Виноградівський районний суд Закарпатської області
__________________________________________________________________________
Справа № 299/6263/25
Номер провадження 1-кс/299/63/26
У Х В А Л А

03.02.2026 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про скасування арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

Клопотання мотивоване тим, що 18.12.2025 слідчим СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , в присутності понятих проведено огляд місця події, а саме: проїжджої ділянки за адресою м. Виноградів, вул. Миру, 57 Берегівського районну, в ході проведення якого виявлено та вилучено автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «SPRINTER 316 CDI», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «SPRINTER 314 CDI», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , які згідно свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та СТН 4386989 належить ОСОБА_5 , мешканцю АДРЕСА_1 , які вилучені та поміщені на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

23.12.2025 року ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду судова справа № 299/6263/25 накладено арешт на майно, яке вилучено 18.12.2025 в ході проведення огляду.

Заявник вказує, що згідно змісту ухвали слідчого судді в її основу покладено обґрунтування, що вказане тимчасово вилучене майно відповідає критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України та є необхідним для збереження речових доказів, однак вилучені транспортні засоби єдині в родині на яких власник відвозив свою доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до школи та на відвідування різних гуртків.

Разом з тим зазначає, що тимчасово вилучене майно не відповідає вимогам ч. 2 ст. 167 КПК України, зокрема такі не є предметом кримінального правопорушення, не відносяться до таких, що одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них тощо, тому існують всі підстави, що передбачені положеннями ч.1 ст. 174 КПК України та скасування ухвали слідчого судді Виноградівського районного суду від 23.12.2025, що стосується накладення арешту на вищевказані транспортні засоби, оскільки арешт накладено необгрунтовано.

В судовому засіданні захисник та підозрюваний клопотання підтримали та просили таке задовольнити з підстав зазначених у ньому.

Прокурор у судовому засіданні заперечив клопотання.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання про скасування арешту майна підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно ч.1 ст. 172 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Частиною 2 ст.174 КПК України встановлено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23.12.2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за кримінальному провадженні №0000721 від 18.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, накладено арешт на автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «SPRINTER 316 CDI», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 та автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «SPRINTER 314 CDI», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належать ОСОБА_5 .

Завданнями кримінального провадження згідно ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Встановлено, що в даному випадку тимчасово вилучене майно належне ОСОБА_5 автомобілі не відповідають вимогам ч. 2 ст. 167 КПК України, зокрема такі не є предметом кримінального правопорушення, не відносяться до таких, що одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них тощо, тому існують всі підстави, що передбачені положеннями ч.1 ст. 174 КПК України для скасування ухвали слідчого судді Виноградівського районного суду від 23.12.2025 в частині обмеження права власника на користування своїм майном. Таке майно підлягає переданню на зберігання ОСОБА_5 , як законному власнику.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя, серед вищезазначеного враховує, що транспортні засоби оглянуті, необхідні процесуальні дії органом досудового слідства виконані, тому, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, слід змінити спосіб арешту майна та передати таке майно на відповідальне зберігання ввласнику, заборонивши йому відчужувати та розпоряджатися майном.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задоволити частково та передати ОСОБА_5 належні йому автомобілі на відповідальне зберігання, попередивши його про необхідність збереження арештованого майна.

Керуючись ст.ст. 107,132,167,168,170,172,173,174,175 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задоволити частково.

Скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23.12.2025 року по кримінальному провадженню - Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000721 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України в частині заборони користування автомобілем марки «Mercedes-Benz», моделі «SPRINTER 316 CDI», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ОСОБА_5 та автомобілем марки «Mercedes-Benz», моделі «SPRINTER 314 CDI», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належать ОСОБА_5 .

Зобов`язати орган досудового розслідування - СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області повернути вилучені транспортні засоби: автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «SPRINTER 316 CDI», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «SPRINTER 314 CDІ», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 повернути власнику ОСОБА_5 .

Попередити ОСОБА_5 про необхідність збереження арештованого майна та роз`яснити, що в разі вчинення незаконних дій щодо зазначених автомобілів, він може нести кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.

Ухвала не підлягає оскарженню, набирає законної сили негайно.

Заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1