Провадження № 11-сс/4823/476/25 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ___

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 липня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді застосовано запобіжний захід до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою, на строк до 11 вересня 2025 року, із визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240 грн. У разі внесення застави, на підставі ч.5 ст.194 КПК України, на підозрюваного ОСОБА_7 покладено наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду із встановленою ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Слідчий суддя вказав на обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, і за яке передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_6 подав в інтересах підозрюваного апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувати щодо останнього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Вказав, що стороною обвинувачення не зазначено жодних обставин на підтвердження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Послався на відсутність обставин, які б свідчили про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків. Крім того, просив урахувати, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання.

Заслухавши доповідь судді; підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, який просив ухвалу слідчого судді місцевого суду залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З матеріалів судового провадження слідує, що слідчим відділом Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002053, внесеному до ЄРДР 14.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

14.07.2025 о 17 год 37 хв ОСОБА_7 був затриманий, у порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, про що йому було письмово повідомлено 15 липня 2025 року.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Під час прийняття рішення про задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вимог ст.ст.178, 194 КПК України, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, яке відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на певний строк; також узяв до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, в тому числі і за межами міста, де проводиться досудове розслідування, оскільки ОСОБА_7 проживає в м. Києві; перебуваючи на волі, може незаконного впливати на свідків, оскільки має можливість безперешкодно спілкуватися зі свідками у кримінальному провадженні; може іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, зокрема, створити штучні докази, підбурити осіб, які не були свідками до надання неправдивих показів на підтвердження висунутих ним версій; і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, так як інший запобіжний захід не забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, з чим погоджується і колегія суддів.

Отже, при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя перевірив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що всупереч твердженням сторони захисту, прокурором у судовому засіданні доведено існування ризиків, які є підставою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу суду в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що обраний стосовно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою на даний час відповідає його особі, характеру та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, у рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

Крім того, всі наведені апелянтом обставини та дані про особу ОСОБА_7 були предметом розгляду слідчим суддею, який не знайшов їх такими, що гарантують належну процесуальну поведінку підозрюваного у разі обрання йому іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу.

Згідно з вимогами ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Як убачається з матеріалів судового провадження, при застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею, у відповідності до ч.3 ст.183 КПК України, правильно визначений розмір застави, з чим також погоджується колегія суддів.

Відтак, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі слідчим суддею рішення, не вбачається.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 липня 2025 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_8 ОСОБА_2 ОСОБА_4