ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції)

захисника: ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції)

прокурора : ОСОБА_8 ( в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Дніпра від 15.10.2025 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Дніпра від 15 жовтня 2025 року, частково задоволено клопотання старшого слідчого ОВС Другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) ТУДБР, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 11 грудня 2025 року включно, без визначення альтернативного запобіжного заходу.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, про те що в судовому засіданні при розгляді клопотання було доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявні підстави вважати, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя переконаний, що запобігти вище зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу не є можливим.

Доводи апеляційної скарги:

З вказаним судовим рішенням не погодився захисник ОСОБА_7 та оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволені клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою або обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою та визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави з мінімальним розміром.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує про відсутність обґрунтованої підозри, доказів на підтвердження вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Зазначає, що в клопотанні не доведено наявність ризиків передбачених ст.. 177 КПК України.

Позиції учасників судового провадження:

В судовому засіданні підозрюваний та захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з зазначених в ній підстав.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення слідчого судді залишити без змін.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його проживання, наявність у нього родини та утриманців; репутацію підозрюваного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, старшим слідчим ОВС Другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) ТУДБР, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_9 , здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001345 від 12.10.2025 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні злочину, який полягає у протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

13 жовтня 2025 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

13 жовтня 2025 року о 20 год. 27 хв. ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та вручено копію повідомлення про підозру і пам`ятку з процесуальними правами та обов`язками підозрюваного.

14 жовтня 2025 року старший слідчий ОВС Другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_9 звернувся до Шевченківського районного суду м. Дніпра з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим докази доводять обставини, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та підтверджується доказами, що долучені до клопотання слідчого, а саме: витягом з ЄРДР № 0001345 від 12.10.2025 року, рапортом від 12.10.2025 року, протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколами огляду місця події від 12.10.2025 року та 13.10.2025 року; протоколом затримання підозрюваного від 13.10.2025 року.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження колегією суддів встановлено, що під час судового розгляду слідчий суддя достатньою мірою з`ясував дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, оскільки наведені слідчим обставини дають достатні підстави для такого висновку.

При цьому, колегія суддів зазначає, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для обрання, щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину, тому доводи апеляційної скарги, щодо відсутності обґрунтованої підозри є недоведеними та не сприймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Вирішуючи питання про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував характер кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_6 у разі визнання його вини, оскільки він підозрюється, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Також слідчим суддею враховано особу підозрюваного, який одружений, має на утриманні малолітніх дітей 2020 та 2025 року народження, раніше не судимий та вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення у вкрай напруженій ситуації пов`язаній з введенням воєнного стану в країні у зв`язку з чим тримання підозрюваного під вартою, відповідає інтересам суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, в даному випадку, переважають інтереси забезпечення поваги до його особистої свободи, посилаючись на наявність обставин, передбачених ст.178 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Отже, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо ОСОБА_6 слідчий суддя належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують перебування ОСОБА_6 під вартою.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про існування ризиків передбачені у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інші кримінальні правопорушення, що є підставою для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На думку слідчого судді, ризики, визначені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, доведені прокурором та слідчим у судовому засіданні, по даному кримінальному провадженню, зокрема переховування від органу досудового розслідування та суду підтверджується, тим що підозрюваний підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 15 років.

Також ризик незаконного впливати на свідків підтверджується тим,що підозрюваний може вплинути на свідків, які разом з ним проходять службу в одному підрозділі, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю погрозою застосування насильства до начальника. Крім того, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, оскільки судове слідство не розпочато та свідки не допитані, вказаний ризик має місце.

Ризик того, що підозрюваний ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином перешкоджати здійсненню досудового розслідування.

Також імовірність впливу на свідків за допомогою насилля підтверджує наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином.

Крім цього, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

Вказані ризики є реальними, стійкими, триваючими та виправдовують даний запобіжний захід. Ці ризики повністю виключають можливість застосування менш суворого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 та не зможуть забезпечити належний рівень гарантії доброчесності поведінки останнього.

Оцінюючи вказані обставини, колегія суддів, зазначає, що хоча і тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання осіб під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, а відтак доводи апеляційної скарги в цій частині не приймаються.

На підставі вищевказаного колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного ОСОБА_6 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину і лише обраний слідчим суддею запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу, дані про особу підозрюваного не зменшують або не усувають наявність ризиків в цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність обрання виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Окрім того колегія суддів зазначає, що слідчим суддею вірно враховано вимоги п.3 ч.2 ст. 183 КПУ України, а саме, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд апеляційної інстанції насамперед використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Разом з тим, чинний КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснювати у конкретному кримінальному провадженні надалі.

Доводи сторони захисту, щодо відсутності існуванням ризиків передбачених ст. 177 КПК України та недоведеність їх у клопотанні, спростовуються матеріалами кримінального провадження в якому клопотанням слідчого, доведено наявність ризиків передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а слідчим суддею в своєму рішенні надано обґрунтовану оцінку кожному з ризиків з чим погоджується колегія суддів та вважає доводи сторони захисту не доведеними.

Колегія суддів зазначає, що вирішення питання, щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, належності та допустимості зібраних у справі доказів, не є предметом даного кримінального провадження, а вирішується судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Щодо доводів апеляційної скарги, про застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у визі застави, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Враховуючи, що злочин вчинено з застосуванням насильства, який спричинив загибель людини апеляційний суд вважає, що не можливо на даний час застосувати заставу.

Окрім того колегія суддів зазначає, що застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави є виключно дискреційним повноваженням суду, а не його обов`язком.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення слідчий суддя дотримався вимог кримінально процесуального закону, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, у зв`язку з чим, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 404, 405, 407, 418,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Дніпра від 15 жовтня 2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: