналізуючи зібрані доказані, орган досудового розслідування приходить до висновку про наявність фактів та відомостей, які вказують на те, що саме ОСОБА_5 , причетний до вчинення вищевказаного злочину.

Також, проаналізувавши матеріали даного кримінального провадження, приходжу до висновку про доцільність обрання ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як матеріали кримінального провадження містять вагомі докази про вчинення останнім тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.

Таким чином, в ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існує ризик вважати, що ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: в ході проведення досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, а тому є достатні підстави вважати, що, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлює невідворотність покарання за вчинене ним кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що вважається стороною обвинувачення як ризик, передбачений п.1.ч.1 ст.177 КПК України.

Також, враховуючи, що Дніпропетровська область значно наближена до кордонів територія яких, визначена статусом тимчасово окупованою територію, ОСОБА_5 , відповідно до оновлення від 26.08.2025 «Правил перетинання державного кордону громадянами України» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995р. №57 для громадян України чоловічої статі у віці від 18 до 22 років включно, може покинути території Дніпропетровської області та України.

Органом досудового розслідування із врахуванням того факту, що підозрюваному ОСОБА_5 у зв`язку із обранням статусу підозрюваного, та можливістю ознайомлюватися із матеріалами кримінального провадження, відомі особисті дані та місце проживання потерпілих, свідків, у даному провадженні, а також призначення ряду судових експертиз із зазначенням експертних установ, а тому є всі підстави вважати, що існує обґрунтований ризик незаконного впливу як на потерпілих та свідків, а також експертів, з метою перешкоджання їх з`явлення, шляхом залякування, умовляння, пропонування неправомірної вигоди.

Ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих, свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. Крім того, не будучи обмеженим у вільному доступі до інших осіб, підозрюваний може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

У зв`язку з чим виникають достатні підстави вважати, що останній при обранні більш м`якого запобіжного заходу, матиме змогу впливати на зазначених осіб з метою примушування останньою до зміни раніше наданих нею показів або відмови від дачі показань шляхом вмовлянь, погроз, підкупу тощо, що вважається стороною обвинувачення як ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення: в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 не має офіційного місця роботи, що свідчить про відсутність законного достатнього джерела доходу, яка здатна забезпечити достатній рівень життя підозрюваного, тому є всі підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 у разі застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може вчинити інші, в тому числі аналогічні кримінальні правопорушення.

Враховуючи сукупність вищевикладених обставин, застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1,3 ,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та надасть гарантії дотримання ОСОБА_5 належної процесуальної поведінки та покладеного обов`язку явки до суду.

Також доцільно обрати підозрюваному заставу, відповідно до вимог ст. 182 КПК України, розмір якого гарантував би належне виконання ОСОБА_5 його процесуальних обов`язків.

З урахуванням зазначеного сторона обвинувачення приходить до обґрунтованого висновку, що обрання більш м`якого запобіжного заходу не зможе попередити вищезазначені ризики.

В зв`язку з чим слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

В ході розгляду клопотання слідчий та прокурор клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини та наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, з визначенням застави в розмірі в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на необгрунтованість підозри та недоведеність ризиків, просила обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію захисника, заперечував проти задоволення клопотання та пояснив, що він не працює, проживає разом з матір`ю. Просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

В судовому засіданні встановлено, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України,на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема: протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 09.11.2024; Протокол огляду місця події від 09.11.2025; Протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 від 10.11.2025; Протокол огляду місця події, біля гаражного кооперативу, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Колективна, буд. 42Г, від 10.11.2024; Протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 10.11.2024; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.11.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 11.11.2025; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.11.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 12.11.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 12.11.2025; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.11.2025; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 13.11.2024; протокол огляду місця події від 13.11.2025; протокол огляду місця події від 14.11.2025; протокол допиту потерпілого ОСОБА_12 від 14.11.2025; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 13.11.2024; протокол допиту потерпілого ОСОБА_17 від 14.11.2025; протокол затримання особи від 14.11.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_18 від 14.11.2025; протокол огляду мобільного телефону від 14.11.2025; речовими доказами; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

При цьому на етапі досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання, які підлягають вирішенню судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, з`ясовувати наявність складу кримінального правопорушення в діях підозрюваної особи, правильність кваліфікації цих дій, оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Отже, на початковій стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як під час формулювання остаточного обвинувачення та обґрунтування засудження.

При цьому слідчий суддя враховує, що, згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Таким чином на думку слідчого судді, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Крім того, слідчим та прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, або продовжити дане кримінальне правопорушення.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід у зв`язку з наявністю ризику його переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Такий ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний усвідомлює тяжкість пред`явленого йому обвинувачення. Згідно зі статтею 12 КК України, інкриміноване йому діяння відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки санкцією частини другої статті 194 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років. Усвідомлюючи неминучість реального призначення покарання у вигляді позбавлення волі у випадку визнання його винним, підозрюваний може вдатися до спроб ухилення від правосуддя, зокрема шляхом переховування, що унеможливить здійснення належного досудового розслідування та судового розгляду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, на думку слідчого судді, є доведеним, оскільки підозрюваний шляхом погроз, шантажу або підкупу може схилити вказаних осіб надання неправдивих показів, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України також наявний ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення або продовження вчинення кримінально караних дій. З огляду на тяжкість інкримінованого злочину, спосіб його вчинення, а також враховуючи особу підозрюваного та його поведінку після вчинення діяння, не можна виключати вірогідність повторного вчинення аналогічних чи інших кримінальних правопорушень. Такий ризик свідчить про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу, який забезпечить належну процесуальну поведінку останнього та унеможливить вчинення ним нових протиправних дій.

Інші ризики слідчим суддею не встановлені.

Слідчий суддя також враховує доводи сторони захисту, викладені на користь підозрюваного ОСОБА_5 , але у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому досудовому розслідуванні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Окремо необхідно зазначити, що згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення підозра достатньо обґрунтована;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 є особою молодого віку та має задовільний стан здоров`я;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має;

5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи - підозрюваний не працює;

6) репутацію підозрюваного - даних щодо негативної репутації підозрюваного не надано;

7) майновий стан підозрюваного підозрюваний не працює;

8) наявність судимостей у підозрюваного підозрюваний раніше не судимий;

9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше відомості відсутні;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення дані відсутні;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини розмір майнової шкоди на момент повідомлення про підозру не встановлено.

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї не встановлено.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає неможливим застосувати до підозрюваного жодного більш м`якого запобіжного заходу, виходячи з наступного.

З урахуванням особи підозрюваного, який раніше не судимий, але ж підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, слідчий суддя вважає неможливим застосувати до підозрюваного жодного більш м`якого запобіжного заходу, оскільки застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, фактично не зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ч.ч. 1,3,5 ст. 177 КПК України.

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, а також встановлений судом ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який на переконання слідчого судді є найбільш вагомим, що в свою чергу приводить слідчого суддю до переконання, що прокурором доведено наявність підстав, передбачених ч. 2 ст. 194 КПК України, а саме що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується при наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, можливості ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

При цьому, враховуючи виключний випадок, оскільки ОСОБА_5 інкримінується вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, у період дії правового режиму воєнного стану, запровадженого у зв`язку з повномасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України та систематичними ракетними обстрілами території міста Дніпра, особа умисно вчинила підпал транспортного засобу, чим створила загрозу життю та здоров`ю громадян, а також спричинила майнову шкоду власнику зазначеного майна слідчий суддя вважає, що застосування такого альтернативного запобіжного заходу, як застава визначена у розмірі, встановленому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, тобто у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вказані обставини є суттєвими при вирішенні питання щодо розміру застави та у сукупності з вищенаведеним приводить слідчого суддю до висновку, що розмір застави, який буде достатньо обґрунтованим та таким, що стимулюватиме підозрюваного належним чином здійснювати свою процесуальну поведінку, повинен бути встановлений у значно більшому розмірі ніж той, що передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги особу підозрюваного ОСОБА_5 , тяжкість вчинення ним кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що застава у межах визначених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, в зв`язку з чим, користуючись правом, передбаченим ч.5 ст.182 КПК України, вважає за доцільне визначити розмір застави у розмірі 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в розмірі, що перевищує максимальний розмір застави, визначений п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, у сумі 484 480 грн. 00 коп., оскільки саме такий розмір застави, з урахуванням відомостей про особу підозрюваного, характеру інкримінованого кримінального правопорушення, на переконання слідчого судді, здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, по 12 січня 2026 року включно.

Встановити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 160 (сто шістдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 484 480 (чотириста вісімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят) гривень 00 копійок, які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, отримувач коштів: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, банк отримувача: Держказначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача: UA0017442, призначення платежу: застава, № ухвали суду, П.І.Б. платника застави, , Код банку отримувача (МФО) 820172.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_5 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд.

З моменту звільнення ОСОБА_5 з-під варти у зв`язку з внесенням застави вона буде вважатися такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- не відлучатися з Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, яким здійснюється досудове розслідування, прокурора або суду;

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_5 строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала слідчого судді діє по 12.01.2026 включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1