печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.05.2025, у кримінальному провадженні № 0000322 від 22.03.2025,

ВСТАНОВИВ:

09.09.2025 в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.05.2025 у справі № 757/21750/25-к у межах кримінального провадження № 0000322 від 22.03.2025, на майно, що належить ОСОБА_5 , а саме:

- відеореєстратор марки Dahua, модель: DHI-NVR1108HS-S3/H, серійний номер: 8L06A78PAZ4D5D3;

- мобільний телефон iPhone у пластиковому чохлі камуфляжної окраски, індивідуальні ознаки якого не встановлено, у зв`язку з відмовою ОСОБА_5 надати код доступу до нього, який належить ОСОБА_5 ;

- ноутбук марки Dell, модель P82F, серійний номер: JS3YHX2, який належить ОСОБА_5 , та блок живлення до нього;

- ноутбук марки HP, модель I5s-eq2060ua, серійний номер: 5CD20366MR, який належить ОСОБА_5 , та блоку живлення до нього.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що арешт було накладено безпідставно, необґрунтовано та з порушенням приписів ч. 10 ст. 170 КПК України. Сторона обвинувачення не надала доказів, що майно, на яке накладено арешт, є предметом кримінального правопорушення чи здобуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, як і не надано доказів того, що ОСОБА_5 має яке-небудь відношення до обставин, які є предметом розслідування в межах кримінального провадження.

Представник заявника - адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги клопотання підтримали та просили задовольнити в повному обсязі.

Процесуальний керівник у кримінальному провадженні - прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на письмові заперечення, які долучено до матеріалів справи.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення сторін, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000322 від 22.03.2025 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України..

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.05.2025 у справі № 757/21750/25-к накладено арешт на майно, яке вилучено під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- відеореєстратор марки Dahua, модель: DHI-NVR1108HS-S3/H, серійний номер: 8L06A78PAZ4D5D3;

- мобільний телефон iPhone у пластиковому чохлі камуфляжної окраски, індивідуальні ознаки якого не встановлено, у зв`язку з відмовою ОСОБА_5 надати код доступу до нього, який належить ОСОБА_5 ;

- ноутбук марки Dell, модель P82F, серійний номер: JS3YHX2, який належить ОСОБА_5 , та блок живлення до нього;

- ноутбук марки HP, модель I5s-eq2060ua, серійний номер: 5CD20366MR, який належить ОСОБА_5 , та блоку живлення до нього.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.05.2025, при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що вищезазначене майно має доказове значення у кримінальному провадженні та, що на даному етапі досудового розслідування була необхідність у забезпеченні збереження вказаного майна як речового доказу.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об`єктивні підстави для подальшого застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна. Підозра ОСОБА_5 не пред`явлена, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стороною обвинувачення не надано суду допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів що вказують про прямий, або опосередкований зв`язок заявника з обставинами, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а також відсутні підстави відповідальності заявника за незаконні дії третіх осіб.

Версія органу досудового розслідування, що майно, на яке накладено арешт, відповідає ознакам, визначеним ст. 98 КПК України, тобто відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні № 0000322 від 22.03.2025, належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами, а спростована наданими доказами в обґрунтування скасування арешту майна.

Саме по собі винесення слідчим постанови про визнання речовим доказом не спростовує цих обставин і не може слугувати підставою для подальшого позбавлення власника майна вільно користуватися ним.

Враховуючи вказане, підстав вважати, що існує правова підстава для арешту майна заявника взагалі спростовується, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та згідно принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170,171, 172, 173, 174, 379 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.05.2025 у справі № 757/21750/25-к, на майно, що належить ОСОБА_5 , а саме:

- відеореєстратор марки Dahua, модель: DHI-NVR1108HS-S3/H, серійний номер: 8L06A78PAZ4D5D3;

- мобільний телефон iPhone у пластиковому чохлі камуфляжної окраски, індивідуальні ознаки якого не встановлено, у зв`язку з відмовою ОСОБА_5 надати код доступу до нього, який належить ОСОБА_5 ;

- ноутбук марки Dell, модель P82F, серійний номер: JS3YHX2, який належить ОСОБА_5 , та блок живлення до нього;

- ноутбук марки HP, модель I5s-eq2060ua, серійний номер: 5CD20366MR, який належить ОСОБА_5 , та блоку живлення до нього.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1