Провадження № 1-кп/734/75/26 Справа № 734/2787/25
У х в а л а

02 лютого 2026 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

у присутності обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника потерпілої особи ОСОБА_6 ,

проводячи судове засідання по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000433 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Козелецького районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження № 0000433 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

Прокурор в судовому заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб, обґрунтовуючи своє клопотання тим, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України: ризик переховування від суду, незаконного впливу на свідків та іншого обвинуваченого, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, оскільки всі свідчи в кримінальному провадження допитані, всі докази досліджені, тому ризики суттєво знизилися.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Представник військової частини підтримала позицію прокурора.

Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши подане клопотання та заперечення, суд приходить до висновку про доцільність продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу, оскільки, на думку суду, продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, ступінь яких не зменшився, та інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, виходячи з наступного.

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 08 грудня 2026 року обвинуваченому продовжено обраний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який закінчується 05 лютого 2026 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового засідання зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК).

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Суд зазначає, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак відповідно до вимог ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, згідно якої «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення; вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Суд враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

При вирішенні питання про доцільність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту суд враховує також, крім іншого, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачуються, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків.

На переконання суду, відповідні ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

На переконання суду, ймовірна можливість переховування обвинуваченого від суду підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, ч. 4 ст. 410 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який законом передбачене покарання від десяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. Хоча такий ризик не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку, водночас суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування.

Ризик впливу на свідків та іншого обвинуваченого (в цьому випадку особа, відносно якої виділені матеріали в інше кримінальне провадження) у даному кримінальному провадженні суд оцінює критично, оскільки всі свідки (як сторони захисту, так і сторони обвинувачення) вже допитані, про допит іншого обвинуваченого питання не стоїть. Разом з тим, суд, серед іншого, при покладенні на обвинуваченого обов`язків, вважає за необхідне покласти обов`язок утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також ОСОБА_9 , оскільки розгляд справи ще не закінчився і може постати питання про повторний допит.

Ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення є обґрунтованим, оскільки обвинуваченому інкримінується вчинення кримінального правопорушення, яке містить 59 майже ідентичних епізодів, тобто, може свідчити про схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень.

Зважаючи на усі обставини цього кримінального провадження, наведені вище, суд переконаний, що прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики того, що обвинувачений ймовірно може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту судом враховано особу обвинуваченого та ризики, передбачені ст. 171 КПК України, а саме ризик переховування від суду, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, тому єдиним достатнім запобіжним заходом, який зможе убезпечити від вказаних ризиків, є цілодобовий домашній арешт. Будь-який інший менш суворий запобіжний захід не здатен запобігти цим ризикам.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 03 квітня 2026 року, з продовженням строку дії обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 331 КПК України,

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на два місяці відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_5 строком на 2 місяці, до 03 квітня 2026 року.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Продовжити строком на два місяці, до 03 квітня 2026 року, дію обов`язків, покладених на ОСОБА_5 :

- прибувати до суду за викликом, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини завчасно повідомляти про це суд;

- не відлучатися із населеного пункту сел. Десна Чернігівського р-ну Чернігівської обл., в якому ОСОБА_5 проживає, без дозволу суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також ОСОБА_9 .

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Попередити обвинуваченого, що в разі невиконання покладених, згідно ухвали суду, обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвалу направити для виконання до Відділення поліції № 1 Чернігівського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_10