Справа № 347/2557/25
Провадження № 1-кс/347/806/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2025 м.Косів

Слідчий суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів клопотання старшої слідчої СВ Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000327 від 04.12.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,-

в с т а н о в и в:

Старша слідча СВ Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітан поліції ОСОБА_3 звернулася в суд із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000327 від 04.12.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що 03.12.2025 в службовому кабінеті Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківської області, що в м, Косів вул. Незалежності 90, ОСОБА_4 , за непритягнення до адміністративної відповідальності надав неправомірну вигоду у розмірі 4000 гривень поліцейському СРПП Косівського РВП ОСОБА_5

03.12.2025 було проведено огляд місця події в приміщенні службового кабінету Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, що в м. Косів вул. Незалежності, 90 Косівського району Івано-Франківської області. За результатом проведеного огляду із застосуванням технічних і спеціальних засобів фіксації, було виявлено та вилучено до спеціального пакету WAR 1108872 грошові кошти в сумі 4000 гривень: купюру номіналом 1000 гривень серія та номер ЕА 7992945, купюру номіналом 1000 гривень серія та номер ЕТ 1916200, купюру номіналом 1000 гривень серія та номер БП 8547219, купюру номіналом 1000 гривень серія та номер AM 9270518, які знаходились на робочому столі.

Вказані вилучені грошові кошти, визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження з метою подальшого відправлення на експертне дослідження до Івано-Франківського НДЕКЦ.

З метою повного та об`єктивного встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, збереження речових доказів, а також проведення експертиз у ході розслідування виникла необхідність в накладені арешту на майно.

В судове засідання слідча СВ Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області не з`явилася, подала до суду заяви про розгляд клопотання без її участі.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

А тому, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 107, ч. 1 ст. 172 КПК України судове засідання проводиться за відсутності осіб, які беруть участь у судовому провадженні, а також не здійснюється фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах встановив наступне.

Встановлено, що старший слідчий за погодженням із прокурором звернувся з вказаним клопотанням, яке відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Як передбачено ч. 5 ст. 132 цього Кодексу, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 даного Кодексу передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1ст. 98 вищевказаного Кодексу, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів клопотання, речі на які слідчий просить накласти арешт є речовими доказами в кримінальному провадженні №0000327 від 04.12.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, про що свідчить винесена слідчим постанова про визнання речовими доказами від 04.06.2025р.

Майно, на яке слід накласти арешт, має значення для забезпечення доказів даного кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, власниками майна не надано та слідчим суддею не встановлено, крім того, слід зазначити, що арешт майна носить тимчасовий характер.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 167 та ч. 2 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на вказане вище майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення поданого клопотання, оскільки арешт майна в даному випадку є необхідним для встановлення обставин у кримінальному провадженні та проведення експертизи, що достатньою мірою відповідає критеріям, зазначеним в ч. 2ст. 167 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98,167,170-173,309,372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання старшої слідчої СВ Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000327 від 04.12.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України - задоволити.

Накласти арешт на речові докази у кримінальному провадженні грошові кошти в сумі 4000 гривень: купюру номіналом 1000 гривень серія та номер ЕА 7992945, купюру номіналом 1000 гривень серія та номер ЕТ 1916200, купюру номіналом 1000 гривень серія та номер БП 8547219, купюру номіналом 1000 гривень серія та номер AM 9270518, які вилучені на робочому столі у приміщенні службового кабінету Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, що в м.Косів вул.Незалежності,90 Косівського району Івано-Франківської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

На підставі ч.1 ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1