Провадження №1-кп/523/1610/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

20.10.2025 року м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, кримінальне провадження №0000455 від 06 липня 2025 року із звинувачення,

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, із базовою середньою освітою, з його слів, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, з обов`язком утримання трьох власних малолітніх дітей та двох дітей співмешканки, офіційно не працевлаштованого, з інвалідністю 3 групи, засудженого вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 06 травня 2024 року, за ч.4 ст.185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільненого від його відбування, з іспитовим строком 3 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

Близько 05 години 15 хвилин 05 липня 2025 року ОСОБА_5 , будучи судимим за ч.4 ст.185 КК України, достовірно знаючи про запроваджений Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України воєнний стан, дія якого була неодноразово продовжена іншими Указами Президента України, затвердженими відповідними їм Законами України, перебуваючи біля домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_3 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення та з умислом на таємне викрадення чужого майна, переліз через паркан, підійшов до житлового будинку, ривком руки зірвав кріплення клямки вхідної двері, після чого проник до житла, звідки таємно викрав належні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,: мобільний телефон марки «Росо С65», імей 1: НОМЕР_1 ; імей 2: НОМЕР_2 , вартістю 3823,75 грн; павербанк марки «I-Battery», ємністю 60000мАч, вартістю 889,99 грн, а всього майно, загальною вартістю 4713,74 грн, яким розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений вину у вчиненому визнав повністю та показав, що на початку липня місяця цього року він мав матеріальні труднощі, не було навіть за що придбати їжу, у зв`язку із чим, у вищевикладені часі і місці він вирішив прийти до домоволодіння раніше знайомої потерпілої, щоб попросити у неї грошей. Виявивши її відсутність, він переліз через паркан, підійшов до дверей будинку, силоміць ривком відчинив їх, зайшов до будинку, де виявив лише чужі мобільний телефон та павербанк, які забрав із собою. В подальшому телефон він продав незнайомцю, а павербанк згодом повернув потерпілій. Про вчинене жалкує, щиро кається, висловлює наміри в майбутньому відшкодувати спричинену потерпілій майнову шкоду.

Отримавши показання обвинуваченого, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманим захисником та обвинуваченим, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів на доведення вини ОСОБА_5 у вміненому тому діянні.

Таким чином суд визнає доведеним вчинення ОСОБА_5 дій, які полягали в тому, що він, будучи судимим за ч.4 ст.185 КК України, достовірно знаючи про запроваджений Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України воєнний стан, дія якого була неодноразово продовжена іншими Указами Президента України, затвердженими відповідними їм Законами України, перебуваючи близько 05 години 15 хвилин 05 липня 2025 року біля домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_3 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення та з умислом на таємне викрадення чужого майна, переліз через паркан, підійшов до житлового будинку, ривком руки зірвав кріплення клямки вхідної двері, після чого проник до житла, звідки таємно викрав належні ОСОБА_6 : мобільний телефон марки «Росо С65», імей 1: НОМЕР_1 ; імей 2: НОМЕР_2 , вартістю 3823,75 грн; павербанк марки «I-Battery», ємністю 60000мАч, вартістю 889,99 грн, а всього майно, загальною вартістю 4713,74 грн, яким розпорядився на власний розсуд.

Зазначені дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Судом розглянуто цивільний позов, заявлений до обвинуваченого потерпілою ОСОБА_6 про стягнення спричиненої майнової шкоди в розмірі 3823,75 грн, з яким обвинувачений погодився.

Вирішуючи зазначений позов, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. У відповідності з ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана потерпілому від злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду.

Обвинувачений пояснив, що не має можливості в повному обсязі відшкодувати спричинену майнову шкоду, а її розмір доводиться змістом доведеного в суді обвинувачення, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Заявлені органом досудового розслідування до відшкодування з обвинуваченого процесуальні витрати на суму 3565,60 грн, пов`язані з проведенням в справі експертизи, є обґрунтованими та також підлягають задоволенню в повному обсязі.

При призначенні ОСОБА_5 покарання суд визнає його щире каяття, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин, а також активне сприяння розкриттю злочину в якості обставин, які пом`якшують покарання, а також констатує про відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Суд також враховує дані про ОСОБА_5 як про особу, яка показує про наявність власної сім`ї, утриманців, неофіційне працевлаштування в якості жебрака, наявність статусу особи з інвалідністю 3 групи, не перебування на спеціалізованих обліках в медичних установах, а також посередню характеристику за місцем проживання.

На підставі викладеного, з урахуванням особи винуватого, суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого діяння, а також факту засудження ОСОБА_5 у 2024 році за вчинення іншого аналогічного злочину, положень ч.3 ст.78 КК України, а також роз`яснень п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» в частині неприпустимості повторного звільнення засудженого від відбуття покарання з випробуванням, якщо цією особою було вчинено новий злочин під час іспитового строку, суд вважає, що дана обставина не дозволяє застосувати до обвинуваченого після призначення остаточного покарання положення ст.ст.69,75,76 КК України, у зв`язку із чим, необхідно допустити подальшу ізоляцію ОСОБА_5 від суспільства, з наступним його поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу, тобто призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Окрім того, зважаючи на призначення ОСОБА_5 вищезазначеного покарання, що підлягає реальному відбуттю, а також існування ризику ухилення останньої особи від його відбування після проголошення вироку, суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Долю долучених до матеріалів кримінального провадження речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України, із скасуванням накладеного на них арешту.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до зазначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 06 травня 2024 року, за ч.4 ст.185 КК України, та визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років і 1 (один) день.

На підставі ч.5 ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_5 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в період часу з 18 жовтня 2025 року до 20 жовтня 2025 року, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 18 жовтня 2025 року.

До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з подальшим утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Розшук ОСОБА_5 скасувати.

Виконання вироку в цій частині покласти на начальника Відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , спричинену майнову шкоду в розмірі 3823 (три тисячі вісімсот двадцять три) грн 75 коп.

Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави процесуальні витрати на суму 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.

Після набрання вироком законної сили визнані в якості речових доказів:

- павербанк марки «I-Battery», ємністю 60000мАч, вважати повернутим ОСОБА_6 ;

- предмети одягу та взуття ОСОБА_5 вважати повернутими ОСОБА_5 .

Арешт, накладений на вищезазначені речові докази - скасувати.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Пересипський районний суд м. Одеси впродовж 30 днів з дня його проголошення, а ув`язненим ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення його копії.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1