В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер № 277/819/23

Провадження № 1-кп/0285/172/25

18 вересня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

у складі колегії: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження (ЄРДР №0000060 від 17.04.2023) за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець селища Ємільчине Житомирської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , громадянин України, освіта середня-спеціальна, одружений, має на утримані трьох неповнолітніх дітей, на час вчинення діянь військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , раніше засуджений:

- 15.08.2013 Суворівським районним судом міста Одеси за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України до позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців;

- 03.07.2023 Ємільчинським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;

- 23.10.2023 Ємільчинським районним судом Житомирської області за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців;

- 25.09.2024 вироком Ірпінського міського суду Київської області засуджений за ч. 5 ст. 407 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років;

який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,-

УСТАНОВИВ:

16.04.2023 близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_6 знаходячись поблизу магазину «Діоніс» за адресою: АДРЕСА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, побачив раніше знайомого йому ОСОБА_8 , з яким на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла суперечка, в ході якої ОСОБА_8 наніс один удар долонею лівої руки по обличчю з правої сторони ОСОБА_6 . Внаслідок вказаного удару ОСОБА_6 втратив рівновагу та впав спиною на асфальтове покриття автомобільної стоянки навпроти вищезазначеного магазину, а ОСОБА_8 у цей час зник у невідомому напрямку.

Після цього, підвівшись на ноги, ОСОБА_6 з метою помститись за нанесений ОСОБА_8 удар, перемістився до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: Житомирська область Звягельський район с. Ємільчине, вул. Соборна, 16, та взяв у неповнолітнього ОСОБА_9 розкладний ніж з яким попрямував до автомобільної стоянки, що поряд з указаною адресою, шукаючи ОСОБА_8 .

В подальшому, близько 23 год. 25 хв. ОСОБА_6 перебуваючи на вказаній автомобільній стоянці, поблизу магазину «М`ясо», що за адресою: Житомирська область, Звягельський район, с. Ємільчине, вул. Військова, 1А/6, маючи при собі складного ножа, побачив компанію осіб та почав підходити до неї. ОСОБА_10 , який є братом ОСОБА_8 , помітивши агресивно налаштованого ОСОБА_6 , який наближався до компанії, серед якої він відпочивав, пішов на зустріч ОСОБА_6 з метою заспокоїти останнього.

За вказаних обставин у ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт із ОСОБА_10 з приводу нанесення ОСОБА_8 удару долонею лівої руки по обличчю ОСОБА_6 .

В ході конфлікту, між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 у останнього виник злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, у небезпечний для здоров`я ОСОБА_10 спосіб, з мотиву заподіяти тілесні ушкодження останньому, правою рукою дістав з кишені штанів складний ніж та лезом такого наніс один удар ОСОБА_10 в область живота, однак останній встиг відбити удар правою рукою, пошкодивши при цьому свою руку об ніж.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, без розриву в часі, одразу наніс ще один удар правою рукою, в якій тримав ножа, в область черевної порожнини ОСОБА_10 .

В результаті нанесених ударів ОСОБА_6 умисно заподіяв ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини з ушкодженням тонкого кишківника, брижі поперечно-ободової кишки та великого сальника, гемоперитонеума (вільна кров у черевній порожнині), травматичного шоку ІІ-ІІІ ст., які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення, а також різаної рани правої китиці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У цей час ОСОБА_6 , перебуваючи у цьому ж місці, виявив, що до нього наближаються очевидці події, серед яких був ОСОБА_11 , та побоюючись що останні, за вчинене ним кримінальне правопорушення, почнуть наносити тілесні ушкодження, маючи змогу ще наносити удари ножем ОСОБА_10 , однак не вчиняючи таких, почав втікати по території вказаної автомобільної стоянки.

Втікаючи ОСОБА_6 побачив, що його наздоганяє ОСОБА_11 , та усвідомлюючи, що не має змоги втекти, в ОСОБА_6 виник новий злочинний умисел на вбивство останнього.

Так, ОСОБА_6 зупинившись та дочекавшись наближення ОСОБА_11 , реалізуючи свій злочинний умисел, що спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та свідомо бажаючи їх настання, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_11 , розуміючи, що до цього раніше вчиняв кримінальні правопорушення, зокрема і умисний злочин, передбачений ст. 115 КК України, за вчинення якого засуджений, тримаючи у невстановленій слідством руці складного ножа, умисно наніс ОСОБА_11 послідовно цілеспрямовано чотири удари ножем в область грудної клітки та один удар в область паху. Після чого, обоє в ході вказаних подій впали на асфальтоване покриття автомобільної стоянки та продовжили боротьбу.

В результаті нанесених ударів ОСОБА_6 умисно заподіяв ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого поранення лівої плевральної порожнини з ушкодженням верхньої долі лівої легені, лівобічного гемопневмотораксу 1000 мл (вільне повітря та кров в плевральній порожнині), травматичний шок І ст., які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення, а також колото-різані сліпі рани передньої грудної стінки зліва, черевної стінки та пахової ділянки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Під час боротьби між ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , які перебували в положенні лежачи на асфальтованому покритті автомобільної стоянки, до них підбіг ОСОБА_12 , який силою відтягнув ОСОБА_6 від ОСОБА_11 та почав силою утримувати ОСОБА_6 , з метою запобігання нанесення останнім додаткових ударів складним ножем ОСОБА_11 , і таким чином припинив вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що обмежений в рухах, тобто останнього утримують силою, почав вивільнятись застосовуючи боротьбу до ОСОБА_12 . Однак, останніх розборонили ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які також підбігли до місця події.

За таких умов, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що не закінчив умисне вбивство ОСОБА_11 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, а також те, що присутні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 будуть чинити супротив та не дадуть завершити злочинний умисел до кінця, швидко покинув місце вчинення злочину.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав частково, висловив каяття. Підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Визнав факт заподіяння ним тілесних ушкоджень потерпілим під час боротьби та застосування ножа, як засобу вчинення злочинів. Разом з тим, заперечував наявність у нього умислу на вбивство ОСОБА_11 . Посилався на те, що він захищався від нападу потерпілих, у зв`язку з конфліктом, причини та обставини якого не пам`ятає.

Суд критично оцінює показання обвинувачення щодо вчинення ним дій в умовах необхідної оборони та відсутність умислу на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_11 , оскільки його пояснення про обставини подій є суперечливими та спростовуються зібраними доказами.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Повідомив, що 16.04.2023 у вечірній час разом з дружиною та дитиною перебував поблизу магазину «Діоніс» у с. Ємільчине. До нього підбіг ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, поводився агресивно, безпричинно вчинив напад, під час якого завдав поранення лезом ножа. Будь-якого конфлікту до того між ними не було. При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання покладався на розсуд суду.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Повідомив, що 16.04.2023 у вечірній час він разом зі своїми друзями, серед яких були ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , перебували на вулиці поруч із магазином «Діоніс» у с. Ємільчинне. ОСОБА_11 побачив напад ОСОБА_6 на ОСОБА_10 . Між ними раптово виник конфлікт, під час якого ОСОБА_6 почав наносити удари ножем ОСОБА_10 , від яких останній впав. З метою припинення нападу, ОСОБА_11 побіг у напрямку місця події. ОСОБА_6 почав тікати, а ОСОБА_11 почав його переслідувати, з метою затримання. Коли ОСОБА_11 наблизився до ОСОБА_6 , той зупинився та завдав потерпілому декілька ударів ножем. Коли до них підбігли інші особи, ОСОБА_6 втік з місця події. Просив суд призначити обвинуваченому максимальне покарання.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 повідомив, що 16.04.2023 у вечірній час він перебував поблизу магазину «Діоніс» у с. Ємільчине. Крім нього там перебували ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інші особи. ОСОБА_14 бачив, як ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, поводився агресивно, безпричинно розпочав конфлікт з ОСОБА_10 , під час якого завдав поранення лезом ножа. Після цього ОСОБА_11 підбіг до ОСОБА_6 , між ними почалась боротьба, під час якої вони обидва впали на землю. При цьому свідок бачив, як ОСОБА_6 перебуваючи зверху на ОСОБА_11 наносив останньому удари ножем. Коли ОСОБА_14 та інші особи наблизились до місця події, ОСОБА_6 втік звідти.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 повідомила, що 16.04.2023 у вечірній час вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_12 та друзями перебувала поблизу магазину «Діоніс» у с. Ємільчине. Свідок бачила, що ОСОБА_6 , який поводився агресивно, спочатку завдав поранень ножем ОСОБА_10 . Після цього ОСОБА_11 підбіг до ОСОБА_6 , і останній наніс ОСОБА_11 декілька ударів ножем. На допомогу пораненому побігли ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . Побачивши це, ОСОБА_6 втік з місця події.

Показання потерпілих та свідків є повними та послідовними, узгоджуються між собою та з дослідженими судом письмовими доказами.

Крім показань допитаних у судовому засіданні осіб, вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:

- рапортом про виявлення вчинення кримінального правопорушення (том №2 а.с. 94),

- дозволом на проведення огляду автомобіля (том №2 а.с. 95),

- протоколом огляду автомобіля з фототаблицею (том №2 а.с. 96-111, 112-120, 123-128),

- постановою про визнання предметів речовими доказами (том №2 а.с. 129)

- випискою з медичної карти про стан ОСОБА_6 (том №2 а.с. 134),

- висновком судово-медичної експертизи (том №2 а.с. 135-136);

- протоколом затримання ОСОБА_6 (том №2 а.с. 166-167),

- відомостями щодо перебування на лікуванні ОСОБА_11 (том №2 а.с. 171),

- відомостями щодо перебування на лікуванні ОСОБА_10 , (том №2 а.с. 172),

- висновком судово-медичної експертизи №107 від 20.06.2023 щодо ступеню тілесних ушкоджень ОСОБА_10 (том №2 а.с.184-185),

- висновком судово-медичної експертизи №108 від 20.06.2023 щодо ступеню тілесних ушкоджень ОСОБА_11 (том №2 а.с.186-187),

- висновком імунологічної експертизи №539 (том №2 а.с. 188-190),

- висновком імунологічної експертизи №540 (том №2 а.с. 191-192),

- висновком судово-психіатричного експерта (том №2 а.с. 193-195),

- висновком судово-наркологічного дослідження (том №2 а.с. 196).

Оцінюючи доводи обвинуваченого щодо заперечення кримінально-правової кваліфікації його дій колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

У даному кримінальному провадженні не встановлено обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_6 перебував у стані необхідної оборони. Відсутні підстави вважати, що потерпілими вчинялись протиправні дії, які могли заподіяти шкоду обвинуваченому або іншим особам.

Спосіб нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , локалізація поранень та їх кількість свідчить про наявність у ОСОБА_6 умислу, спрямованого на заподіяння смерті потерпілого. Реалізувати свій умисел обвинуваченому не вдалось внаслідок дій сторонніх осіб (свідків), а токож у зв`язку із своєчасним наданням потерпілому медичної допомоги.

На підставі досліджених у судовому засіданні доказів, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності, перевіривши доводи обвинувачення, а також з`ясувавши позицію потерпілих, обвинуваченого та його захисника, суд приходить до висновку, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_6 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі.

Дії ОСОБА_6 , які виразились у заподіянні потерпілому ОСОБА_10 , умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечному для життя в момент заподіяння, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України.

Дії ОСОБА_6 , які виразились у заподіянні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , суд кваліфікує за ч. 3 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, як незакінчений замах на умисне вбивство, вчинений особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинені ОСОБА_6 діяння є тяжким (ч. 1 ст. 121 КК України) та особливо тяжким (п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України) злочинами.

Обставинами, що згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає рецидив злочинів, а також вчинення його особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Під час судового розгляду не встановлено обставину щирого каяття ОСОБА_6 , яка зазначена в обвинувальному акті.

У судовому засіданні обвинувачений вину визнав частково, заперечував правову кваліфікацію злочинів, висловив негативну оцінку своїх дій, але при цьому повідомив версію, яка їх виправдовувала.

Щире каяття це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне, визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання.

Визнаючи факт заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим, ОСОБА_6 посилався на те, що його дії були спровоковані потерпілими, оскільки він нібито захищався від їх нападу.

Зазначене свідчить про відсутність у ОСОБА_6 реального каяття. Наявне лише усвідомлення загрози покарання за вчинене діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст. ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з цієї мети, а також принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно правової позиції Конституційного Суду України у рішенні № 15-рп/2004 від 02.11.2004 року, окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не лише те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення, дані про особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні трьох дітей, на час вчинення злочинів був військовослужбовцем, який самовільно залишив військову частину, за місцем служби та проживання характеризується негативно, захворювань, які б перешкоджали відбуванню покарання не має.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що покарання необхідне та достатнє для перевиховання та виправлення, а також для запобігання вчиненню ОСОБА_6 нових злочинів у майбутньому, слід призначити у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкцій ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 115 КК України.

До покарання, призначеного за даним вироком, суд частково приєднує невідбуту частину покарання, призначеного вироком Ірпінського міського суду Київської області від 25.09.2025 по справі №367/6403/23.

ОСОБА_6 затриманий працівниками поліції 17.04.2023 та ухвалою слідчого судді Ємільчинського районного суду Житомирської області від 19.04.2023 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, дію якого було продовжено судом. Строк дії запобіжного заходу сплинув 09.03.2024.

У зв`язку з набранням законної сили вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23.10.2023 по справі №277/902/22, яким ОСОБА_6 засуджений до покарання у виді позбавлення полі строком на 5 років 6 місяців, судом у даному кримінальному провадженні 11.03.2024 постановлено ухвалу про тимчасове залишення обвинуваченого в ДУ "Житомирська УВП №8" на час розгляду кримінального провадження, в межах строку відбування покарання за вищезазначеним вироком.

За таких обставин, до строку відбування покарання за цим вироком згідно ч. 5 ст. 72 КК України необхідно зарахувати тримання під вартою з дня затримання з 17.04.2023 та час перебування в умовах ув`язнення до набрання вироком законної сили.

Оскільки на теперішній час ОСОБА_6 відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 25.09.2024 по справі №367/6403/23, підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.

Арешт, накладений на речові докази ухвалою слідчого судді Ємільчинського районного суду Житомирської області від 20.04.2023 підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази підлягають поверненню ОСОБА_6 .

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 100, 104, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання за цим Законом у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання за цим Законом у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень призначити ОСОБА_6 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 25.09.2024 по справі №367/6403/23 і остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_6 достроку відбування покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення, починаючи з 17 квітня 2023 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 за цим вироком рахувати починаючи з 17 квітня 2023 року.

Скасувати арешт, накладений на речові докази ухвалою слідчого судді Ємільчинського районного суду Житомирської області від 20.04.2023 по справі №277/441/23.

Повернути засудженому ОСОБА_6 речові докази: військову куртку з капюшоном, військову кофту зеленого кольору (термобілизна), військову флісову кофту на блискавці, чорну кофту з капюшоном, футболку червоного кольору, чоловічу курточку червоного кольору, військову в`язану шапку зеленого кольору, куртку чоловічу темно-зеленого кольору, військові камуфльовані штани зеленого кольору (піксель).

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Звягельський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим - у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Роз`яснити засудженому право заявити клопотання про його доставлення до Житомирського апеляційного суду.

Головуючий

Судді