Справа № 738/2055/25
№ провадження 1-в/738/279/2025
Ухвала

іменем України

27 жовтня 2025 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi судді ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого подання Державної установи «Менська виправна колонія (№ 91)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_2 ,

за участю: секретаря судового засіданняОСОБА_3 ,
учасників судового розгляду: прокурораОСОБА_4 ,
представника установи виконання покарання ОСОБА_5 ,
захисникаОСОБА_6 ,
засудженогоОСОБА_2 ,

встановив:

1.Суть питання, що вирішується ухвалою.

11 вересня 2025 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшло подання ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_2 .

2.Виклад позиції учасників судового провадження.

Представник установи виконання покарання, захисник, засуджений підтримали подання та просили його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення подання.

3.Встановлені судом обставини.

Згідно з вироком Менського районного суду Чернігівської області від 30 вересня 2019 року, ОСОБА_2 засуджений за частиною першою статті 115 КК України до 9 років позбавлення волі.

Згідно із ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року, вирок Менського районного суду Чернігівської області від 30 вересня 2019 року відносно ОСОБА_2 в частині призначення покарання змінений; пом`якшено призначене покарання за частиною першою статті 115 КК України до 7 років позбавлення волі; в іншій частині вирок залишений без змін.

Згідно із постановою Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року, ухвала Чернігівського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року щодо ОСОБА_2 скасована і призначений новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Згідно із ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року, вирок Менського районного суду Чернігівської області від 30 вересня 2019 року щодо ОСОБА_2 залишений без змін.

Строк вiдбування покарання обчислюється з 12 листопада 2018 року.

Станом на 27 жовтня 2025 року невідбута частина покарання у виді позбавлення волі становить 2 роки 15 днів.

У характеристиці, затвердженій начальником ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)» 29 серпня 2025 року вказано, що засуджений ОСОБА_2 перебуває в місцях позбавлення волі з 12 листопада 2018 року. За час перебування в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, не заохочувався. За час перебування в ДУ «Менська ВК (№91)» характеризується добре, дотримується вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання, розпорядок дня установи не порушує, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має одне заохочення. Після розподілу з дільниці КДіР не виявив бажання працювати. Згідно поданої заяви від 22 грудня 2021 року працевлаштований прибиральником відділення СПС № 6, до роботи відноситься добре. З матеріалів особової справи та поданої в установі заяви, вину в скоєному злочині не визнав. Залучений до програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізкультура і спорт», заходи програми виконує у вільний від роботи час. Заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться в установі відвідує не завжди, реагує на них добре.

У Висновку щодо ступеня виправлення засудженого, складеного з використанням матеріалів особової справи та підсистеми «КАСАНДРА» зазначено, що за підсумком (загальним балом 65), отриманим внаслідок аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи, засуджений став на шлях виправлення (довів своє виправлення). При цьому, у Висновку зазначено, що за критерієм оцінки виправлення засудженого ставлення до скоєного кримінального правопорушення «засуджений вважає, що з ним вчинили несправедливо» - отримав «0» балів; за критерієм «Оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення», отримав 10 балів середній; за критерієм «стан реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи», отримав 10 балів, оскільки заходи виконані частково. Також у розділі V «Характеристика під час відбування покарання» є таким, що отримав 0 балів за оцінкою критерія «Засуджений підтримує позитивні взаємовідносини з іншими засудженими», «Засуджений бере активну участь засудженого у реалізації програм диференційованого виховного впливу», «Засуджений бере активну участь засудженого в інших заходах соціально-виховного характеру». У розділі VІ «Психологічна характеристика засудженого» є таким, що отримав 0 балів за оцінкою критерія: «схильність до насильства» - висока, середня (вороже ставлення до оточуючих, агресія застосовується для самоствердження, існує ймовірність вчинення насильницьких дій, наявні обставини, що спонукають особу до них); «піддатливість до тиску іншої людини або групи» - конформізм (відсутність власної позиції, безпринципна і некритична покора певним особам, які мають найбільшу силу тиску думку більшості, визнаний авторитет, традиція; орієнтується на соціальне схвалення).

Згідно із Витягом з рішення комісії МВК № 91 з питань застосування пільг до засуджених установи, згідно зі статтями 100, 101 КВК України, протокол № 11 від 16 травня 2023 року, ОСОБА_2 не заслуговує на застосування до нього статтей 100, 101 КВК України.

Згідно із Витягом з рішення комісії МВК № 91 з питань застосування пільг до засуджених установи (протокол № 28 від 15 листопада 2024 року), ОСОБА_2 не став на шлях виправлення та не заслуговує на застосування до нього пільги у виді статті 82 КК України.

Згідно із Витягом з рішення комісії МВК № 91 з питань застосування пільг до засуджених установи (протокол № 23 від 29 серпня 2025 року), ОСОБА_2 став на шлях виправлення та заслуговує на застосування до нього пільги у виді статті 81 КК України.

4.Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.

Відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 537, пункту 1 частини другої статті 539 КПК України питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання вирішується судом в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Згідно із положеннями частин першої, другої статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» орієнтовано суди на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Згідно із з частиною першою статті 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно-корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Суд встановив, що ОСОБА_2 засуджений до покарання у виді позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, відбув 3/4 частини строку призначеного судом покарання, з характеристики засудженого, матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_2 стає на шлях виправлення, але на час розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_2 своєю поведінкою не довів своє виправлення, оскільки отримав лише одне заохочення перед виникненням права на застосування пільги, передбаченої статтею 81 КК України, згідно із рішеннями комісії МВК № 91 від 16 травня 2023 року, 15 листопада 2024 року йому було відмовлено у застосуванні пільг, передбачених статтями 100, 101 КВК України, статтею 82 КК України.

Так, суд встановив, що під час відбування покарання засуджений до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має одне заохочення, яке накладено 15 травня 2025 року, працює.

Суд звертає увагу, що передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання, проте такої «бездоганної» поведінки засудженого протягом строку відбування покарання, судом не встановлено.

Відсутність стягнень у засудженого, дотримання ним режиму утримання та відбуття визначеної законом частини покарання, не є визначальними під час вирішення питання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, оскільки ці обставини не мають виключного значення при прийнятті рішення про застосування до засудженого пільги, передбаченої статтею 81 КК України. Таке рішення ухвалюється судом з врахуванням поведінки засудженого за весь час відбування покарання і якщо останній сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Дотримання засудженим норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, є обов`язком засуджених, який передбачений положеннями статті 107 КВК України.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що відсутність стягнень у засудженого свідчить про те, що останній стає на шлях виправлення, але не доводять його виправлення та готовність до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи виконання покарання.

Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, а також враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, суд дійшов висновку про передчасність заявленого подання, оскільки відсутні підстави стверджувати про виправлення засудженого, а також відсутні дані про те, що процес виправлення засудженого досяг стадії, на якій відбування покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а відбутий ним строк покарання хоч і узгоджується з вимогами статті 81 КК України, проте є недостатнім для висновку про виправлення засудженого.

За таких обставин, суд дійшов висновку у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_2 відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 81 КК України, статями 537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні подання Державної установи «Менська виправна колонія (№ 91)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1