Номер провадження: 11-кп/813/284/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

його захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 08.09.2022 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенська, Миколаївської області, громадянина України, із вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, який зареєстрований, та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

установив

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 08.09.2022 року ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання за указаною частиною указаної статті, із застосуванням ст.69 КК України, позбавлення волі 3 (три) роки.

Згідно оскаржуваного вироку

29.06.2022 року приблизно о 18 годині ОСОБА_8 разом із своїм сином ОСОБА_10 знаходились у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де між собою розмовляли.

Під час розмови, між ОСОБА_8 , та його сином ОСОБА_10 , виник словесний конфлікт, у зв`язку з відмовою ОСОБА_10 вигуляти двох собак, які проживали в квартирі.

В ході конфлікту, ОСОБА_8 , та ОСОБА_10 почали ображати один одного нецензурними словами, та штовхатися. Під час сварки, та штовханини, ОСОБА_10 умисно кулаком правої руки наніс декілька ударів в обличчя своєму батьку ОСОБА_8 , який будучи обуреним поведінкою свого сина ОСОБА_10 виштовхнув його з приміщення квартири, через вхідні двері на сходовий майданчик.

З метою подальшого з`ясування стосунків, ОСОБА_8 та його син ОСОБА_10 перемістились у двір будинку АДРЕСА_3 , де в ході конфлікту, у ОСОБА_8 , який будучи ображеним поведінкою ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, виник намір спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Приступивши до безпосередньої реалізації свого наміру, направленого на нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , 29.06.2022 року приблизно о 18 годині 30 хвилин, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, та свідомо припускаючи їх настання, під час сварки, заздалегідь приготовленим колюче-ріжучим предметом, зовні схожим на ніж, умисно наніс ОСОБА_10 , один удар лезом колюче-ріжучого предмету в область тіла потерпілого, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_10 , одне проникаюче колото - різане поранення правої половини грудної клітки і живота з пошкодженням правої легені, правого куполу діафрагми та правої частки печінки.

Проникаюче колото - різане поранення правої половини грудної клітки і живота з пошкодженням правої легені, правого куполу діафрагми та правої частки печінки - виникло від дії колюче - ріжучого предмету, і по своєму характеру, відповідно до п.2.1.3. к) «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17 січня 1995 року, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Після скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_8 був затриманий співробітниками поліції, а потерпілий ОСОБА_10 , з вказаними тілесними ушкодженнями був доставлений до «Військово медичного клінічного центру Південного регіону», де йому була надана невідкладна медична допомога.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 , не оспорюючи кваліфікацію дій зазначає, що вважає вирок у частині призначеного покарання є вкрай суворим для обвинуваченого з урахуванням усіх обставин справи, його особистості, а також наявності пом`якшуючих обставин.

При цьому зазначає, що обвинувачений щиро кається, матеріально допомагає потерпілому, провину у скоєному визнає, сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодував потерпілому матеріальну та моральну шкоду.

Крім того зазначає, що потерпілий будь-яких претензій до обвинуваченого, який є його рідним батьком, не має.

За результатами розгляду апеляційної скарги захисник обвинуваченого просить вирок відносно скасувати в частині призначеного покарання, а саме призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі із застосуванням вимог ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування основного покарання із випробуванням.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_9 підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив апеляційний суд залишити вирок без змін.

Потерпілий ОСОБА_10 був належним чином повідомленим про дату та час судового розгляду, проте в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду не подавав.

Положеннями ч.4 ст.405 КК України встановлено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Приймаючи до уваги той факт, що в даному випадку участь сторін кримінального провадження є необов`язковою, а потерпілий не виявив бажання приймати участь під час апеляційного розгляду, апеляційний суд, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності потерпілого.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюються фактичні обставини вчинення злочину, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про суворість призначеного ОСОБА_8 покарання та необхідність зміни оскаржуваного вироку в частині призначеного покарання та застосування положень ст.75 КК України, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до положень ч. 6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з положеннями ч. 5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до п.1) ч.1 ст.65 КК України, суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього кримінального правопорушення, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Відповідно до ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09 жовтня 2018 року у справі № 756/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

З оскарженого вироку вбачається, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання, врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до тяжкого злочину.

Крім цього, суд першої інстанції врахував відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що обвинувачений раніше не судимий, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

У якості обставин, які пом`якшують покарання, суд першої інстанції врахував відшкодування завданої потерпілому моральної та матеріальної шкоди, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення у зв`язку із неправомірними діями потерпілого.

Апеляційний суд зазначає, що з часу постановлення оскарженого вироку, обставини у кримінальному провадженні значно змінилися.

Так, під час апеляційного розгляду ОСОБА_8 визнав свою вину в повному обсязі та щиро розкаявся у вчиненому злочині, висловив щирий жаль з приводу вчиненого кримінального правопорушення.

Апеляційний суд зазначає, що обвинувачений повністю відшкодував потерпілому завдану матеріальну та моральну шкоду, що підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою потерпілого ОСОБА_10 про те, що він не має до ОСОБА_8 жодних претензій (а.с. 35).

Також апеляційний суд враховує, що після початку повномасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України обвинувачений ОСОБА_8 зайняв активну громадянську позицію, систематично здійснюючи волонтерську діяльність, спрямовану на підтримку Збройних сил України та зміцнення обороноздатності держави.

Згідно з листом громадської організації «Волонтерський десант Бориспільщини», ОСОБА_8 неодноразово брав безпосередню участь у заходах з підтримки підрозділів Збройних сил України, чим сприяв захисту територіальної цілісності та суверенітету України. У процесі виконання угод, укладених із Збройними силами України, він зарекомендував себе як дисциплінований, відповідальний та надійний партнер, який сумлінно та своєчасно виконує покладені на нього завдання. Його діяльність характеризується виключно з позитивного боку.

Крім того, ОСОБА_8 отримав офіційну подяку від командира батальйону ІНФОРМАЦІЯ_2 за постійну та системну підтримку Збройних сил України у боротьбі з російськими окупаційними військами, що свідчить про визнання його внеску з боку військового командування.

Також відповідно до клопотання Комісаріату Всеукраїнської громадської організації «Українська служба порятунку» у Київській області встановлено, що ОСОБА_8 брав участь у перевезенні вантажів гуманітарної допомоги для Збройних сил України, виконання якого було пов`язане з підвищеним ризиком для життя та здоров`я. Під час здійснення зазначеної діяльності він сумлінно виконував покладені на нього обов`язки, проявив організованість, дисциплінованість та високий рівень відповідальності, у зв`язку з чим зазначена організація клопоче про призначення йому покарання з випробувальним строком.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про щире прагнення обвинуваченого до суспільно корисної діяльності, його активну підтримку держави в умовах воєнного стану, а також дають підстави вважати, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, що відповідає меті покарання.

Крім того, ОСОБА_8 раніше не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності.

Обставини, які обтяжують покарання відсутні.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що розмір призначеного покарання ОСОБА_8 , є занадто суворим.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Апеляційний суд, змінюючи вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_8 , враховує тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, повністю відшкодував завдану потерпілому шкоду, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, відсутність обставин, які обтяжують покарання, його специфіку та наслідки та з урахуванням всіх зазначених вище обставин вважає, що покарання у виді позбавлення волі із випробуванням буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним кримінальних правопорушень і водночас буде справедливим балансом між його правами та загальнодержавними інтересами.

На думку апеляційного суду, саме таке покарання за своїм видом та розміром буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень, тобто таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого.

Апеляційний суд також враховує обставини справи, встановлені на час апеляційного розгляду, а саме дійове каяття обвинуваченого, яке полягало у повному відшкодуванні завданих збитків та активну громадську позицію.

Вищевикладені обставини апеляційний суд відносить до тих, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого.

Апеляційний суд за наявності вищевказаних обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, з урахуванням особи ОСОБА_8 , думки потерпілого, відсутність обставин, які обтяжують покарання, враховуючи засади законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням та покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що на думку апеляційного суду буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, як ним так і іншими особами.

З урахуванням наведеного й того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, апеляційний суд дійшов висновку про можливість досягти мети виправлення обвинуваченогоОСОБА_8 без ізоляції від суспільства за умови контролю за його поведінкою впродовж максимального іспитового строку, передбаченого положеннями ст. 75 КК України.

Відповідно до п.2) ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок суду.

Згідно положень п.1) ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Положеннями ч.2 ст. 409 КПК України встановлено, що підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може також бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 414, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 08.09.2022 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за ч.1 ст.121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного основного покарання, у виді позбавлення волі, з випробуванням з визначенням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 , протягом визначеного іспитового строку, такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4