Справа № 333/3378/25
Провадження № 1-кп/333/654/25
ВИРОК

Іменем України

23 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000109 від 20.01.2025 року, відносно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, розлученого, неповнолітніх або малолітніх дітей на утриманні не має, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

17.04.1985 року Саксаганським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 81, ст. 229-6, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

26.08.1993 року Терновським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 81, ч. 1 ст. 89, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

17.06.2003 року Дзержинським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ст. 19, ч. 2 ст. 148-4, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна та з позбавленням права займати посади, пов`язані з розпорядчими функціями строком 3 роки;

10.03.2009 року Саксаганським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

23.07.2009 року Жовтневим районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

15.01.2014 року Коростишівським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 304, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

16.03.2017 року Саксаганським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

31.03.2021 року Солом`янським районним судом м. Київ за ч. 2 ст. 263, ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

16.08.2021 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

26.11.2021 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

26.09.2022 року Жовтневим районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнився 01.11.2023 умовно-достроково з невідбутим строком 7 місяців 11 днів;

23.06.2025 року Полонським районним судом Хмельницької області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі,

-за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, і стаття (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих кримінальних правопорушень проти власності, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях вправлення та перевиховання не став та повторно скоїв аналогічне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

20.01.2025 року о 18 год. 36 хв., ОСОБА_4 маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаються ніким непоміченими, нехтуючи нормами Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, знаходячись біля місця для паркування велосипедів, що знаходиться біля входу в магазин «АТБ», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Автозаводська, буд. 32-а, заволодів електровелосипедом «FIIDO M1 PRO», чорного кольору, який належить потерпілому ОСОБА_7 .

Після чого, ОСОБА_4 , разом з викраденим майном, покинув місце скоєння злочину, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями потерпілому майнову шкоду на загальну суму 28 519 грн. 38 коп.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

2. Позиція обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в обсязі пред`явленого йому обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, та підтвердив суду, що вчинив кримінальне правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставинах. Не оспорював фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, дати, часу, місця вчинення епізоду злочинної діяльності, майна, яким заволодів, правової кваліфікації свого діяння. Зазначив, що він викрав електровелосипед, який не був пристебнутий, біля магазину, в подальшому у нього цю річ теж викрали. У скоєному щиро кається.

3. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_7 , який належним чином був повідомлений судом про час і місце слухання зазначеного кримінального провадження, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, покарання обвинуваченому просить призначити на розсуду суду.

У судовому засіданні також оголошені документи, що характеризують особу ОСОБА_4 .

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважав за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечували всі учасники судового провадження, які пояснили, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Пунктом 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» визначено, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) «Девеер проти Бельгії» (Deweerv. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Відтак, за погодженням з усіма учасниками судового провадження, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказів у справі та проведених у кримінальному провадженні експертиз.

4. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.

Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за викладених у вироку обставинах повністю підтверджена дослідженими в ході судового слідства доказами.

Під час допиту обвинувачений не заперечував, що саме він здійснив крадіжку майна у потерпілого ОСОБА_7 , за вказаних в обвинувальному акті обставинах, і беззаперечно визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Покази обвинуваченого суд вважає такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, а також дослідженим матеріалам кримінального провадження, тому розцінює їх як достовірні, приймає як доказ його вини і вважає, що вони в сукупності з дослідженими в ході судового слідства доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення і кваліфікує дії останнього за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

5. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття у скоєному, про що свідчить поведінка обвинуваченого в суді.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд не вбачає.

6. Мотиви призначення судом покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку, його вік, стан здоров`я на обліку у лікаря-психіатра і лікаря-нарколога не перебуває, зі слів обвинуваченого останній хворіє на гепатит В, туберкульоз, є особою з ВІЛ, соціальні зв`язки неодружений, на його утриманні неповнолітніх або малолітніх дітей немає, не працює.

У рішенні «Бремер проти Німеччини» від 03.10.2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати у зв`язку з відстрочкою.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, думку учасників провадження, висловлену у судових дебатах, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції закону, що відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.

Приймаючи до уваги, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 , вчинене ним до винесення відносно нього вироку Полонського районного суду Хмельницької області від 23.06.2025 року, суд вважає за необхідне призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, після чого остаточно призначити покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 23.06.2025 року.

7. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не обирався, клопотань про його обрання заявлено не було.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, з ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 23.06.2025 року остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

До строку покарання відповідно до ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього ув?язнення з моменту його фактичного затримання з 04.05.2025 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню ОСОБА_4 не обирався.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта по кримінальному провадженню № 0000109 для проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/108-25/1812-ТВ від 03.02.2025 року, в розмірі 795 (сімсот дев`яносто п`ять) грн. 38 коп., стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази:

- DVD-R диск білого кольору «CMDR47G-CFMWM03-6865 65 LA0144» з відеозаписом з камер спостереження, розташованих на фасаді магазину «АТБ» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Автозаводська, 32, в період часу з 18.30 по 18.41 год. 20.01.2025 року; чек про покупку електровелосипеда «FIIDO M1 PRO», чорного кольору, від 10.02.2022 року з магазину «АЛЛО» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 218, долучені до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1