Справа №443/663/24
Провадження №1-кп/443/21/25
ВИРОК

іменем України

17 жовтня 2025 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Івано-Франково, Яворівського району Львівської області, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, працюючого на посаді завідувача господарства СС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:

11 листопада 2021 року, приблизно о 18 годині 10 хвилин, по вулиці Львівська в місці прилягання вулиці Поповича, що в м. Ходорові Стрийського району Львівської області, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ГАЗ 31105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , проявив злочинну недбалість та неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, яка виразилась в тому, що він на автодорозі із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напряму, перед початком руху, маючи можливість спостерігати на смузі зустрічного руху пішохода людину похилого віку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, змінюючи напрямок руху здійснив розворот з лівого узбіччя по ходу руху від центру міста Ходорів, виїхав на зустрічну смугу руху, де в той час перебувала пішохід, чим створив аварійну обстановку, що призвела до наїзду на пішохода ОСОБА_6 , яка рухалась з правої сторони проїзної частини дороги пересікаючи її, передньою частиною автомобіля яким він керував.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_6 отримала травми у вигляді закритого перелому нижнього кінця правої стегнової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, закритого внутрісуглобового перелому проксимального відділу лівої великогомілкової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, перелому головки лівої малогомілкової кістки без зміщення, закритого перелому медіальної кістки лівого гомілковоступневого суглобу без зміщення, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення чинних Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001, водієм автомобіля марки «ГАЗ 31105», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 , а саме:

-п. 1.5 (Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків);

-п. 1.7 (Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності);

-п. 2.3 (Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

підпункт «б» - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;

підпункт «д» - не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху);

-п. 10.1 (Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху).

Вказані порушення водієм ОСОБА_4 вимог Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинених кримінальних правопорушеннях не визнав та пояснив, що того дня близько 18 години він вийшов з магазину, обійшов своє авто, після чого сів у нього. Біля його автомобіля нікого не було. Не було в цей час і інших автомобілів. Сівши у авто він увімкнув двигун, ліхтарі і рушив. Проїхавши близько одного метра почув крик жінки (потерпілої). Він одразу ж зупинився, вийшов з автомобіля та підійшов до жінки. Вона кричала, що він на неї наїхав та що її болить нога, однак перед початком руху він переконався, що нікого немає, а ця жінка, на його думку, могла стати ногою у вибоїну, які були на проїжджій частині дороги і саме так отримати травму. Він не відчув будь-якого контакту його автомобіля із потерпілою та й жодних пошкоджень на його автомобілі, які б вказували на такий контакт, не було виявлено. Після того до них підійшов ще один чоловік, який допоміг посадити потерпілу в його автомобіль після чого він завіз її до лікарні. Жодних обставин події, при якій потерпіла отримала травму, йому не відомо.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у пред`явленому обвинуваченні, його вина повністю та об`єктивно стверджується наступними дослідженими у справі доказами.

Показами потерпілої ОСОБА_6 про те, що того дня приблизно о 17 годині вона вийшла зі свого будинку, що по АДРЕСА_2 та пішла на гуртівню, що на вул.Львівській, куди необхідно перейти на іншу сторону дороги. На дворі були сутінки, дощу не було. Пішохідного переходу на цій ділянці дороги немає. Вона пропустила два автомобілі, які рухались по дорозі. Вона побачила як на протилежній стороні дороги водій, якого вона в судовому засіданні упізнала як обвинуваченого, увімкнув двигун легкового автомобіля світлого кольору, який стояв на протилежній частині дороги в напрямку м.Ходорів та знаходився по відношенню до неї задньою частиною. Фари були увімкнені. Вона подумала, що той буде рухатись в напрямку м.Ходорів і вийшовши на проїжджу частину дороги відчула удар в ліву ногу та побачила, що цей автомобіль здійснив наїзд на неї. Зіткнення відбулось майже посередині дороги, ближче до неї. Вона не бачила чи був увімкнений покажчик повороту. Водій та ще один чоловік, який є її сусідом, відвезли її до лікарні. Після того водій приходив до неї у лікарню та приносив фрукти. Шкоди не відшкодував. У лікарні вона пролежала три місяці та ще рік удома.

Показами свідка ОСОБА_8 про те, що він працює на посаді лікаря-травматолога у ІНФОРМАЦІЯ_5 та займався лікуванням ОСОБА_6 , яку первинно приймав лікар ОСОБА_9 . У ОСОБА_6 було діагностовано множинні переломи нижніх кінцівок та вона повідомляла, що отримала травму при наїзді на неї автомобіля. Не пригадує чи бачив у лікарні обвинуваченого.

Показами свідка ОСОБА_10 про те, що він працює на посаді поліцейського ІНФОРМАЦІЯ_6 та того дня перебував в складі РПП. Поступило повідомлення від чергового лікаря з ІНФОРМАЦІЯ_7 про те, що поступила гр. ОСОБА_6 з тілесними ушкодженнями. Прибувши на місце вони опитали чергового лікаря та ОСОБА_6 , яка повідомила, що переходила дорогу, відчула удар і впавши побачила, що її збив автомобіль. ДТП мало місце на вул.Львівській у м.Ходорів. Водій цього автомобіля привіз потерпілу у лікарню. Обвинувачений був у лікарні. Місця ДТП вони не оглядали, а одразу ж поїхали у лікарню. В подальшому цією подією займалась слідчо-оперативна група.

Показами свідка ОСОБА_11 про те, що вона працює завідуючою приймального відділення КНП « ІНФОРМАЦІЯ_8 » та 12.11.2021 ОСОБА_6 поступила до лікарні у супроводі обвинуваченого. На той час вона працювала на посаді лікаря-травматолога. У ОСОБА_6 було діагностовано перелом. Вони повідомили про це поліцію. ОСОБА_6 повідомляла їм, що її збив автомобіль. Також, після того як працівники поліції виявили, що водієм автомобіля був обвинувачений, вона проводила медичне освідування обвинуваченого на стан сп`яніння, він був тверезий. Обвинувачений не представився.

Показами свідка ОСОБА_12 про те, що він є сусідом потерпілої. Того дня він їхав на велосипеді і побачив потерпілу, яка сиділа на дорозі та казала, що її болить нога. Біля потерпілої був обвинувачений та його автомобіль. Він з обвинуваченим посадили її до цього автомобіля, після чого обвинувачений відвіз її у лікарню. Він сидів на задньому сидінні разом із потерпілою. Відвізши потерпілу у лікарню він повернувся додому. Жодних обставин при яких потерпіла отримала травму йому не відомо. Також йому не відомо чому саме обвинувачений стояв біля потерпілої.

Рапортом інспектора ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_13 , згідно якого 11.11.2021 о 18:18 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 11.11.2021 о 18:18 за адресою: АДРЕСА_3 , отримано повідомлення з ІНФОРМАЦІЯ_9 про те, що була доставлена після ДТП ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає у АДРЕСА_2 . Учасники ДТП, які здійснили автонаїзд, доставили потерпілу в лікарню. Свої дані і місце скоєння вказати відмовились (повідомлялись при розмові з поліцією) / Т.1 а.с.112/.

Протоколом огляду місця події від 12.11.2021 та доданою до протоколу фототаблицею, згідно якого при огляді території адміністративної будівлі ІНФОРМАЦІЯ_10 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , виявлено автомобіль марки «ГАЗ 31105», р.н. НОМЕР_1 . Даний автомобіль знаходиться на колесах. Передні шини марки «Rosava» 195/65 R-15, задні шини марки «Imperiol»205/70 R-15. При зовнішньому огляді виявлено корозію на передньому та задньому бампері, пошкодження лакофарбового покриття на задніх правих дверцятах, яке ймовірно виникло до моменту ДТП. Пошкодження сірої фарби на нижній частині даного автомобіля /Т.1 а.с.114-119/.

Постановою слідчого від 12.11.2021 автомобіль марки «ГАЗ 31105», р.н. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом (Т.1 а.с.122) та накладено арешт на такий автомобіль ухвалою слідчого судді від 25.11.2021 /Т.1 а.с.123-124.

Копією посвідчення водія НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_4 /Т.1 а.с.120/.

Висновком експерта №СЕ-19/114-21/20275-ІТ від 08.12.2021, згідно якого на момент огляду робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля марки «ГАЗ 31105», р.н. НОМЕР_1 , знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією.

На момент огляду система рульового управління досліджуваного автомобіля марки «ГАЗ 31105», р.н. НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції, передбачені конструкцією.

На момент огляду система освітлення досліджуваного автомобіля марки «ГАЗ 31105», р.н. НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції, передбачені конструкцією /Т.1 а.с.129-134/.

Висновком експерта №СЕ-19/114-23/19959-ІТ від 08.11.2023, згідно якого в даній дорожній ситуації при заданих вихідних даних, водій автомобіля марки «ГАЗ 31105», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 повинен був керуватись технічними вимогами п.10.1 Правил дорожнього руху.

В даній дорожній ситуації у водія автомобіля марки «ГАЗ 31105», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 була технічна можливість попередити настання даної дорожньо-транспортної пригоди (наїзду на пішохода). Ця можливість для вказаного водія обумовлювалася дотриманням технічних вимог п.10.1 чинних Правил дорожнього руху, для чого завад технічного характеру у нього не було.

Порівнюючи фактичні дії водія автомобіля марки «ГАЗ 31105», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 в дорожній обстановці, яка склалася та наведена у наданих на дослідження вихідних даних, з тим як він повинен був діяти згідно чинних Правил дорожнього руху, приходимо до висновку, що у діях вказаного водія вбачається суперечність технічним вимогам п.10.1 чинних Правил дорожнього руху, при цьому, вказаний факт суперечності дій водія знаходиться з технічної точки зору у прямому причинному зв`язку із настанням даної ДТП.

З технічної точки зору, при заданих вихідних даних, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стала суперечність дій водія автомобіля «ГАЗ 31105», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 технічним вимогам п.10.1 чинних Правил дорожнього руху /Т.1 а.с.166-168/.

Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.11.2021, згідно якого ОСОБА_15 11.11.2021 пройшов медичний огляд у КНП « ІНФОРМАЦІЯ_8 » та за результатами огляду тверезий /Т.1 а.с.169/.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 12.01.2023 та доданою до протоколу фототаблицею, відповідно до якого під час проведення слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_6 розказала та показала, як вона 11.11.2021 близько 17:00 год. вийшла з дому по вул.Поповича та направилась на гуртівню, яка знаходилась по вул.Львівська в м. Ходорові. На вулиці в той час сутеніло. Дорожнє покриття було сухим, опадів в цей час не було. Вона підійшла до краю дороги, оскільки немає в тому місці пішохідних переходів, та намагалась перейти на інший бік. Навпроти, на протилежній смузі руху бачила автомобіль «ГАЗ 31105» р.н. НОМЕР_1 , який був розвернутий в напрямку центру міста Ходорів. Інших автомобілів не було. Вона розпочала рух проїзною частиною та пройшовши декілька кроків, побачила, що вказаний автомобіль розпочав рух здійснюючи розворот, з виїздом на смугу руху на якій вона знаходилась та в подальшому здійснив на неї наїзд передньою частиною. ОСОБА_6 вказала на місце, де автомобіль розпочав рух, на місце, де вона знаходилась, коли автомобіль розпочав рух та на місце наїзду, які зафіксовано крейдою. ОСОБА_6 вказала, що контактування відбулось з переднім бампером автомобіля «ГАЗ 31» в ділянці кріплення номерного знаку /Т.1 а.с.170-186/.

Протоколом огляду місця події від 12.01.2023 та доданою до протоколу фототаблицею, згідно якого перебуваючи по вул. Львівській в м. Ходорові Стрийського району Львівської області , потерпіла ОСОБА_6 вказала на місце, де саме відбулась дорожньо-транспортна пригода 11.11.2021 року, а саме наїзд на неї автомобілем марки ГАЗ «31105» р.н. НОМЕР_1 . Оглядом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода мала місце в межах населеного пункту м. Ходорів Львівської області в місці прилягання вулиці Поповича до вулиці Львівська в м. Ходорові (в місці ДТП), пряма в плані, горизонтального профілю, тип дорожнього покриття асфальт, яка як вказала потерпіла ОСОБА_6 на момент пригоди, знаходилась в сухому стані. Загальна ширина проїзної частини дороги вказаної вулиці становить 13,5 м. далі вулиця звужується. Будь-які лінії дорожньої розмітки відсутні. В місці пригоди організовано двосторонній рух, мається по одній смузі руху в кожному з напрямків. Знаків, які б обмежували швидкість руху на даній ділянці дороги, знаки пріоритету по вулиці Львівській в місці огляду відсутні . По вулиці Поповича, в місці примикання до вулиці Львівської встановлено знак пріоритету 2.1 «Дати дорогу» розділу 33 ПДР України. Дорожнє покриття вулиці Поповича грунтово-щебневе, в місці прилягання до вулиці Львівська асфальтоване. Ширина проїзної частини дороги по вулиці Поповича в місці примикання до вулиці Львівської складає 5,5 м до проїзної частини дороги в місці огляду до вулиці Львівської ліворуч в напрямку огляду до центру міста примикає пішохідна доріжка шириною 1,8 м., висота бордюрного каменю 0,2 м. Далі за тротуаром знаходяться приватні житлові будинки громадян. На вулиці встановлено стовпи вуличного освітлення, на момент огляду вуличне освітлення відсутнє.

З місця огляду нічого не вилучалось /Т.1 а.с.186-194/.

Висновком експерта (комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи) №25/3800 від 22.03.203, згідно якого враховуючи характер і локалізацію тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , згідно висновку експерта №58/2022, а також беручи до уваги обставини травмування, слід вважати, що тілесні ушкодження у ОСОБА_6 могли утворитись під час дорожньо-транспортної пригоди внаслідок контактної взаємодії з виступаючими передніми частинами автомобіля марки ГАЗ 31105, р.н. НОМЕР_1 , коли потерпіла знаходилась у вертикальному чи близькому до нього положенні і могла бути повернута передньою поверхнею тіла до автомобіля.

Встановити чи перебувала ОСОБА_6 в первинний момент наїзду на неї автомобіля в рухомому чи нерухомому стані не видається можливим з причин відсутності як в ушкодженнях на тілі ОСОБА_6 , так і в пошкодженнях на автомобілі марки ГАЗ 31105 будь-яких слідів та ознак, які б свідчили про це /Т.1 а.с.197-203/.

Висновком експерта №58/2022 від 27.05.2022 судово-медичної експертизи, відповідно до якого провівши судово-медичний огляд ОСОБА_6 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено. Проте, вивчивши дані з наданої медичної документації встановлено, що ОСОБА_6 перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП « ІНФОРМАЦІЯ_8 » в період з 11.11.2021 по 14.01.2022 з діагнозом: «Перелом численних ділянок обох нижніх кінцівок: Перелом нижнього кінця правої стегнової кістки зі зміщенням к/фрагментів. З/внутрісуглобовий перелом проксимального відділу лівої в/гмілкової к-ки зі зміщенням к/фрагментів. Перелом головки лів. м/гомілкової к-ки без зміщення. З/перелом медіальної к-ки лівого г/ступневого с-бу без зміщення. Гостра постгеморагічна анемія важкого ступеня. Порушення ф-ій кінцівок та ходи. Гіпертонічна х-ба 2 ст., ризик 3 (помірний). Псевдомембранозний коліт легкої форми». Перелом є закритим. Травма у вигляді закритого перелому нижнього кінця правої стегнової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, закритого внутрісуглобового перелому проксимального відділу лівої великогомілкової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, перелому головки лівої малогомілкової кістки без зміщення, закритого перелому медіальної кістки лівого гомілковоступневого суглобу без зміщення утворилась від дії тупого (тупих) предмету (предметів), або при контакті до такого (таких) в короткому проміжку часу та в швидкій послідовності, могла виникнути 11 листопада 2021 року при дорожньо-транспортній пригоді внаслідок контакту з виступаючими частинами кузова автомобіля та відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості. Судово-медичних даних, які б вказували на те, в якому положенні по відношенню до травмуючого засобу перебувала ОСОБА_6 в момент контактування з травмуючим об`єктом (транспортним засобом), немає. Судово-медичних даних про те, чи перебувала ОСОБА_6 в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння на момент поступлення у лікувальних заклад, немає /Т.1 а.с.206-207/.

Копіями медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_6 /Т.1 а.с.208-224/, з якої видно, що остання перебувала на стаціонарному лікуванні з 11.11.2021 по 14.01.2022 у КНП « ІНФОРМАЦІЯ_11 », проводились хірургічні операції.

Показами експерта ОСОБА_16 , який в судовому засіданні вказав про те, що підтримує наданий ним висновок №СЕ-19/114-23/19959-ІТ від 08.11.2023, пояснив, що вихідні дані для проведення експертизи були надані у постанові про призначення експертизи та такі були достатніми для надання висновку. Можливість уникнення ДТП визначалась виконанням водієм транспортного засобу п.10.1 ПДР, оскільки пішохід уже знаходився на проїжджій частині дороги.

Показами експерта ОСОБА_17 , який в судовому засіданні вказав про те, що підтримує наданий ним висновок №25/3800 від 22.03.2023, пояснив, що для проведення експертизи були надані матеріали кримінального провадження, а також компакт-диски з медичними документами ОСОБА_6 . Для утворення виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень достатньо було контакту (контактної взаємодії) із виступаючими частинами автомобіля марки ГАЗ 31105. Судово-медичних даних про утворення у потерпілої тілесних ушкоджень в інший спосіб немає.

Показами експерта ОСОБА_18 , яка в судовому засіданні вказала про те, що підтримує наданий нею висновок №25/3800 від 22.03.2023, пояснила, що для проведення експертизи був залучений експерт з ЛНДІ для надання висновку з питань транспортно-трасологічної експертизи. Тілесні ушкодження у потерпілої виникли внаслідок контакту з тупими предметами, яким міг бути удар. Судово-медичних даних про утворення у потерпілої тілесних ушкоджень в інший спосіб немає.

Показами експерта ОСОБА_19 , який в судовому засіданні вказала про те, що підтримує наданий нею висновок №25/3800 від 22.03.2023, пояснила, що до участі у експертизі було залучено експерта з ЛНДІ для надання висновку з питань транспортно-трасологічної експертизи, а тому будь-які інші висновки до уваги не беруться. Під час ДТП потерпіла перебувала у вертикальному положенні (стояла або близьке до цього положення).

Показами експерта ОСОБА_20 , який в судовому засіданні пояснив, що підтримує наданий ним висновок №25/3800 від 22.03.2023. При проведенні експертизи брався до уваги висновок судомо-медичної експертизи та у фабулі постанови про призначення експертизи було вказано, що саме автомобілем було здійснено наїзд на пішохода. Пошкодження на автомобілі були виявлені по центру, а саме під переднім номерним знаком, на передньому номерному знаку та на решітці над переднім номерним знаком. Такі пошкодження утворились при контакті з твердим предметом та не могли утворитись внаслідок зносу. Сліди корозії не мають жодного значення. Надані висновки, при заданих даних та співставленні тілесних ушкоджень потерпілої та пошкоджень на автомобілі, є припущенням про те, що виявлені у потерпілої пошкодження могли утворитись внаслідок наїзду автомобіля, оскільки жодних слідів біологічного характеру на автомобілі ГАЗ 31105, р.н. НОМЕР_1 , не виявлено, як і не виявлено жодних слідів залишків лакофарбового покриття цього автомобіля на потерпілій. Вказаний автомобіль мав зберігатись на майданчику в такому стані в якому такий було виявлено та вилучено.

Також судом було досліджено висновок експерта №СЕ-19/114-21/20268-ІТ від 14.12.2021 /Т.1 а.с.159-163/, згідно якого встановити місце наїзду не представляється можливим по причині відсутності достатнього комплексу зафіксованих слідових ознак, які б могли встановити картину зближення транспортного засобу на пішохода перед наїздом, чи безпосередньо вказати на місце наїзду.

На момент огляду встановити між якою частиною автомобіля «ГАЗ 31105», р.н. НОМЕР_1 , відбувся первинний контакт із пішоходом не представляється можливим по причині відсутності на автомобілі пошкоджень, які б свідчили про наїзд на доволі тверду перешкоду (в даному випадку на пішохода).

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_21 для роз`яснення висновку №СЕ-19/114-21/20268-ІТ від 14.12.2021 вказав про те, що того дня, коли здійснював огляд автомобіля в межах експертного дослідження, була погана погода і могли бути перешкоди для виявлення можливих слідів контакту автомобіля з перешкодою, зокрема нашарування бруду, снігу з обледенінням. По можливості автомобіль був очищений від таких. Слідової інформації про контакт не було виявлено, однак це не означає, що контакту не було, оскільки різні автомобілі мають різну твердість виступаючих частин та цілком ймовірно, що таких слідів, зважаючи на марку автомобіля, могло і не залишитись після зіткнення з пішоходом.

Надаючи оцінку вказаному висновку, з врахуванням показів експерта ОСОБА_21 , суд не бере такий до уваги, оскільки в результаті експертного дослідження не надано відповіді на поставлені перед експертом запитання, тобто не встановлено обставин, які б мали значення для справи.

Одночасно суд зауважує, що в ході досудового розслідування була проведена комплексна судово-медична та транспортно-трасологічна експертизи, в результаті проведення якої надано відповіді на поставленні запитання, зокрема і щодо частин автомобіля марки «ГАЗ 31105», р.н. НОМЕР_1 , якими відбувся контакт із пошоходом ОСОБА_6 .

Крім того, на підтвердження законності проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні прокурором долучено: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000833 від 12.11.2021, постанову про створення слідчої групи від 14.12.2021, постанову про створення слідчої групи від 17.08.2023, постанову про призначення групи прокурорів від 13.11.2021, постанову про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 17.02.2022, постанову про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 13.07.2022, постанову про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 03.01.2023, постанову про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 13.02.2023 (Т.1 а.с.100-111).

Захисник просив визнати недопустимими докази, а саме:

протокол огляду місця події від 12.11.2021 з таких мотивів: у протоколі відсутній підпис ОСОБА_4 про повідомлення йому прав та обов`язків, що не може свідчити про його присутність при проведенні такої слідчої дії; відсутня інформація про повідомлення учасників слідчої дії про застосування технічних засобів фіксації, оскільки в протоколі немає підписів учасників; не вказано про те як виявлено і як опечатано транспортний засіб; незрозумілою є причина проведення огляду у м.Стрий, незважаючи на те, що згідно матеріалів кримінального провадження ДТП мало місце у м.Ходорів, що свідчить про неналежну процесуальну процедуру отримання доказів та неналежне оформлення ходу і результатів проведення відповідної слідчої дії;

висновок експертиз №25/3800 від 18.10.2023 та від 08.11.2023, оскільки всі матеріали кримінального провадження не надавались у розпорядження експерта, в тому числі висновок від 14.12.2021, що може свідчити про неповноту розслідування, а отже і недопустимість здобутих доказів;

прокол слідчого експерименту від 12.02.2023 та протокол огляду місця події від 12.01.2023, оскільки такі проведені по спливу одного року і трьох місяців, що свідчить про їх неналежне проведення, а також із фототаблиці вбачається, що такі проводились одночасно, що є грубим порушенням норм КПК України.

Крім того зазначає, що медична документація відповідно до вимог КПК України, згідно ухвали суду не вилучалась, що є порушенням, а отже докази здобуті у такий спосіб є недопустимими.

Оцінивши доводи захисника стосовно недопустимості доказів, суд зазначає наступне.

Щодо визнання недопустимим висновків експерта №25/3800 від 18.10.2023 та від 08.11.2023.

Відповідно до положень п.п.1.7 розділу ІІ Науково-методичних рекомендацій

з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5, разом з документом про призначення експертизи (залучення експерта) експерту за потреби надаються всі матеріали кримінального провадження, справи про адміністративне правопорушення, цивільної, господарської, адміністративної справи.

Якщо орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), не може направити експерту всі матеріали справи, він повинен надати: протокол огляду місця події разом зі схемою та іншими додатками; протокол огляду ТЗ; протокол відтворення обстановки й обставин події.

Допитані в судовому засіданні експерти пояснили, що їм для проведення експертиз надавались вихідні дані та матеріали кримінального провадження, хоча надання таких не вимагалось.

На підставі наданих експертам вихідних даних останніми надано відповідні висновки.

Відповідно до статей 3, 56 КПК потерпілий є стороною кримінального провадження і має право подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду. Отже, виходячи із законодавчих норм, потерпілий наділений правом безпосередньо надавати слідчому медичні документи на підтвердження фактів, які стосуються завданої злочином шкоди його здоров`ю, а слідчий зобов`язаний прийняти ці документи для з`ясування всіх обставин, що згідно зі ст. 91 КПК належать до предмета доказування, у тому числі шляхом призначення судово-медичної експертизи за медичною карткою. Якщо потерпілий не згоден надати наявні в його розпорядженні необхідні документи, слідчий для отримання дозволу на тимчасовий доступ до них звертається до суду за правилами глави 15 розділу II КПК

Тобто медична документація може бути отримана в інший спосіб, також передбачений КПК, а саме добровільно надана безпосередньо потерпілою особою або медичною установою на запит слідчого, і лише у випадку неможливості отримати документи у такий спосіб слідчий звертається до слідчого судді з метою отримати дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів (аналогічну правову позицію Верховний Суд, висловив у постанові від 18.06.2020 у справі № 740/2536/17 (провадження № 51-634км19).

Крім того, Верховний Суд у постанові від 03.10.2023 у справі № 596/509/22 (провадження № 51-4206км23) висловив правову позицію, відповідно до якої, КПК не вимагає від слідчого здійснювати збирання доказів виключно шляхом отримання тимчасового доступу до них. У разі, коли особа, у розпорядженні якої знаходяться речі, документи та інші матеріали, які мають доказове значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, висловлюючи своє волевиявлення, добровільно надає їх слідчому, це не свідчить про здобуття таких доказів органом досудового розслідування у позапроцесуальний спосіб та не є підставою для визнання їх недопустимими. У кримінальному провадженні оглянуті слідчим відеозаписи з нагрудних камер співробітників патрульної поліції та відеозаписи із реєстратора автомобіля патрульної поліції були добровільно надані працівниками патрульної поліції, що не суперечить правилам та порядку збирання доказів, визначеному у ст. 93 КПК.

Як видно з матеріалів справи, слідчий звертався із письмовим запитом до директора КНП « ІНФОРМАЦІЯ_8 » про надання оригіналу чи завіреної копії картки стаціонарного хворого ОСОБА_6 (Т.1 а.с.225), на виконання якого копію такої було надано слідчому (Т.1 а.с.226).

Тобто, доводи захисника є безпідставними та не ґрунтуються на нормах Закону.

Щодо визнання недопустимим протоколу огляду місця події.

Відповідно до положень ст.237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів.

Згідно ч.1 ст.233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Отож, зі змісту норм ст.233, 234 КПК України випливає, що лише у випадку огляду житла чи іншого володіння особи, що пов`язано з проникненням у таке, у слідчого виникає обов`язок отримати ухвалу слідчого судді про надання дозволу на огляд.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 10.04.2024 у справі № 320/2919/20 (№937/2929/20) (провадження № 51-7227км23), огляд місця ДТП істотно відрізняється від тих оглядів транспортного засобу, проведення яких вимагає дотримання вимог, передбачених статтями 233, 234 та 237 КПК. У кримінальному провадженні підставою для проведення огляду місця події було повідомлення про ДТП. З метою перевірки вказаної інформації та з`ясування події, що відбулася, було здійснено огляд ділянки місцевості, де сталася подія, а також пошкоджених транспортних засобів, що брали участь у ній. Зазначена слідча дія була невідкладною. Такий огляд здійснено суто з метою з`ясування та фіксації технічного стану, в якому перебували знаряддя вчинення злочину, пошкоджень та характерних ознак транспортного засобу після ДТП, слідової інформації про обставини події на ньому, стан його окремих вузлів, агрегатів та органів керування безпосередньо після ДТП, без вилучення будь-яких предметів та не з метою їх відшукання, а тому не вимагав дозволу слідчого судді.

Протокол, складений за результатами огляду, проведеного на території відділку поліції в гаражі, куди автомобіль було направлено, є допустимим доказом (постанова колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 13.02.2024 у справі № 564/138/18, провадження № 51-7312км23).

Огляд автомобіля марки «ГАЗ 31105», р.н. НОМЕР_1 , проводився на підставі повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду з метою фіксації слідів кримінального правопорушення шляхом візуального обстеження як предмету, що міг зберегли на собі такі сліди, без проникнення до такого та без вилучення будь-яких предметів та не з метою їх відшукання. Цей автомобіль визнаний речовим доказом та накладено арешт.

ОСОБА_4 був присутній про проведенні огляду, що видно із протоколу від 12.11.2021, на якому останній розписався.

Той факт, що останній не вказаний у вступній частині протоколу як учасник слідчої дії не свідчить про незаконність проведення такої чи про його відсутність. Більше того жодних зауважень до протоколу не було, в тому числі і у ОСОБА_4 .

При цьому, сторона захисту не навела жодних доводів на обґрунтування того, як проведення слідчим огляду автомобіля вплинуло на права ОСОБА_4 .

Також безпідставники є доводи захисника щодо відсутності у цьому протоколі записів про застосування технічних засобів фіксації, оскільки як видно з протоколу, у такому міститься запис про застосування технічних засобів фіксації, а саме фотоапарат «Nikon D 7100»/

Положеннями ст. 107 КПК не передбачено, в якій формі, усній чи письмовій, особи, які беруть участь у процесуальній дії, повідомляються про застосування технічних засобів фіксування процесуальної дії, тому відсутність підпису обвинуваченого в цій частині протоколу не є підставою стверджувати, що його не було повідомлено про застосування технічних засобів (постанова Верховного Суду від 26.07.2022 у справі № 727/7987/20 (провадження № 51-3891км21).

Той факт, що проведену слідчу дію слідчим зазначено як огляд місця події, а не як огляд автомобіля на переконання суду не свідчить про порушення встановленого порядку її проведення та жодним чином не вплинуло та не спотворило результати такої.

Щодо визнання недопустимими проколу слідчого експерименту від 12.02.2023 та протоколу огляду місця події від 12.01.2023.

Слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні (ч.1 ст.223 КПК України).

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети (ч.1 ст.223 КПК України).

Проведення слідчих (розшукових) дій у нічний час (з 22 години до 6 години) не допускається, за винятком невідкладних випадків, коли затримка в їх проведенні може призвести до втрати слідів кримінального правопорушення чи втечі підозрюваного, а також крім здійснення кримінального провадження у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу (ч.4 ст.223 КПК України).

Слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених частиною третьою статті 333 цього Кодексу. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази недопустимими (ч.8 ст.223 КПК України).

З наведених норм Закону випливає, що слідчі не можуть проводитись з 22 по 6 годину та після закінчення строків досудового розслідування.

Як видно з протоколу огляду місця події від 12.01.2023, то такий розпочато о 16:30 год. та завершено о 17:10 год.

Проведення слідчого експерименту, згідно протоколу від 12.01.2023, розпочато о 17:15 год. та завершено о 18:20 год.

У згаданих протоколах вказується про здійснення фіксації фотоапаратом «Nikon 100».

Тобто вказані слідчі дії були хоча проведені одного і того ж дня, однак у різний час, та з дотримання ч.ч.4,8 КПК України, а тому доводи захисника про їх одночасне проведення та більш ніж через рік час є безпідставними.

Крім того суд зауважує, що проведення цих слідчих дій через більш як рік часу з дати події зумовлений станом здоров`я потерпілої, яка знаходилась на стаціонарному лікування, їй проводились хірургічні операції, а також після виписки із лікарні тривалий час не могла пересуватись.

Отож, вищезазначені докази суд вважає належними та допустимими.

Оцінюючи вищеописані зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими в процесі доказування, оскільки такі докази знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з пред`явленим обвинуваченням, нічим не спростовані, передбачені як джерела доказування КПК України та зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством. Зазначені докази були піддані детальному і глибокому аналізу, в тому числі із наданням і забезпеченням можливості висловитись з приводу їх належності і допустимості в повному об`ємі, кожній стороні кримінального провадження.

В ході розгляду справи не здобуто жодного доказу щодо наявності в потерпілої та свідків підстав оговорювати обвинуваченого.

Особливу увагу суд звертає на обставини події, зокрема те, що обвинувачений привіз потерпілу у лікарню, пройшов медичний огляд на стан сп`яніння саме як водій транспортного засобу, який був причетний до події наїзду на потерпілу.

Крім того в ході судового розгляду не здобуто жодного доказу про отримання потерпілою тілесних ушкоджень за інших обставин, які можна було б пояснити з точки зору раціональності та тверезого судження, що також випливає із показів самого обвинуваченого, який пояснив, що в цей час інших автомобілів не було.

Надаючи оцінку показам обвинуваченого, суд оцінює їх критично, оскільки такі на переконання суду є такими, що дані останнім з метою уникнення покарання за скоєне та спростовуються доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищенаведені доводи та мотиви, суд дійшов переконання, що у кримінальному провадженні зібрана достатня кількість належних та допустимих доказів, які у своїй сукупності та взаємозв`язку повністю доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, який йому інкриміновано, поза розумним сумнівом.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.286 КК України є правильною, оскільки останній, будучи суб`єктом злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , завдавши останній тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

У відповідності до ст.12 КК України кримінальне правопорушення скоєне обвинуваченим є нетяжким.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який доставив потерпілу до лікарні, наслідки суспільно-небезпечного діяння останнього, особу обвинуваченого, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності.

Суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено, відсутність обставини, які пом`якшують покарання, обставини, які обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання скарг не поступало, за місцем праці характеризується позитивно.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.

Зокрема особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули строки давності, визначені ст. 49 КК України.

Якщо ж обвинувачений щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, то судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. У цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, то суд на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України суд може звільнити засудженого від покарання.

В судовому засіданні судом було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 про те, що на момент судового розгляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України для звільнення від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив проти закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України та наполіг на продовженні судового розгляду в загальному порядку.

Ухвалюючи вирок, суд повинен, крім іншого, вирішити питання чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення (п.4 ч.1 ст. 368 КПК України).

Якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 373 КПК України).

Згідно п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (пункт 2 цієї частини статті); п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї ч істини (пункт 3 цієї частини статті).

Частинами 2, 3 ст. 49 КК України визначено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України, є безумовною і обов`язковою для суду підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Як зазначалось вище, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Санкція ч.1 ст.286 КК України передбачає такі види покарань:

штраф від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

виправні роботи на строк до двох років;

арешт на строк до шести місяців;

обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Слід зазначити, що такий вид покарання як позбавлення волі за вчинення вищевказаного кримінального правопорушення законом про кримінальну відповідальність не передбачено.

Одночасно ч.5 ст.49 КК України не встановлено заборони щодо застосування строків давності до кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Отже, відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, є нетяжким злочином, за який передбачено основне покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, а відтак строк давності притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України становить три роки.

Кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_4 мало місце 11 листопада 2021 року, тобто з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло більше трьох років.

Також судом встановлено, що ОСОБА_4 не ухилявся від явки до органів слідства, прокуратури та суду та не переховувався, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.286 КК України, не зупинялися та не переривалися.

Вищенаведені обставини свідчать, що диференційований строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.286 КК України закінчився 11 листопада 2024 року.

Згідно висновку Верховного Суду щодо застосування норм права, зокрема, ст. 74 КПК України, який викладено у постанові від 18.06.2020 у справі № 756/6876/19 (провадження № 51-5464км19) системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання (ч.ч. 4, 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), «звільнення від відбування покарання» ( ст.ст. 75, 79, 104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення, як виду примусових заходів в цілому. Таким чином, суд, приймаючи рішення про звільнення від покарання, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині та звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру.

Відтак ОСОБА_4 слід звільнити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У цьому кримінальному провадженні представником потерпілої в інтересах останньої заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування завданої внаслідок вчинення злочину моральної шкоди в розмірі 300 000,00 гривень.

Цивільний позов мотивує тим, що внаслідок наїзду на ОСОБА_6 автомобіля під керуванням ОСОБА_4 , їй діагностовано переломи численних ділянок обох нижніх кінцівок, вона перенесла оперативне втручання. За час перебування на стаціонарному лікуванні у віці 80 років ОСОБА_6 зазнала сильних моральних і душевних страждань, оскільки тривалий час була прикута до ліжка та не могла самостійно пересуватися, а після тривалого лікування та проведених реабілітаційних заходів, на даний час пересувається виключно з допомогою ходунків.

Заподіяні травми турбують потерпілу постійними болями у ногах та спині.

До пригоди ОСОБА_6 жила активним життям, вела господарство, займалася городництвом. Протиправні дії обвинуваченого позбавили потерпілу можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які б вона могла здійснювати не витрачаючи часу на лікування. Після ДТП у неї знижений та нестійкий настрій, неприємні спогади, сновидіння та порушений сон, що призводить до емоційної напруги, неврозності, дратівливості, постійно хвилюється щодо стану свого здоров`я.

ОСОБА_4 в добровільному порядку не відшкодував потерпілій будь-яких збитків, не цікавився станом її здоров`я та самопочуттям, не навідував у лікарні, за вчинені ним наслідки не вибачився.

ОСОБА_6 витратила усі свої заощадження на лікування, реабілітацію, придбання медпрепаратів і вітамінів та була змушена перебувати на утриманні близьких родичів.

Потерпіла ОСОБА_14 та її представник в судове засідання 16.10.2025 не з`явились, від представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 31.07.2025 надійшла заява, згідно якої просить проводити подальший розгляд справи у їх відсутності, цивільний позов підтримують та просять задоволити. При вирішенні питання обрання покарання обвинуваченому покладаються на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 заявлений до нього цивільний позов не визнав.

Захисником подано відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні цивільного позову, мотивуючи тим, що з матеріалів справи неможливо встановити, які саме неправомірні дії були вчинені зі сторони відповідача та чи такі дії є у причинно-наслідковому зв`язку з наслідками події, оскільки будь-яких належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження вини відповідача матеріали справи не містять.

Заявлений позивачем розмір шкоди є несправедливим та неспівмірним, і у разі задоволення позову призведе до безпідставного збагачення за рахунок відповідача та не підтверджений належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Крім того, в судовому засіданні захисник вказав, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована, що також є підставою для відмови у задоволенні цивільного позову.

Дослідивши цивільний позов та оцінивши позовні вимоги, в сукупності з матеріалами справи, суд зазначає таке.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України).

Згідно ч.2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п.п.1,2 ч.2 ст.23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України).

Суд погоджується зі обґрунтуваннями завданої моральної шкоди потерпілій внаслідок скоєння злочину, що з врахуванням наслідків (завдано тілесних ушкоджень середньої тяжкості у виді численних переломів обидвох ніг, у зв`язку із чим перенесла хірургічне втручання та тривалий час знаходилась на стаціонарному лікуванні), які настали, є очевидним. Потерпіла, яка є особою похилого віку, терпіла фізичний біль, була позбавлена можливості самостійно пересуватись та на даний час пересувається за допомогою ходунків, що однозначно завдає моральних страждань та порушило звичний устрій життя.

Оцінивши позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що така моральна шкода знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із вчиненим ОСОБА_4 злочином, а тому у відповідності до ст.1167 ЦК України підлягає відшкодуванню.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що відповідно до ч.1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визначаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Право на безпечне для життя - це одне з фундаментальних і всеохоплюючих прав людини і громадянина.

При цьому, на думку суду, сума, визначена потерпілою в частині розміру моральної шкоди є завищеною, і дотримуючись вимог розумності, виваженості та справедливості та інших обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що з обвинуваченого в користь потерпілої підлягає стягненню 150 000 грн. завданої моральної шкоди, оскільки на переконання суду такий розмір моральної шкоди відповідає моральним стражданням потерпілої від кримінального правопорушення.

Одночасно суд відхиляє доводи захисника на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована, оскільки як видно з полісу №АТ/0999178 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Т.1 а.с.121), страховик виплачує страхове відшкодування за шкоду, завдану життю і здоров`ю, а також за майному шкоду, завдану потерпілому. Однак, цим полісом не передбачається обов`язку страховика виплати заданої потерпілому моральної шкоди.

Запобіжних захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Постановою слідчого від 12.11.2021 визнано речовим доказом автомобіль марки «ГАЗ 31105», р.н. НОМЕР_1 (Т.1 а.с.122).

Цей речовий доказ підлягає поверненню законному володільцю ОСОБА_4 у відповідності до ст.100 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Ухвалою слідчого судді від 25.11.2021 накладено арешт на автомобіль марки «ГАЗ 31105», р.н. НОМЕР_1 . Даний арешт слід скасувати після набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відтак з обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно стягнути судові витрати в розмірі:

1716,20 грн. за проведення експертизи від 14.12.2021 №СЕ-19/114-21/20268-ІТ /Т.1 а.с.158/;

1716,20 грн. за проведення експертизи від 08.12.2021 №СЕ-19/114-21/0275-ІТ /Т.1 а.с.128/;

8603,28 грн. за проведення експертизи від 22.03.2023 №25/3800 /Т.1 а.с.196/;

2390,00 грн. за проведення експертизи від 08.11.2023 №СЕ-19/114-23/19959-ІТ /Т.1 а.с.165/.

Доказів понесення сторонами інших процесуальних витрат суду не надано.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Звільнити ОСОБА_4 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 16.11.2021 на автомобіль марки «ГАЗ 31105», р.н. НОМЕР_1 після набрання вироком законної сили скасувати.

Після набрання вироком законної сили, речові докази по справі:

-автомобіль марки «ГАЗ 31105», р.н. НОМЕР_1 повернути законному володільцю ОСОБА_4 .

Цивільний позов представника потерпілої задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень відшкодування завданої моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертиз у розмірі 14 425 (чотирнадцять тисяч чотириста двадцять п`ять) гривень 68 копійок

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Головуючи суддя ОСОБА_1