Провадження № 1-кп/686/1807/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000804 про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.5 ст.191 КК України,

встановив:

13 жовтня 2025 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надійшов направлений, в порядку ст. 291 КПК України, першим заступником керівника Окружної прокуратури міста Хмельницького обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.5 ст.191 КК України.

Обвинувальний акт надійшов в суд відповідно до ст.314 КПК України. Справа підсудна Хмельницькому міськрайонному суду Хмельницької області. Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, немає. Справа може бути призначена до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

На підтвердження обставин, що мають значення для кримінального провадження, прокурор заявив клопотання, щодо задоволення якого не заперечили обвинувачена, її захисник та представник потерпілого, про виклик для допиту під час судового розгляду свідків (згідно з переліком, зазначеним у письмовому клопотанні), вказане клопотання, згідно з положеннями ст.ст.22, 315 КПК України, підлягає задоволенню.

Окрім того, захисник ОСОБА_5 заявив клопотання, підтримане обвинуваченою та представником потерпілого, щодо задоволення якого частково заперечив прокурор, про виклик для допиту під час судового розгляду свідків (згідно з переліком, зазначеним у письмовому клопотанні). Однак, це клопотання захисника, відповідно до положень ст.ст.22, 315 КПК України, підлягає задоволенню лише в частині виклику до суду для допиту свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , щодо допиту яких під час судового розгляду прокурор не заперечив, оскільки ці свідки допитувались під час досудового розслідування. З підстав озвучених прокурором, який заперечив щодо допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , про намір допиту яких, без дотримання вимог ст.290 КПК України, представник сторони захисту заявив лише у підготовчому судовому засіданні, клопотання захисника, в частині допиту цих свідків, не може бути задоволене, що не позбавляє захисника ОСОБА_5 можливості, після виконання вимог ст.290 КПК України, повторно звернутись до суду з означеним клопотанням.

Відносно обвинуваченої ОСОБА_4 під час досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.08.2025 р., було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною залишати житло в період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. наступного дня, з покладенням на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, строк дії цієї ухвали до 17.10.2025 р. включно. До спливу цього строку судове провадження, враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення та проведених у кримінальному провадженні процесуальних (слідчих) дій (згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування), завершити не представляється можливим.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Прокурор заявив клопотання, проти задоволення якого заперечили обвинувачена, її захисник та представник потерпілого, про продовження відносно ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічну пору доби та про продовження строку дії покладених на обвинувачену обов`язків, посилаючись, з-поміж іншого, й на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а передбачені ст.177 КПК України ризики: переховування від суду; незаконного впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні, на цей час продовжують існувати, і жоден інший, більш м`який запобіжний захід, окрім як домашній арешт, не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що наявні підстави для задоволення поданого прокурором клопотання щодо продовження дії запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченої ОСОБА_4 , у виді домашнього арешту з покладенням зобов`язання та обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, з огляду на таке.

Так, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Частиною 2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч.2 ст.181 КПК України).

Згідно з ч.6 ст.181 КК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності, строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ч.7 ст.194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності, цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

На думку суду, наведені у клопотанні прокурора підстави для продовження строку дії застосованого відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладених на неї обов`язків, є обґрунтованими. Підстав для зміни обвинуваченій міри запобіжного заходу на інший, більш м`який запобіжний захід, на цей час суд не вбачає.

При цьому суд враховує, що ризики, які були доведені прокурором в суді при застосуванні обвинуваченій ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування запобіжного заходу у виді домашнього арешту (дія якого закінчується 17 жовтня 2025 року), не змінились. Остання обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, у справі не з`ясовані усі обставини, встановлені під час кримінального провадження, не перевірено їх доказами, у тому числі не допитані свідки, а відтак обвинувачена, усвідомлюючи суворість покарання, яке передбачене санкцією ч.5 ст.191 КК України, та може їй загрожувати у разі засудження, може незаконно на них впливати, а також переховуватись від суду.

Тобто ризики, які враховувались під час застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу, на даний час продовжують існувати, що й доведено в судовому засіданні представником сторони обвинувачення.

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, судом на даний час не встановлено.

Аналізуючи особу обвинуваченої, її вік, стан здоров`я, майновий та сімейний стан, суд враховує, що ОСОБА_4 є раніше не судимою особою, яка позитивно характеризується, інвалідом 3 групи, має постійне місце проживання, роботу, родину, зокрема й чоловіка, який являється інвалідом 2 групи, похилого віку батьків. Однак, вищезгадані обставини, які встановлені в судовому засіданні, не є такими, які б давали можливість застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід чи відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Прокурором доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, із забороною залишати житло у нічний час доби, який не є найсуворішим запобіжним заходом відповідно до шкали градації, визначеної КПК України, не зможе запобігти відповідним ризикам, та не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України. Більш того, стороною захисту не доведено, як змінилися обставини, які були взяті до уваги при застосуванні запобіжного заходу, які нові обставини виникли після прийняття рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Наведене свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, шляхом застосування інших, більш м`яких, запобіжних заходів, зокрема й у вигляді особистої поруки чи особистого зобов`язання, про застосування якого клопотала обвинувачена та її захисник, та що такі заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченої та виконання ОСОБА_4 процесуальних рішень по справі.

Так, суд уважає обґрунтованою і доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання чи особистої поруки, не забезпечить попередження вищезазначених ризиків і належну процесуальну поведінку обвинуваченої, оскільки не встановлено тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення ОСОБА_4 дій, спрямованих на переховування від суду, незаконний вплив у даному кримінальному провадженні на свідків, анкетні дані яких відомі ОСОБА_4 . Особисте зобов`язання не підлягає до застосування з огляду на тяжкість злочину, вчинення якого інкримінується обвинуваченій, та наявність реальних сумнівів того, що ОСОБА_4 виконуватиме покладені на неї обов`язки. Особиста порука не підлягає застосуванню, оскільки будь-яких клопотань від осіб, яких би суд міг вважати такими, що заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків, до суду не надходило.

За наведених обставин, судом відхиляються зазначені стороною захисту аргументи про те, що ОСОБА_4 немає намірів перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватись від суду, впливати на свідків, а також щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Окрім того, сам факт, що обвинувачена ОСОБА_4 не вчиняла активних дій, спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженню, під час дії застосованого відносно неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та належним чином виконувала покладені на неї процесуальні обов`язки, не свідчить, що на даний час відсутні ризики того, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду, а також незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Зважаючи на те, що заявлені ризики, які були враховані при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, продовжують існувати та вони виправдовують тримання обвинуваченої під домашнім арештом, враховуючи усі, визначенні ст.178 КПК України, обставини в їх сукупності, зокрема й майновий та сімейний стан ОСОБА_4 , наявність у неї родини, роботи та місця проживання, репутацію ОСОБА_4 , вік та стан її здоров`я, приходжу до висновку, що слід продовжити строк застосованого до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні, без дозволу суду, залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. наступного дня, окрім випадків необхідності прослідувати до місця укриття під час оголошення сигналу «Повітряна тривога» або до медичного закладу за отриманням медичної допомоги, з покладенням на ОСОБА_4 зобов`язання прибувати до суду за кожною вимогою, а також, слід продовжити строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків: повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Саме такий запобіжний захід буде достатнім для виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків та зможе забезпечити її належну процесуальну поведінку.

Строк дії застосованого відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладених на ОСОБА_4 обов`язків, слід продовжити в межах строків строків, передбачених ч.6 ст.181, ч.7 ст.194 КПК України, а саме по 17 грудня 2025 року.

Інших клопотань, пов`язаних із судовим розглядом, на цій стадії судового провадження, сторонами кримінального провадження не заявлено.

У відповідності до ч. 2 ст. 3141 КПК України рішення щодо складення досудової доповіді відносно ОСОБА_4 не ухвалюється, оскільки вона обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину (ч.5 ст.191 КК України), нижня межа санкції якого перевищує п`ять років позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 22, 31, 177, 178, 181, 194, 196, 199, 314-316, 392, 532 КПК України, суд -

постановив:

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.5 ст.191 КК України призначити до судового розгляду суддею одноособово у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду (м.Хмельницький, вул.Пилипчука, 1) на 14 год. 00 хв. 27 жовтня 2025 року.

Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченій задовольнити.

Продовжити по 17 грудня 2025 року строк дії застосованого під час досудового розслідування щодо обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні, без дозволу суду, залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. наступного дня, окрім випадків необхідності прослідувати до місця укриття під час оголошення сигналу «Повітряна тривога» або до медичного закладу за отриманням медичної допомоги, з покладенням на ОСОБА_4 зобов`язання прибувати до суду за кожною вимогою, а також продовжити по 17 грудня 2025 року строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків: повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Клопотання прокурора про виклик до суду для допиту свідків (згідно з переліком, зазначеним у письмовому клопотанні) задовольнити.

Клопотання захисника ОСОБА_5 в частині виклику до суду для допиту свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задовольнити, у задоволенні іншої частини цього ж клопотання (щодо виклику свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ) відмовити.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, робити з них необхідні виписки та копії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є обов`язковою для виконання і оскарженню не підлягає.

Суддя