Житомирський апеляційний суд
Справа №275/105/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/887/25
Категорія ч.4 ст.185 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі судове провадження №275/105/24 в межах матеріалів кримінального провадження №0000612 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Брусилівського районного суду Житомирської області від 12.08.2025 відносно

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати у розмірі 2271,84 грн.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Згідно вироку суду, указом Президента України №64/2022 на території України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який затверджено 24.02.2022 Верховною Радою України ЗУ Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні».

У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", на підставі Указу Президента України від 26 липня 2023 р. №451/2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Всупереч введеному правовому режиму воєнного стану, 22 грудня 2023 року близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_7 перебував за адресою АДРЕСА_2 , на території домоволодіння потерпілої ОСОБА_9 .

В цей час, за вказаних обставин, в нього виник злочинний протиправний умисел на крадіжку нового шнура ШВВП 2x2,5 та ШВВПн 2х2,5, що знаходився в господарському приміщенні домоволодіння та належить потерпілій ОСОБА_9 , в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чyжoгo майна корисливий мотив та мету незаконно збагатитися, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю власника та інших осіб поблизу себе ОСОБА_7 , 22 грудня 2023 року близько 15 години, шляхом вільного доступу таємно, умисно викрав новий шнур ШВВПн 1x2,5 торгівельної марки "Одескабель"загальною довжиною 200 м. вартістю 6756,00 грн. та новий шнур ШВВП 2x2,5 торгівельної марки "ДКЗ Енерго" довжиною 100 м. вартістю 2375 грн., який належить потерпілій ОСОБА_9 та викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 9131,00 грн.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду першої інстанції, як незаконний, та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_7 . При цьому, зазначає, що суд безпідставно не врахував покази обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_7 свою вину у вчиненні крадіжки 22.12.2023 з домоволодіння ОСОБА_9 не визнає та посилається на те, що в 15 годин 22.12.2023 року, час коли було скоєно крадіжку, він перебував в іншому місці, а саме в центрі с.Високе за декілька кілометрів від будинку ОСОБА_9 та сплачував кошти за комунальні платежі. Звертає увагу, що підтверджується квитанцією виданою на ім`я ОСОБА_7 про сплату комунальних платежів за газопостачання. Зазначає, що під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні було досліджено докази надані стороною обвинувачення, які є недопустимими, а саме: протокол огляду місця події від 23.12.2023 року (т.1 а.с.144-146); протокол огляду місця події від 23.12.2023 року (т. 1 а.с. 156-158). ОСОБА_7 надав дозвіл на вхід до домогосподарства працівникам поліції та відмовився впускати до двору понятих. При огляді даного домогосподарства ОСОБА_7 добровільно з приміщення літнього душу, з під підлоги видав бухту кабелю, яка запакована у поліетиленову плівку з написом марка ШВВП переріз 2x2.5 напруга 450, довжина 100 метрів.ТУ ДСТУ 7399-97 маса 8.9 кг дата 23.01.2022 р. виробник ТОВ «ДКЗ Енерга2» та з господарського приміщення добровільно видав дві бухти кабелю, які запаковані у прозору поліетиленову плівку з наявною наклейкою на кожній бухті з написом ШВВГІн 2x2.5, 100 м. 8.153 кг. вироблено 22.12.2021р. ПАТ «Одескабель». При цьому, звертає увагу, що згідно постанови від 23.12.2023 керівника слідчого підрозділу було створено групу слідчих для проведення розслідування по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР 23.12.2023 року за № 0000612 і в даній групі прізвище старшого дізнавача ОСОБА_10 відсутнє, а тому зазначені докази зібрані особою, яка не мала правових підстав для їх зібрання ( а.с.195-196). Крім того, на порушення вимог КПК України старший дізнавач ОСОБА_10 після проведення огляду місця події 23.12.2023 не вніс відомості до ЄРДР. Також, в протоколах місця події йдеться про три запечатані поліетиленові пакети в яких невідомо, що знаходилося, так як допитані в судовому засіданні в якості свідків старший дізнавач ОСОБА_10 та слідча ОСОБА_11 пояснили, що поліетиленові пакети не відкривали, а тому що знаходилося в пакетах та в якій кількості не бачили і не знають. Також під час розгляду справи залишилося невстановленим, яким чином та чому письмові матеріали по кримінальному провадженню, які було виготовлено дізнавачем, опинилися в матеріалах справи, слідство по яких проводилося слідчим. Наголошує, що за вказаних підстав такі докази, як протоколи огляду місця події від 23.12.2023 складені старшим дізнавачем ОСОБА_10 слід визнати недопустимими та не приймати їх до уваги при прийнятті рішення. Також під час розгляду справи органом обвинувачення було надано такий доказ як заява написана від імені ОСОБА_7 на ім`я начальника ВП №2 про те, що він добровільно видає бухти проводу (т. 1 а.с.152), який також є недопустимим, оскільки ОСОБА_7 заперечує те, що саме ним було написана дана заява, а також заява написана на ім`я керівника органу поліції, без зазначення дати її написання, та знову ж незрозуміло, яким чином та коли дана заява з`явилася в матеріалах кримінального провадження. Вважає, що постанова (т.1 ас.138) від 24.12.2023 про визнання, приєднання речових доказів та передача їх на зберігання є недопустимим доказом, оскільки незважаючи на вимоги закону під час досудового розгляду слідчим не було оглянуто, сфотографовано та докладно описано вміст трьох целофанових пакетів, а також не було складено протокол огляду вказаних речових доказів, а тому, постанова від 24.12.2023 винесена слідчим з порушенням вимог КПК України. Під час судового розгляду даної справи ОСОБА_7 неодноразово звертав увагу суду на те, що йому невідомо як у дворі його будинку з`явилися целофанові пакети так як він до двору будинку пакетів не приносив. На підтвердження зазначених заперечень ОСОБА_7 свідчить і сама потерпіла ОСОБА_9 , а саме відеозапис долучений до матеріалів справи органом обвинувачення на якому зафіксовано те, що при приїзді працівників поліції до будинку ОСОБА_9 вона вказала на те, що викрадені з її будинку речі знаходяться в літній кухні та літньому душі, а коли співробітники поліції зайшли в двір ОСОБА_7 то вона пішла у напрямку вказаних приміщень, однак була зупинена працівником поліції. Крім того, вважає, що ОСОБА_9 під час протиправних дій співробітників поліції, щодо проведення огляду місця події домогосподарства ОСОБА_7 , було вчинено крадіжку особистого майна ОСОБА_7 , а саме за сприяння працівників поліції, ОСОБА_9 було викрадено три килими. Однак даному факту суд при постановленні вироку будь-яких значень не надав, а послався лише на те, що суд оцінює все це критично.

В запереченнях на апеляційну скаргу адвоката прокурор Попільнянського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_12 вважає цю скаргу безпідставною, просить залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, позицію прокурора в заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Згідно зі статтею 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

Як вважає апеляційний суд, висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст.94 КПК України на предмет належності, допустимості, достовірності та не викликають у суду сумнівів у їх правдивості.

Так, в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та дав показання про те, що він злочину не вчиняв, у двір до ОСОБА_13 не заходив, 22.12.2023 року після обіду він був на пошті, де здійснював оплату за газ. Працівники поліції в нього нічого не вилучали, ніяких документів, паперів він не підписував. ОСОБА_14 до нього з працівниками поліції не приходила. До нього прийшла поліція і сказала віддати кабель. Спочатку категорично заявляв, що ніякі кабелі в нього не вилучалися, а потім заявив, що в нього знайшли 3 бухти кабеля.

Проте, не зважаючи на таку позицію обвинуваченого, суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши докази, дійшов правильного висновку про те, що заперечення обвинуваченого щодо факту крадіжки ним майна (3 бухти кабелів), яке належить потерпілій ОСОБА_9 , суперечать іншим, зібраним у справі доказам та на суду апеляційної інстанції, є способом захисту й обумовлені намаганням уникнути відповідальності та покарання за фактично вчинений ним злочин.

Так, критично оцінивши та відкинувши версію сторони захисту, суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу свого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, показання допитаної у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_7 є її сусідом, так як проживає в с.Високе, через дорогу від її будинку. Проживала з чоловіком, який хворів, він переніс інсульт. Вона просила ОСОБА_15 іноді доглядати за чоловіком, так як вона працює. Ввечері 22.12.2023 вона повернулася з роботи і чоловік розповів їй, що ОСОБА_16 викрав з літньої кухні 3 бухти кабелю, насос і ще щось. Вказану крадіжку бачив її чоловік, але так як він не може рухатись, то він стукав у вікно, а ОСОБА_17 його не чув. Вона перевірила та впевнилась, що в літній кухні були відсутні 3 бухти кабеля, які були запаковані в упаковку, вони не були у використанні, там були наклейки з написами. Після цього вона звернулась до ОСОБА_18 і сказала, щоб він повернув те, що вкрав, але він сказав, що нічого не брав, після цього вона викликала працівників поліції. Під час огляду в присутності працівників поліції та понятих ОСОБА_16 спочатку казав, що ці 3 бухти кабелю, які знайшли в нього у дворі, йому підкинули. Звернула увагу на те, що двір ОСОБА_7 повністю огороджений і там у нього бігають собаки, і чужий не зможе пройти. А потім ОСОБА_17 зізнався і сказав, що то його «біс попутав». Раніше ОСОБА_17 теж викрадав у неї речі, вона навіть знайшла свої килими, які були заховані у нього під ліжком. З ОСОБА_19 проводився слідчий експеримент, під час якого він показав, де саме у її літній кухні стояли 3 бухти кабелю. При цьому були присутні поняті. Передані їй на зберігання слідчим 3 бухти кабелю вона використала. Її чоловік помер. Також повідомила, що під час написання заяви в поліцію про вчинення крадіжки 3 бухт кабелю, вона помилково зазначила що крадіжку вчинив ОСОБА_7 , згодом дізналась що по батькові він ОСОБА_20 . Підтвердила, що 3 бухти кабелю були вкрадені саме її сусідом ОСОБА_7 .

В свою чергу, свідок ОСОБА_21 дала показання суду, що працівники поліції запросили її, як поняту для проведення слідчих дій. Вони з поліцейськими пішли з дозволу ОСОБА_7 у двір до останнього. Там уже знаходилася ОСОБА_22 ОСОБА_17 привів їх до душу та показав, де лежить «бабіна». На місці проводилось фотографування, при них слідчою було складено протокол, який було зачитано і вона з ОСОБА_22 підписали його, також підписував протокол і ОСОБА_23 було спокійно, зауважень не було.

Свідок ОСОБА_24 , будучи допитаною в суді показала, що працівники поліції запросили її бути понятою при огляді місця події та при проведенні слідчого експерименту з ОСОБА_25 . Огляд місця події проводився поліцейським-чоловіком. А слідчий експеримент проводила жінка-поліцейська. ОСОБА_17 показав на слідчому експерименті, що він в приміщенні літньої кухні, що належить ОСОБА_26 , взяв бухту дроту і заніс до себе в душ. Тиску з боку працівників поліції не було, ОСОБА_27 сам показував, що і як було. ОСОБА_7 був присутнім перший і другий раз при проведенні слідчих дій. Протоколи складалися в їх присутності, і вони їх підписували. Відеофіксація працівниками поліції при проведенні слідчих дій перший раз не проводилася. Вона не пам`ятає чи щось вилучали у дворі

ОСОБА_23 суді свідок ОСОБА_28 показала, що вона була понятою при проведенні огляду місця події у помешканні ОСОБА_7 , її запросили працівники поліції. В той день вона приїхала з Києва і побачила, що біля неї стоїть машина працівників поліції. ОСОБА_14 розказала їй, що ОСОБА_17 вкрав в неї бухти з кабелем. Бачила, що працівники поліції вилучали у ОСОБА_27 бухти кабелю, що були в целофані, але скільки таких бухт було вже не пам`ятає, одну точно пам`ятає Працівники поліції складали протокол, який вона підписала, зауважень до складеного протоколу ніхто не мав.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_29 суду показав, що він працює в поліції і 23.12.2023 зранку він заступив у наряд по чергуванню, прийшло повідомлення про крадіжку. Вони приїхали на виклик в с. Високе, до них вийшла жінка і повідомила про крадіжку. Вона провела їх в будинок, де лежав її хворий чоловік, який сказав, що він бачив як сусід ОСОБА_17 здійснив крадіжку, а саме бухти з проводами. Пішли до ОСОБА_18 , який дозволив працівникам поліції оглянути його подвір`я. Під час перебування у подвір`ї він бачив як ОСОБА_17 поправляв дошки у літньому душі, а там виглядала бухта кабелю. Також він бачив у вході до господарського приміщення ще бухту кабелю. Він викликав слідчо-оперативну групу, в складі якої був ОСОБА_30 , який проводив огляд місця події. Під час огляду були присутні дві поняті. Спочатку ОСОБА_17 заперечував факт крадіжки, а потім визнав, що трохи випив зайвого вчора ввечері і дійсно викрав бухти кабелю, навіщо він їх взяв не зміг пояснити.

Із показань свідка ОСОБА_11 слідує, що вона була слідчою у вказаному кримінальному провадженні. З дозволу ОСОБА_13 був проведений слідчий експеримент, під час якого ОСОБА_17 сам проходив і показував в літній кухні ОСОБА_13 , де саме були бухти кабелю, а потім пішов на свою територію і показав на літній душ і хлів, де він їх сховав. Під час проведення слідчого експерименту були присутні поняті. В ЄРДР спочатку були невірно внесені відомості по-батькові ОСОБА_18 , а саме " ОСОБА_31 ", бо так в заяві вказала потерпіла ОСОБА_32 . Пізніше було встановлено на підставі документів ОСОБА_18 та виправлено і зазначено вірне по батькові ОСОБА_18 - " ОСОБА_20 ". ОСОБА_17 в її присутності на ім`я прокурора писав заяву про визнання своєї провини та прохання укласти угоду про визнання винуватості від 22.01.2024. Вона роз`ясняла ОСОБА_7 право на захист та вручала йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваного від 22.01.2024. Нею при повідомленні підозри ОСОБА_33 помилково невірно був зазначений номер кримінального провадження, замість номеру 0000612 був зазначений номер 0000612, що є суто технічною помилкою.

Будучи допитаним в суді першої інстанції, свідок ОСОБА_10 зазначив, що 23.12.2023 він був включений в склад слідчо-оперативної групи. Пам`ятає, що був виклик на крадіжку бухт кабелю в с. Високе. Потерпіла вказала, що ОСОБА_7 вкрав бухти кабелю. ОСОБА_7 добровільно видав бухти кабелю, про що написав відповідну заяву, виносив їх з-під літнього душу і з господарських приміщень. При цьому, були присутні поняті, які були біля двору. Бухти були запаковані, обтягнуті стрічкою, яка була запаяна із наявними бірками, які були детально описані в протоколі огляду місця події, бухти були вилучені і доставлені в відділення поліції, а потім передані потерпілій на зберігання. Зібрані матеріали він передав слідчому.

На переконання апеляційного суду, підстав сумніватись у показаннях потерпілої та свідків немає, оскільки, як потерпіла була попереджена про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України, так і свідки були попереджені про кримінальну відповідальність за ст.384, 385 КК, а їх пояснення є чіткими, логічними та послідовними, повністю узгоджуються між собою та не суперечать один одному, а також узгоджуються із письмовими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, та в своїй сукупності підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Зокрема, згідно з протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 23 грудня 2023 року, прийнято усну заяву ОСОБА_9 про вчинення 22.12.2023 року її сусідом ОСОБА_7 крадіжки 3 бухт кабелю з її домоволодіння (т.1 а.п.142).

Згідно рапорту інспектора чергового ВП №2 Житомирського управління поліції ГУНП в Житомирській області від 23.12.2023 надійшло повідомлення про крадіжку у ОСОБА_9 в с. Високе сусідом Петром 3 бухт кабелю (т.1 а.п.141).

Відповідності до заяв потерпілої ОСОБА_9 від 22 та від 23 грудня 2023 надано дозвіл працівникам поліції провести слідчий експеримент за участю ОСОБА_7 на території її домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.п.143).

Зі змісту протоколу огляду місця події від 23 грудня 2023 року та ілюстративних таблиць до цього протоколу, було оглянуто домогосподарство, що належить ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_1 та зафіксовано де саме, а саме в приміщенні кімнати літньої кухні, зі слів ОСОБА_9 , зберігались 3 бухти кабелю, які на момент огляду були там відсутні (т.1 а.п.144-148).

В свою чергу, у відповідності до протоколу огляду місця події від 23 грудня 2023 року та ілюстративними таблицями до нього, було оглянуто домогосподарство, що належить ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 , під час огляду ОСОБА_7 добровільно видав з приміщення літнього душу, з-під підлоги бухту кабелю, яка запакована у полімерну плівку на якій наявна наклейка з написом марки ШВВП, напруги 450, довжиною 100м. ТУ ДСТУ 7399- 97, вагою 8,9 кг, дата 23.01.2022, виробник ТОВ «ДКЗ Енерго», з господарського приміщення добровільно видав дві бухти кабелю, які запаковані у прозору плівку з наявною наклейкою на кожній бухті з написом ІІІВВПн 2 на 2,5, 100м, 8,153 кг, вироблено 22.12.2021 ПАТ «Одесакабель». Дані бухти були вилучені до ВП № 2 ЖРУП ГУНП. Під час огляду місця події проводилось фотографування, бухти вилучено (т.1 а.п.153-157).

Протоколом слідчого експерименту від 22 січня 2024 року та ілюстративними таблицями до нього встановлено те, що ОСОБА_7 розказав та показав, як він в домоволодінні, що належить ОСОБА_34 по АДРЕСА_1 викрав 3 бухти кабеля та переніс до свого домоволодіння по АДРЕСА_1 , де зберігав в літньому душі та хліві (т.1 а.п.168-175).

Відповідно рапорту працівника поліції від 23 грудня 2023 року та запису з нагрудної камери поліцейського, зафіксовано, що ОСОБА_7 надає дозвіл працівникам поліції заходити до нього у двір та дивитися (т.1 а.п.149-151).

Згідно змісту заяви написаною ОСОБА_7 останній добровільно віддав працівникам поліції 3 бухти кабеля (т.1 а.п.152).

Апеляційний суд звертає увагу, що наявні в матеріалах кримінального провадження докази - відеозапис (т.1 а.п.151), протокол огляду місця події від 23.12.2023 (т.1 а.п.157-152), показання свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_24 , повністю спростовують апеляційні твердження сторони захисту про примусове проникнення понятих ОСОБА_28 та ОСОБА_24 до домоволодіння ОСОБА_7 .

Висновком експерта від №СЕ-19/106-24/445ТВ від 11 січня 2024 року встановлено, що ринкова вартість нового шнура "ШВВПн 2х2,5" торговельної марки "Одескабель" загальною довжиною 200 метрів станом на 22 грудня 2023 року становила 6756 грн., ринкова вартість нового шнура "ШВВПн 2х2,5" торговельної марки "ДКЗ Енерго" загальною довжиною 100 метрів станом на 22 грудня 2023 року становила 2375 грн. (т.1 а.п.161-166).

При цьому, за результатами апеляційної перевірки матеріалів судового провадження, порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів не встановлено та в поданій апеляційній скарзі не наведено.

Апеляційний суд вважає, що викладені у вироку та досліджені в ході судового розгляду в суді першої інстанції зазначені вище докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 , складу злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та доведеності його вини у його вчиненні.

Відтак, апеляційний суд вважає безпідставними апеляційні доводи захисника обвинуваченого про те, що судом першої інстанції в ході судового розгляду провадження не було здобуто достатніх доказів вини обвинуваченого у таємному викраденні майна потерпілої ОСОБА_9 , вчиненої в умовах воєнного стану.

Водночас, на думку апеляційного суд, версія сторони захисту (яку наводив і обвинувачений в суді першої інстанції) про те, що в 15 годин 22.12.2023, час коли було скоєно крадіжку, ОСОБА_7 перебував в іншому місці, а саме в центрі с.Високе за декілька кілометрів від будинку ОСОБА_9 та сплачував кошти за комунальні платежі - підтверджується квитанцією виданою на ім`я ОСОБА_7 про сплату комунальних платежів за газопостачання (т.1 а.п.210), що було критично оцінено судом першої інстанції, не ґрунтується на фактичних даних і не узгоджується з установленими обставинами справи, а тому жодним чином не спростовує пред`явленого та визнаного судом доведеним обвинувачення. В даному випадку, апеляційний суд звертає увагу, що вище зазначена квитанція (як алібі) не несе відповідних позначок про здійснення цього платежу саме обвинуваченим та саме на час вчинення інкримінованих йому дій 22.12.2023 близько 15 год. 00 хв. (або в приблизний проміжок часу) за адресою - АДРЕСА_2 , на території домоволодіння потерпілої ОСОБА_9 . Жодних свідків сплати комунального платежу обвинуваченим на пошті с.Весоке в зазначений період часу (принаймні, касиру, працівника пошти, тощо) не встановлено, не зазначено таких свідків і стороною захисту.

Крім цього, відповідно до протоколу слідчого експерименту від 22 січня 2024 року та ілюстративними таблицями до нього, ОСОБА_7 розказав та показав, як він в домоволодінні, що належить ОСОБА_34 по АДРЕСА_1 викрав 3 бухти кабеля та переніс до свого домоволодіння по АДРЕСА_1 та зберігав в літньому душі та хліві (т.1 а.п.168-175), що додатково спростовує його версію захисту. Жодних заяв чи заперечень, як і доводів на підтвердження іншої версії перебування на пошті, останнім не заявлялось.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що жодних обґрунтованих доказів на спростування версії сторони обвинувачення щодо злочинних дій обвинуваченого, вчинених ним 22.12.2023 близько 15 год. 00 хв. за адресою - АДРЕСА_2 , на території домоволодіння потерпілої ОСОБА_9 , матеріали провадження не містять.

Наведені в апеляційній скарзі доводи захисника не спростовують правильності висновків, викладених у оскаржуваному судовому рішенні, та не містять вагомих аргументів, які б указували про залишення поза увагою суду доводів сторони захисту, у зв`язку з чим немає підстав для сумнівів у законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині доведеності вини обвинуваченого.

Не заслуговують на увагу і доводи сторони захисту на недопустимість доказів - протоколу огляду місця події від 23 грудня 2023 року, згідно якого, було оглянуто домогосподарство, що належить ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_1 та зафіксовано де саме, а саме в приміщенні кімнати літньої кухні, зі слів ОСОБА_9 , зберігались 3 бухти кабелю, які на момент огляду були там відсутні (т.1 а.п.144-148), та протоколу огляду місця події від 23 грудня 2023 року, згідно якого оглянуто домогосподарство, що належить ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 , під час огляду ОСОБА_7 добровільно видав з приміщення літнього душу, з-під підлоги бухту кабелю, з господарського приміщення добровільно видав дві бухти кабелю (т.1 а.п.153-157).

Згідно апеляційних тверджень сторони захисту основною підставою для такого висновку (недопустимість цих доказів) є проведення огляду домогосподарства старшим дізнавачем СД ВП №2 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 , який не мав права проводити огляд у кримінальному провадженні, яке розслідувалось слідчим, а тому зазначені докази зібрані особою, яка не мала правових підстав для їх зібрання, як і те, що ці огляди було проведено до внесення відомостей про скоєне кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Разом з цим, згідно до норм ст.40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого, та процесуально уповноважений, зокрема, й проводити огляд місця події, обшук затриманої особи, опитувати осіб, вилучати знаряддя і засоби вчинення правопорушення, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку або виявлені під час затримання, а також проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, установлених цим Кодексом.

Крім того, нормами ч.3 ст.214 КПК України передбачено те, що в невідкладних випадках до внесення відомостей до ЄРДР може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду або отримання довідки, висновку спеціаліста).

З урахуванням вище зазначених вимог процесуального Закону, проведення огляду місця події від 23 грудня 2023 року, згідно якого, було оглянуто домогосподарство, що належить ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_1 та огляду місця події від 23 грудня 2023 року, згідно якого оглянуто домогосподарство, що належить ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 , проведено уповноваженою особою в порядку ст.40-1 КПК України та на підставі норм ч.3 ст.214 КПК України, тобто в порядок та спосіб визначений відповідними процесуальними нормами КПК України.

Апеляційні посилання сторони захисту на недопустимість зазначених доказів не базуються на процесуальних нормах та є безпідставними.

Також, є безпідставними і апеляційні посилання сторони захисту на недопустимість, як доказу, заяви написаної ОСОБА_7 про добровільну видачу працівникам поліції 3 бухт кабеля (т.1 а.п.152), оскільки відсутність дати її написання не спростовує сам факт її написання, який знаходить своє підтвердження, у тому числі і в протоколі огляду місця події від 23 грудня 2023 року, згідно якого оглянуто домогосподарство, що належить ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 , під час якого ОСОБА_7 добровільно видав з приміщення літнього душу, з-під підлоги бухту кабелю, з господарського приміщення добровільно видав дві бухти кабелю (т.1 а.п.153-157), який проведений за участю понятих, за відсутності в матеріалах провадження жодних доказів на спростування написання цієї заяви самим обвинуваченим. Не надані такі докази і стороною захисту, фактично посилання в цій частині зводяться до формальних, без належного обґрунтування та підтвердження.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що згідно змісту протоколу огляду місця події від 23 грудня 2023 року та ілюстративними таблицями до нього, було оглянуто домогосподарство, що належить ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 , під час якого ОСОБА_7 добровільно видав з приміщення літнього душу, з-під підлоги бухту кабелю, яка запакована у полімерну плівку на якій наявна наклейка з написом марки ШВВП, напруги 450, довжиною 100м. ТУ ДСТУ 7399- 97, вагою 8,9 кг, дата 23.01.2022, виробник ТОВ «ДКЗ Енерго», з господарського приміщення добровільно видав дві бухти кабелю, які запаковані у прозору плівку з наявною наклейкою на кожній бухті з написом ІІІВВПн 2 на 2,5, 100м, 8,153 кг, вироблено 22.12.2021 ПАТ «Одесакабель» (т.1 а.п.153-157). З урахуванням цього протоколу вилучені кабелі працівникам и поліції належно описані, з відповідно детальними технічними характеристиками, назвами виробників, тощо. Апеляційні посилання в цій частині є явно необґрунтованими.

В свою чергу, постанова від 24.12.2023 про визнання, приєднання речових доказів та передача їх на зберігання (т.1 а.п.138), на думку апеляційного суду є відповідною вимогам ст.ст.94, 98, 100, 110 КПК України, так як дана постанова винесена слідчим під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, має детальний опис вилученого майна (речових доказів) під час проведення огляду місця події від 23 грудня 2023 року в домогосподарстві, що належить ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 , коли останній добровільно видав зазначені в цій постанові 3-и бухти кабелів.

Апеляційний суд також визнає безпідставними апеляційні твердження сторони захисту про вчинення потерпілою ОСОБА_9 крадіжки килимів обвинуваченого під час огляду працівниками поліції його домоволодіння. Зазначені обставини не стосуються предмету дослідження даного кримінального провадження та в разі наявності такої події сторона захисту мала можливість з приводу цього факту окремо звернутися до правоохоронного органу в порядку ст.214 КПК України.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу, що інші наведені в апеляційній скарзі доводи сторони захисту не спростовують правильності висновків, викладених у оскаржуваному судовому рішенні, та не містять вагомих аргументів, які б указували про залишення поза увагою суду доводів сторони захисту, у зв`язку з чим немає підстав для сумнівів у законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині доведеності вини обвинуваченого.

Отже, враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку всім доказам, що є у кримінальному провадженні, не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку та системності, і вважає, що вони в своїй сукупності взаємодоповнюють один одного і були достатніми для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні щодо наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та доведеності його вини згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», у вчиненні цього правопорушення.

Таким чином, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Брусилівського районного суду Житомирської області від 12.08.2025 відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді :