№ 1-кс/755/4089/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" листопада 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Казахстану, м. Джамбул, громадянину України, українцю, з вищою освітою, перебуваючому у цивільному шлюбі, маючому дітей 2009 р.н. та 2024 р.н., зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002512 від 26.07.2025 року, за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. ч. 3, 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 .

Клопотання погоджене з прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що у проміжок часу, але не пізніше 15.07.2025 року, у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який діяв за попередньою змовою із невстановленими досудовим розслідуванням особами, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, виник злочинний умисел, спрямований на підроблення та використання завідомо підробних документів, а саме: довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру ДРІ у Старокиївському районі м. Києва на ім?я ОСОБА_7 ; паспорту громадянина України на ім?я ОСОБА_7 та дублікату договору дарування земельної ділянки, розташованої у Київській області, Фастівському районі, селі Гатному, кадастровий номер земельної ділянки: :02:005:0080.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на підроблення та використання завідомо підробних документів, перебуваючи в невстановленому досудовим слідством місці, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який діяв за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, вчинив підроблення посвідчення, яке видається установою, що має право видавати та посвідчувати такі документи, а саме виготовив паспорт громадянина України на ім?я ОСОБА_7 та вклеїв дві різних фотокартки для документів зі зображенням громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на підроблення та використання завідомо підробних документів, перебуваючи у невстановленому досудовим слідством місці, ОСОБА_5 , який діяв за попередньою змовою із невстановленими досудовим розслідуванням особами, вчинив підроблення посвідчення, яке видається установою, що має право видавати та посвідчувати такі документи, а саме, виготовив довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру ДРІ у Старокиївському районі м. Києва на ім?я ОСОБА_7 та дублікат договору дарування земельної ділянки, розташованої у Київській області, Фастівському районі, селі Гатному, кадастровий номер земельної ділянки: :02:005:0080. Отримавши таким чином підроблені довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру ДРІ у Старокиївському районі м. Києва на ім?я ОСОБА_7 , паспорт громадянина України на ім?я ОСОБА_7 та дублікат договору дарування земельної ділянки розташованої у Київській області, Фастівському районі, селі Гатному, кадастровий номер земельної ділянки: :02:005:0080., почав їх умисно використовувати для посвідчення особи, з метою заволодіння чужими грошовими коштами в особливо великих розмірах, шляхом обману, в умовах воєнного стану.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, а саме підробленні посвідчення, яке видається та посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи і який надає права, з метою використання його підроблювачем.

Крім того, 21.07.2025 року, близько 12 години 34 хвилини, під час укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої у Київській області, Фастівському районі, селі Гатному, кадастровий номер земельної ділянки: :02:005:0080, ОСОБА_9 , з метою незаконного відчуження майна, перебуваючи в офісі приватного нотаріуса ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , не являючись власником такого майна, передав нотаріусу ОСОБА_10 завідомо підробний договір дарування земельної ділянки, згідно з яким, ОСОБА_8 реалізував земельну ділянку, що є правовстановлюючим документом. Таким чином, ОСОБА_9 , будучи обізнаним про те, що земельна ділянка, розташована у Київській області, Фастівському районі, селі Гатному, кадастровий номер земельної ділянки: :02:005:0080, вчинив використання завідомо підробленого документа.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме використанні посвідчення, яке видається та посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи і який надає права.

Так, у подальшому, в невстановлений досудовим розслідуванням проміжок часу, але не пізніше 15.07.2025 року, невстановлена досудовим розслідуванням особа, за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно та з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужими грошовими коштами в особливо великих розмірах, шляхом обману, в умовах воєнного стану, використовуючи інтернет-ресурс «OLX», з мобільного номера телефону НОМЕР_1 , який належить невстановленій досудовим розслідуванням особі, розмістив завідомо неправдиве оголошення про продаж земельної ділянки, розташованої у Київській області, Фастівському районі, селі Гатному, кадастровий номер земельної ділянки: :02:005:0080, яка фактично не належала йому на праві власності та не перебувала в його користуванні. Оголошенню було присвоєно ID893344171, а вартість земельної ділянки, відповідно до оголошення, складала 80 000 доларів США. Так, 15.07.2025 року на зазначене оголошення відповів ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який виявив намір придбати вказану земельну ділянку. Після короткого обміну повідомленнями в чаті інтернет-ресурсу «OLX», за ініціативою невстановленої досудовим розслідуванням особи, подальше спілкування між останнім та потерпілим було переведено до мобільного додатку «Viber», при цьому, використовувався мобільний номер НОМЕР_1 та нікнейм Leo, які належать невстановленій досудовим розслідуванням особі. У ході спілкування, невстановлена досудовим розслідуванням особа повідомила ОСОБА_11 , що виступає у якості ріелтора. Вказане листування між невстановленою досудовим розслідуванням особою та ОСОБА_11 у мобільному додатку «Viber» тривало у період з 15.07.2025 року до 18.07.2025 року. В ході спілкування, сторони досягли попередньої домовленості щодо умов купівлі-продажу земельної ділянки. З метою зміцнення довіри потерпілого та створення видимості правомірності угоди, невстановлена досудовим розслідуванням особа повідомила останнього, що подальший супровід укладення домовленостей та юридичний супровід угоди здійснюватиме, нібито, юрист власника - громадянин ОСОБА_9 , який фактично діяв у змові з невстановленою досудовим розслідуванням особою. Для підготовки угоди невстановлена досудовим розслідуванням особа також відправила потерпілому фотографії підроблених документів, серед яких - дублікат договору дарування земельної ділянки.

Надалі, 19.07.2025 року, громадянин ОСОБА_9 , використовуючи абонентський номер мобільного зв?язку НОМЕР_2 та обліковий запис у мобільному додатку «Telegram» з іменем користувача ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, вступив у контакт із ОСОБА_11 . У ході листування ОСОБА_5 представився юристом власника земельної ділянки та з метою створення у потерпілого переконання у законності правочину, надіслав йому електронні копії документів, серед яких, висновок з технічної інвентаризації та звіт про оцінку вартості земельної ділянки. Вказані документи дійсно стосувалися земельної ділянки, що пропонувалася до продажу, та відповідали дійсності за своїм змістом, однак, спосіб їх здобуття підозрюваними у ході досудового розслідування не встановлений. У подальшому, 20.07.2025 року, ОСОБА_5 , діючи у змові з невстановленою досудовим розслідуванням особою та використовуючи мобільний додаток «Telegram», узгодив із ОСОБА_11 проведення зустрічі, з метою укладення договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянки у приватного нотаріуса ОСОБА_10 . Сторони погодили проведення угоди на 12 годину 00 хвилин за адресою здійснення нотаріальної діяльності: м. Київ, вул. Гарматна, 20.

Так, 21.07.2025 року, о 12 годині 34 хвилин, ОСОБА_9 прибув до приватного нотаріуса ОСОБА_10 за адресою: м. Київ, вулю Гарматна, 20, та надав нотаріусу низку документів, серед яких, завідомо підроблені документи, а саме: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру ДРІ у Старокиївському районі м. Києва на ім?я ОСОБА_7 та дублікат договору дарування земельної ділянки, а також звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, висновок з технічної інвентаризації для початку здійснення реєстрації дії. У подальшому, о 12 годині 56 хвилин, прибув ОСОБА_8 , який представлявся власником земельної ділянки, та надав завідомо підроблений паспорт громадянина України на ім?я ОСОБА_7 для укладення вказаної угоди. Під час зазначеної зустрічі між сторонами було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, а ОСОБА_11 сплачені грошові кошти у розмірі 80 000 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України становило 3 340 112 гривень 00 копійок на час вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужими грошовими коштами в особливо великих розмірах, шляхом обману, в умовах воєнного стану, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих ОСОБА_5 вищевказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від громадянина ОСОБА_11 ; протоколом допиту в якості потерпілого громадянина ОСОБА_11 та додатками до протоколу допиту; протоколами впізнання за фотознімками, відповідно до яких, ОСОБА_11 впізнає громадян ОСОБА_8 та ОСОБА_5 ; протоколом допиту в якості потерпілого громадянина ОСОБА_7 та додатками до протоколу допиту; протоколом допиту в якості свідка приватного нотаріуса ОСОБА_10 ; протоколами впізнання за фотознімками, відповідно до яких, ОСОБА_10 впізнає громадян ОСОБА_8 та ОСОБА_5 ; протоколами огляду камер відеоспостереження, встановлених за адресою: АДРЕСА_2 ; результатами проведення кримінального аналізу; протоколом обшуку за адресою проживання ОСОБА_5 ; повідомленням про підозру ОСОБА_5 ; протоколами оглядів вилученого майна, у ході, здійснення обшуку за адресою проживання ОСОБА_5 ; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Враховуючи викладене, на даний час, існують наступні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість злочину у вчиненні якого він на даний час підозрюється, а саме у вчиненні тяжкого злочину, за який КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності та подальшого засудження. Так, ообґрунтовуючи можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування слід звернути увагу на те, що 02.10. 2025 року ОСОБА_5 отримав повістки на виклик до Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві на 06.10.2025 року, 07.10.2025 року та 08.10.2025 року, з яких, за викликом прибув лише 07.10.2025 року, про причини своєї неявки останній жодним чином не повідомив. Крім того, слід акцентувати увагу на тому, що 07.10.2025 року ОСОБА_5 отримав повістку на виклик до Дніпровського УП ГУ НП у Києві на 13.10.2025 року, однак, жодних пояснень своєї неявки останній не надав та на зв`язок зі слідчим жодним чином не виходив. Зокрема, 03.11.2025 року ОСОБА_5 , будучи обізнаним, що відносно нього у Дніпровському районному судді міста Києва відбудеться розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу у виді позбавлення волі, проігнорував судове засідання та не зявився на нього, у той час, як захисник останнього вказане засідання відвідала; підозрюваний ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки, на даний час, органом досудового розслідування не встановлено місця та способу виготовлення підробних документів, які використовувалися у ході вчинення злочину; з метою уникнення покарання за кримінальне правопорушення, у якому він на даний час підозрюється, може впливати на потерпілих та співучасників кримінального правопорушення у цьому ж кримінальному провадженні; може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки не має стабільного джерела отримання прибутку та свої матеріальні потреби намагається задовольнити злочинним шляхом, що й стало причиною вчинення ним інкримінованого йому злочину.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосовано до підозрюваного, оскільки це не буде достатнім стримуючим фактором для додержання процесуальних обов`язків, зважаючи на тяжкість інкримінованого злочину.

До підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистої поруки не можливо застосувати у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважатиме такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, проте, з оточення підозрюваного вказані особи, які могли би виступати в якості поручителя, відсутні.

Також, до підозрюваного не може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у зв`язку з тим, що така міра обмеження особистої свободи буде не дієвою.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може застосовуватися до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Беручи до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: наявність вагомих доказів про вчинення інкримінованого підозрюваному кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 5 ст. 190, ч. ч. 3, 4 ст. 358 КК України, тяжкість покарання, високий ступінь суспільної небезпеки, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, прохав його задовольнити з підстав, викладених у ньому, зазначивши, що, на думку сторони обвинувачення, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що останній може будь-яким способом впливати на свідків та потерпілих, знищити документи, які не були виявлені під час слідчих розшукових дій органом досудового розслідування, зокрема, після проведення першочергових слідчих дій за місцем проживання ОСОБА_5 , останній уникав слідства, а саме, не з`явився за викликом до слідчого та повідомив, що був мобілізований і на думку сторони обвинувачення, це один зі способів уникнення відповідальності, оскільки на той час, слідчий повинен був повідомити йому про підозру. Таким чином, для належної процесуальної поведінки підозрюваного, необхідно застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки сам характер кримінальних правопорушень та спосіб їх вчинення, унеможливлює застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечувала, зазначивши, що в матеріалах, долучених до клопотання, відсутні підстави, які б стверджували про причетність ОСОБА_5 до кримінальних правопорушень, зокрема, коли останній не мав статусу в кримінальному провадженні, за місцем його проживання було проведено обшук та виявлено ряд речей, які не мають відношення до вказаного провадження. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків. Так, з 30.10.2025 року її підзахисний має статус підозрюваного та у своєму клопотанні орган досудового розслідування вказує на те, що ОСОБА_5 не з`являвся до слідчого, однак, це не відповідає дійсності. 02 жовтня 2025 року було проведено обшук, 06.10.2025 року її підзахисному вручено повістки про виклик на 06.10.2025 року та 07.10.2025 року, останній телефонував слідчому та останній зазначав, що 06.10.2025 року він не зможе приділити ОСОБА_5 час та вказав, щоб він прибув 07.10.2025 року. У подальшому, 07.10.2025 року її підзахисний прибув на виклик та тривалий час очікував біля управління поліції, після чого, 20 хвилин перебував у слідчого, однак, його допит так і не було проведено. Крім того, ОСОБА_5 було мобілізовано, але не за контрактом, як про це було зазначено органом досудового розслідування, останній має цивільну дружину, яка вагітна, має на утриманні двох дітей 2009 р.н. та 2024 р.н., а також, місце проживання та роботи, є військовослужбовцем, зокрема, відсутні підтвердження про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому, прохала відмовити у задоволенні клопотання, при цьому зазначивши, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є також недоречним, оскільки її підзахисний належним чином виконує обов`язки, передбачені ст. 42 КПК України. На підтвердження своїх доводів, прохала долучити до матеріалів клопотання письмові докази.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника та зазначив, що він має намір з`являтися на виклики до органу досудового розслідування з дозволу військової частини та не заперечує проти проведення слідчих дій, має намір доказувати про свою непричетність до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного.

Так, відповідно до вимог ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з положеннями ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У частині 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 176 КПК України регламентує, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із частиною першою ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується, виключно, у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 5 ст. 193 КПК України, будь-які твердження чи заяви підозрюваного, обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Відповідно до ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

У судовому засіданні, на думку слідчого судді, на даний час встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. ч. 3, 4 ст. 358 КК України, наявними у клопотанні доказами в їх сукупності.

Так, слідчий суддя зазначає, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. theUnitedKingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі SelahattinDemirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі IlgarMammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Зокрема, при розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує положення п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, при цьому ризик переховування особи від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити, з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтвердити існування такого ризику.

Враховуючи, що достатніх та обґрунтованих підстав, у клопотанні слідчого не зазначено, слідчий суддя приходить до висновку, що викладені у клопотанні мотиви не можуть служити підставою для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 найбільш суворого запобіжного заходу - взяття під варту.

З огляду на вищезазначені обставини, враховуючи поряд з цим, що підозрюваний ОСОБА_5 має місце реєстрації та проживання у м. Одеса, двох дітей 2009 р.н. та 2024 р.н., зокрема, вагітну цивільну дружині, перебуває на військовій службі за загальною мобілізацією з 13.10.2025 року в ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше не судимий, слідчий суддя приходить до висновку, що тримання підозрюваного під вартою є надмірним запобіжним заходом, який покликаний забезпечити його належну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків.

Таким чином, докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні, не дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, негативно впливати на хід розслідування кримінального провадження, а тому, для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні, вважає достатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За таких обставин, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні належним чином не доведено підстави необхідності обрання відносно ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням всіх обставин, клопотання слідчого щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає, при цьому, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який з урахуванням, обставин кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного, на даний час, забезпечить його належну процесуальну поведінку та виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, одночасно з цим, слідчий суддя вважає за необхідне, згідно з положеннями ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_5 відповідні обов`язки.

За таких обставин, керуючись вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. ст. 110, 131, 132, 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, суду залежно від стадії кримінального провадження, за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги та прибуття до місць укриття чи бомбосховища з 23 години 30 хвилин до 05 години 30 хвилин, у межах строку досудового розслідування, тобто до 27 грудня 2025 року включно.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали для виконання передати органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: