ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/957/25
Провадження № 1-кп/131/66/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" вересня 2025 р. м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 і його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань №3 в м. Іллінці Вінницької області кримінальне провадження, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 травня 2025 року за №0000078, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шелехово, Російської Федерації, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, проживаючого у незареєстрованому шлюбі, на утриманні якого перебуває одна неповнолітня дитина, особи із інвалідністю ІІІ групи інвалідності, раніше не судимого в порядку ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

18 травня 2025 року близько 06 години ОСОБА_4 перебував на території КНП «Іллінецька міська лікарня», що знаходиться по вул. Вільшанська, 48 в м. Іллінці Іллінецької ТГ Вінницького району Вінницької області, шляхом вільного доступу зайшов до приміщення гінекологічного відділення, де на сходовій частині помітив велосипед, який вирішив викрасти.

Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 достовірно знаючи, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022р., дія якого неодноразово продовжувалася, востаннє на підставі указу Президента України від 15.04.2025р. №235/2025 з 09.05.2025р. строком на 90 діб, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, протиправно, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед чорно-червоного кольору з білими смугами, марки «BMHW х3 26», який належить ОСОБА_7 та перебував на сходовій частині приміщення гінекологічного відділення, що знаходиться по АДРЕСА_2 . Викраденим ОСОБА_4 розпорядився у подальшому на власний розсуд, а саме, сівши на велосипед останній поїхав по вул. Вільшанська м. Іллінці Іллінецької ТГ Вінницького району Вінницької області в напрямку с. Павлівка Вінницького району Вінницької області.

Своїми протиправними діями ОСОБА_6 завдав ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 4596,00грн., що підтверджується даними висновку товарознавчої експертизи №1176/25-21 від 20.05.2025р.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Під час досудового розслідування, 17 червня 2025 року між прокурором Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000078, та підозрюваним у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 , відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, в адміністративному приміщенні Немирівської окружної прокуратури Вінницької області, укладено угоду про визнання винуватості.

30.05.2025р. потерпіла ОСОБА_7 звернулася з письмовою заявою, в якій вказала, що претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_4 не має, оскільки заподіяна шкода її відшкодована шляхом повернення викраденого майна. Не заперечує проти укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_9 та надала письмову згоду прокурору на укладення ними угоди відповідно до ст. 469 КПК України.

За умовами вказаної угоди сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ч.4 ст.185 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні та зобов`язався беззастережно визнати вину у вчиненні кримінального правопорушення у судовому провадженні, надати стороні обвинувачення достовірну та повну інформацію, що стосується зазначеного провадження, які йому відомі, та неухильно виконувати вирок суду.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років із звільненням його від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України із застосуванням обмежень, передбачених ст. 76 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, вказав, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що із запропонованим видом та мірою покарання згодний, цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. ч. 4, 6 ст. 474, ч. 2 ст. 473 КПК України, які йому були роз`яснені судом в ході підготовчого судового засідання. Також в судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення при зазначених вище обставинах та надав суду згоду на призначення узгодженого покарання, надав показання, в яких повністю підтвердив обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні, підтвердив факт добровільності укладення угоди, а також що йому відомі наслідки невиконання угоди.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_4 узгоджене покарання.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася. В поданій до суду заяві вказала, що укладення угоди про визнання винуватості відбулося за її згодою, не заперечила щодо її затвердження, не заперечила щодо призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання та просила розгляд справи проводити у її відсутності.

Суд, вислухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, ознайомившись із доводами потерпілої, вивчивши угоду про визнання винуватості від 17.06.2025 року з доданими матеріалами, приходить до висновку, що вона підлягає затвердженню.

Так, на підставі пояснень сторін кримінального провадження, суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права та наслідки укладення і затвердження угоди про визнання винуватості, що передбачені ч. ч. 4, 6 ст. 474, ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом у відповідності до ч. 7 ст. 474 КПК України встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

Зміст угоди про визнання винуватості, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, для відмови в затверджені угоди не встановлено. Прокурором при вирішенні питання про укладення угоди враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України.

Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, не суперечить інтересам суспільства, визначена згідно із законом, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують йому покарання, та відсутність обставин, що обтяжують йому покарання.

Приймаючи до уваги характер діянь і спосіб їх вчинення, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд дійшов висновку укладену між прокурором і обвинуваченим угоду про визнання винуватості затвердити та призначити останньому узгоджене сторонами покарання.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і його дії кваліфіковані вірно.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення класифікується як тяжкий злочин, тому, згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, в даному кримінальному провадженні може бути укладена угода. Потерпіла ОСОБА_7 надала письмову згоду прокурору на укладення ним з підозрюваним ОСОБА_4 угоди про визнання винуватості.

Суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обране з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога не перебуває та перебуває на диспансерному обліку в лікаря-психіатра КНП «Липовецька міська лікарня» з 2019 року (діагноз: F07/84), щиро кається у вчиненні кримінального правопорушень, активно сприяв його розкриттю, що виразилося у послідовних та зізнавальних показаннях щодо обставин та механізму вчинення кримінального правопорушення (крадіжки велосипеда), відшкодував завдану шкоду, та обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, за відсутності обставин, які обтяжують покарання. Так обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування завданої шкоди потерпілій. Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості вимогам ст. 474 КПК України, суд враховує, що угода укладена добровільно, за участі захисника обвинуваченого, за наявності письмової згоди потерпілої прокурору на укладення угоди, умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація діяння кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість не виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні, а тому при призначенні покарання ОСОБА_4 суд вважає, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають особі винного, загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.

Враховуючи сукупність обставин, що пом`якшують покарання (визнання вини, щире каяття у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, активне сприяння його розкриттю, відшкодування завданої шкоди потерпілій) та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та відсутності таких, що обтяжують покарання, позицію потерпілої, яка не має претензій майнового характеру до обвинуваченого, з урахуванням особи винного, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі та звільнення його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, у відповідності до ст. 75 КК України, та покладення на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, суд приходить до висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , і вважає, що узгоджене сторонами покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Цивільний позов не заявлявся. Відповідно до статті 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судової товарознавчої та судової трасологічної експертиз в розмірах 848,16 грн. та 3119,90грн., відповідно. Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна підлягають скасуванню. Речові докази підлягають вирішенню відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.65,75,76,185 КК України, ст. ст. 100, 373, 374, 473,474,475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 17 червня 2025 року між прокурором Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000078, та підозрюваний у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні коримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому узгоджене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 /п`ять/ років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до п.п.1,2 ч.1 статті 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у зв`язку із проведенням судової товарознавчої та судової трасологічної експертиз в кримінальному провадженні № 0000078 в розмірі 848,16 грн. та 3119,90грн.

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 травня 2025 року за №0000078, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, накладених ухвалою слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_10 №131/806/25 від 22 травня 2025 року.

Речові докази:

- велосипед чорного та червоного кольорів, марки «BMHW х3 26», який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , - повернути власнику, ОСОБА_7 ;

- відібрані 18 травня 2025 року зразки папілярних узорів пальців рук ОСОБА_4 , які після проведення судової трасологічної експертизи поміщено до спецпакету за №6128207, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження №0000078, - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_11