КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/2687/2026 Категорія: ч. 3 ст. 369-2 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 січня 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000865, внесеному до ЄРДР 24 лютого 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, за апеляційною скаргою прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 15 вересня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15 вересня 2025 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 , обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000865 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, повернуто прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.

Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 ; залишено без задоволення скарги захисника на дії слідчого і рішення прокурора.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор зазначає, що ухвала суду є незаконною, та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду першої інстанції хвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Зокрема, апелянт наголошує, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Більш того, як вказує прокурор, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Крім того, як зазначає прокурор, питання про відповідність викладення в обвинувальному акті фактичних обставин, їх узгодженість з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватись до оцінки вказаних обставин чи досліджувати обставини кримінального провадження або докази на їх підтвердження чи спростування.

Також прокурор вважає безпідставними твердження суду про те, що вказаний у обвинувальному акті виклад фактичних обставин, формулювання обвинувачення та кваліфікація дій особи є неконкретними та суперечливими, що унеможливлює сприйняття обвинуваченим обсягу та змісту висунутого йому обвинувачення, оскільки деталі вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину доведені до його відома, сукупність таких деталей є достатньою для повного розуміння суті висунутого йому обвинувачення, та відповідно він офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.

Таким чином, прокурор вважає, що оскаржувана нею ухвала суду про повернення обвинувального акту прокурору не може вважатись законною і обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню через порушення судом вимог ст. 291 КПК України.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, захисника, який заперечував щодо апеляційної скарги, обвинуваченого, який підтримав позицію захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Згідно з положеннями ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції не дотримався наведених вимог закону.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право зі стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд першої інстанції послався в ухвалі на невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону, обґрунтовуючи ухвалу тим,що дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди. Таким чином, при кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 369-2 КК України орган досудового розслідування вказує на кваліфікуючу ознаку «поєднане з вимаганням такої вигоди». Проте у формулюванні обвинувачення, на переконання суду, не зазначено, які саме дії ОСОБА_8 підпадають під ознаку вимагання, чи в чому саме проявилось вимагання такої вигоди, хоча вказані дані є обов`язковими у формулюванні обвинувачення, оскільки впливають на його обсяг і кваліфікацію дій особи.

Крім того, як зазначено в ухвалі суду, в обвинувальному акті спочатку вказано, що ОСОБА_8 вказав ОСОБА_11 на необхідність надання правомірної вигоди за: «безперешкодне здійснення перереєстрації ТЗ в обхід електронної черги», але потім сторона обвинувачення виклала зовсім іншу причину необхідності надання неправомірної вигоди: «за здійснення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, в особі адміністратора ТСЦ № 8046, а саме: за здійснення державної перереєстрації автомобіля», які не є тотожними діями. Вказане також свідчить про неконкретність обвинувачення.

Суд вказав на те, що обвинувачення повинно бути конкретизованим, а не таким, що не дає змогу зрозуміти, які саме дії ОСОБА_8 утворюють об`єктивну сторону складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказаний у обвинувальному акті виклад фактичних обставин, формулювання обвинувачення та кваліфікація дій особи є неконкретними та суперечливими, що унеможливлює сприйняття обвинуваченим обсягу та змісту висунутого йому обвинувачення, і позбавляє сторону захисту можливості ефективно здійснювати свій захист, а також позбавляє суд визначити межі судового розгляду з огляду на положення ч. 1 ст. 337 КПК України та у подальшому може призвести до скасування кінцевого рішення суду першої інстанції з підстав незабезпечення гарантій на справедливий суд.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком місцевого суду, оскільки повернення обвинувального акту прокурору може мати місце лише за умови виявлення судом прямої невідповідності положень обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, які перешкоджали суду призначенню обвинувального акта до судового розгляду.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Пунктами 1-9 частини 2 статті 291 КПК України визначено перелік тих відомостей, які має містити обвинувальний акт. Зокрема, обвинувальний акт обов`язково повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а згідно з п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України - дату та місце його складення та затвердження.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо відповідності обвинувального акту вимогам закону, колегія суддів враховує висновок, викладений у Постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16, відповідно до якого …закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1) фактичних обставин кримінального правопорушення;

2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»);

3) формулювання обвинувачення.

При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому...

Суд звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

За змістом обвинувального акта у даному кримінальному провадженні викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення з описом конкретних дій, які інкримінуються обвинуваченому, з зазначенням обставин вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, з вказівкою місця, дати, способу та інших обставин вчинення кримінального правопорушенняу тих межах, в яких слідчий, прокурор вважали їх встановленими, та правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, тобто, викладена позиція сторони обвинувачення в такому виді, як це вважає за правильне прокурор, та, всупереч висновкам суду першої інстанції, з зазначенням об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення.

Наведені обставини спростовують висновок суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.

Враховуючи, що згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає по формі обвинувальний акт вимогам ст. 291 КПК України, а обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто, суть висунутого обвинувачення, є предметом розгляду кримінального провадження в судовому засіданні, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність недоліків в обвинувальному акті з вказівкою фактично на неповноту та неконкретність обвинувачення, не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.

При цьому, на переконання колегії суддів, приймаючи рішення за результатами підготовчого судового засідання, місцевий суд має виходити з положень ст. 22, ст. 26 КПК України щодо змагальності та диспозитивності кримінального провадження та положень ст. 337 КПК України, яка визначає меж судового розгляду, який проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а обов`язок доказування обставин, передбачених ст.. 91 КПК України, відповідно до ст. 92 КПК України, покладається під час судового розгляду на прокурора.

Зазначені положення норм процесуального законодавства судом першої інстанції не було враховано належним чином.

Таким чином під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено порушень, допущених при складанні обвинувального акту щодо ОСОБА_8 , які б перешкоджали суду першої інстанції призначити кримінальне провадження до судового розгляду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтованість повернення обвинувального акта є слушними.

Враховуючи викладене, на переконання колегії суддів, висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України та повернення обвинувального акта прокурору є помилковим, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а ухвала суду на підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КК України у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду постановити законне та обґрунтоване рішення, - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 15 вересня 2025 року в частині повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000865 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4