Провадження №: 1-в/752/21/26
У Х В А Л А

Іменем України

29 січня 2026 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві подання Голосіївського РВ з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області про звільнення від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 14.07.2022 вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.07.2023 покарання у виді штрафу замінено на 240 годин громадських робіт, -

встановив:

Інспектор Голосіївського РВ з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області звернувся до суду з поданням про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, мотивуючи тим, що вирок не було виконано, строк виконання мав би сплинути 27.07.2024.

Прокурор, засуджений та представник відділу пробації, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду подання, у судове засідання не з`явилися. Їх неявка не перешкоджає розгляду подання у відповідності до абзацу другого частини п`ятої статті 539 КПК України.

Відповідно до частини 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

У постанові від 24.12.2015 по справі № 5-221кс15 Верховний Суд України зазначив наступне: «Стаття 80 КК передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Окрім того, частиною третьою статті 80 КК передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

У частині четвертій статті 80 КК також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності»

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 14.07.2022 ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн., в подальшому ухвалою Голосіївського районного суду від 19.07.2023 покарання у виді штрафу замінено на 240 годин громадських робіт.

Відомості щодо ухилення засудженого від відбування покарання відсутні, відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 389 КК України не вносились відносно ОСОБА_3 , відомості про переривання перебігу давності також відсутні, відповідно до вимоги на судимість ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягався.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення подання та звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Керуючись ст. 78 КК України, ст. 537-540 КПК України, суд, -

постановив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 14.07.2022 ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн., яке в подальшому ухвалою Голосіївського районного суду від 19.07.2023 замінено на 240 годин громадських робіт, - у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1