ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/20824/25

Провадження № 11-сс/820/563/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 жовня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 263 ч.1 КК України у кримінальному провадженні № 0000357, внесеному до ЄРДР 13.02.2025 року, -

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені слідчим суддею суду першої інстанції обставини.

В провадженні ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000357 внесеного до ЄРДР 13.02.2025 року, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що п. 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-ХІІ, п.п. 1-4 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про дозвільну систему» від 12.10.1992 № 576 (далі Положення), п.п. 1.1, 2.1, 8.1 - 8.3, 9.1, 9.2, 10.1, 11.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України від 21.08.1998 № 622 визначено, що бойові припаси відносяться до предметів, на які поширюється дозвільна система, та право на володіння бойовими припасами, а також умови їх застосування визначаються в порядку, встановленому законодавством України.

Незважаючи на це, ОСОБА_7 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах (дата, час, місце та спосіб), але не пізніше ніж 12.03.2025, в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, незаконно придбав два корпуси гранат «Ф-1» та два уніфіковані запали ручних гранат типу «УЗГРМ», котрі у своєму конструктивному поєднанні утворюють бойові ручні оборонні осколкові гранати «Ф-1», що відносяться до категорії боєприпасів та придатні до здійснення вибуху, які умисно та незаконно переніс до місця свого фактичного проживання в квартиру АДРЕСА_1 та розпочав незаконне зберігання вищевказаних бойових припасів до моменту вилучення 12.03.2025.

В подальшому, 12.03.2025, близько 07:20 години ОСОБА_7 , діючи умисно та з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з метою власного незаконного збагачення, незаконно переніс до гаражних приміщень двохповерхового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , бойові припаси два корпуси гранат «Ф-1» та два уніфіковані запали ручних гранат типу «УЗГРМ», котрі у своєму конструктивному поєднанні утворюють бойові ручні оборонні осколкові гранати «Ф-1», що придатні до здійснення вибуху, де, за грошові кошти в сумі 4000 гривень, незаконно збув вищевказані бойові припаси особі під зміненими анкетними даними ОСОБА_8 .

Окрім цього, ОСОБА_7 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах (дата, час, місце та спосіб), але не раніше ніж 12.03.2025 та не пізніше ніж 25.07.2025, в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, незаконно, повторно придбав дві сигнальні ракети, підривач типу «УЗГРМ», 3 ручні гранати оборонного наступального типу «М-67», ручну гранату наступальної дії «ГХО-1» та боєприпаси у кількості 190 штук різного калібру, що відносяться до категорії боєприпасів та придатні до здійснення вибуху (пострілу), які умисно та незаконно, повторно переніс до місця свого фактичного проживання у домоволодінні АДРЕСА_2 та розпочав незаконне повторне зберігання бойових припасів до моменту вилучення 25.07.2025.

В подальшому, 25.07.2025, близько 13:40 години ОСОБА_7 , діючи умисно та з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з метою власного незаконного збагачення, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , за грошові кошти в сумі 10000 гривень повторно збув особі під зміненими анкетними даними ОСОБА_8 бойові припаси дві сигнальні ракети, підривач типу «УЗГРМ», 3 ручні гранати оборонного наступального типу «М-67», ручну гранату наступальної дії «ГХО-1» та боєприпаси у кількості 190 штук різного калібру, що придатні до здійснення вибуху (пострілу).

26.07.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України.

26.07.2025 року підозрюваному ОСОБА_7 , відповідно до ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком по 21.09.2025 року включно із можливістю внесення застави в сумі 211960 грн.

19.09.2025 року керівником Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_9 винесено постанову про продовження строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 26.10.2025 року.

20.09.2023 року підозрюваному ОСОБА_7 , відповідно до ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком по 26.10.2025 року включно із можливістю внесення застави, що становить 211960 грн.

22.10.2025 року слідчий ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням, погодженим з прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_11 , про продовження строку тримання ОСОБА_7 , підозрюваному за ст. 263 ч.1 КК України КК України. Посилався на те, що строк перебування підозрюваного під вартою закінчується 26.10.2025 року, а завершити досудове розслідування до вказаного строку не можливо, так як дане кримінальне провадження є складним, слідство ще не отримало висновки судових експертиз, призначених у провадженні. Вважає, що визначені ст.177 КПК України ризики в поведінці підозрюваного такі як, переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, спотворення доказів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинення іншого кримінального правопорушення, продовжують існувати.

24.10.2025 року ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду строк досудового розслідування у кримінальному проваджені продовжено до 4-х місяців.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької областівід 24 жовтня 2025 року клопотання задоволено частково та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні залишати місце свого проживання за адресою АДРЕСА_2 , в період часу з 23 год. по 06 год. наступного дня, без дозволу слідчого, прокурора або суду, з покладенням на нього обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, суду, слідчого судді за кожною вимогою; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні з приводу обставин розслідуваного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, у разі їх наявності.Ухвала діє по 26 листопада 2025 року включно.

Мотивуючи вказане рішення слідчий суддя посилається на те, що з моменту викриття підозрюваного минув значний проміжок часу, ключові слідчі дії у даному кримінальному провадженні вже проведені, усі важливі докази вже перебувають у розпорядженні органу досудового розслідування, що значно зменшує факт існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення та не достатнім врахуванням характеру вчинених кримінальних правопорушень, а також особи підозрюваного.

Прокурор зазначає, що під час досудового розслідування стороною обвинувачення встановлено та доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 п.п. 1, 2, 5 КПК України. Проте, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу слідчим суддею не в достатній мірі враховано того, підозрюваний ОСОБА_7 використовував збут бойових припасів, як джерело заробітку та немає інших значних законних джерел отримання доходу. Також незаконне поводження з бойовими припасами ОСОБА_7 здійснював системно, оскільки зафіксовано 2 факти такої протиправної діяльності.

Вважає, що судом не в повній мірі враховано, що ОСОБА_7 , будучи у минулому військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. 12 КК України, вчинив 2 умисні тяжкі кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним поводженням із бойовими припасами, має не визначене коло знайомих військових осіб, які можуть бути причетні до вчинення аналогічних злочинів під час дії в Україні воєнного стану.

Звертає увагу суду і на те, що збут зброї, бойових припасів та вибухових речовин є найбільш суспільно-небезпечним діянням, яке опосередковано посягає на інші об`єкти, а саме громадську безпеку в цілому, можливість заподіяння шкоди життю і здоров`ю невизначеного кола осіб, можливе використання для вчинення інших тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень «покупцями». Відповідно ризик продовження такої кримінально-спрямованої діяльності підозрюваним ОСОБА_7 вважає обґрунтованим та актуальним.

На думку прокурора, вказані обставини є достатніми для переконання у тому, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків під час подальшого досудового розслідування.

Узагальнені позиції учасників апеляційного перегляду провадження.

Прокурор просив задовольнити вимоги своєї апеляційної скарги, застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Підозрювий ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши суддю доповідача, учасників апеляційного перегляду провадження, вивчивши матеріали провадження та апеляційні доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду з посиланням на норми матеріального та процесуального закону.

Згідно ст. 177 ч. 2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.194 ч.1 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При обранні виду запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд виходить також і з положень ст. 178 КПК України та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до вимог ч.1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Поряд з наведеними національними нормами кримінально-процесуального закону, регламентуючими обрання та визначення судом виду запобіжного заходу особі, колегія суддів керується і Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.06 року, ст.2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи право на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Зокрема, за усталеною практикою ЕСПЛ суди мають визнавати основним джерелом права при вирішення питання про запобіжний захід ст. 5 Конвенції, за якою кожному гарантується право на особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків та у межах процедури передбаченої законом. Такі випадки охоплюються законним арештом за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після її вчинення. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що не оскаржується сторонами кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з апеляційними доводами прокурора про те, що в поведінці підозрюваного ОСОБА_7 існують ризики передбачені ст. 177 ч. 1 п. 1, 2, 5 КПК України - можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду; можливість знищення, приховування або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

Колегія суддів виходить з того, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисних дій, які полягали у незаконному придбанні, зберіганні, носінні та збуті бойових припасів, без передбаченого законом дозволу,тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, яке є умисним, тяжким. Ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тяжкістю покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.

Враховуючи дію в Україні правового режиму воєнного стану, а також характер і обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що існує ризик продовження ним злочинної діяльності. Колегія суддів в цій частині виходить з того, що ОСОБА_7 являється колишнім військовослужбовцем, має не визначене коло знайомих військовослужбовців, які мають доступ до зброї та боєприпасів, легального джерела доходу ОСОБА_7 , не має, що може спонукати його до продовження кримінально спрямованих дій.

З огляду на характер інкримінованого злочину, існує об`єктивний ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може вжити заходів для знищення, приховування або спотворення доказів у кримінальному провадженні, зокрема зброї, боєприпасів, вибухових речовин.

Перебування підозрюваного ОСОБА_7 під домашнім арештом у нічний час за місцем його мешкання, на думку колегії суддів, не зменшує ризики таких дій з боку підозрюваного, не позбавляє його об`єктивної можливості їх реалізувати, тому апеляційний суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту у даному випадку є недостатнім. Колегія суддів також виходить з того, що припинення кримінально-спрямованої діяльності, передбаченої ст. 263 ч.1 КК України, яка інкримінована підозрюваному ОСОБА_7 під час воєнного стану в країні має високу актуальність та значущість для суспільства.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що з метою додержання розумного балансу між суспільними інтересами та обмеженням свободи певної особи, тримання ОСОБА_7 під вартою на даному етапі слідства є виправданим, застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 його процесуальних обов`язків та не буде ефективними для досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України.

З урахуванням наданих матеріалів провадження, практики Європейського суду з прав людини, обставин кримінального правопорушення, тяжкості кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 підвищеної суспільної небезпеки злочину, інкримінованого підозрюваному та його наслідків, відомостей про особу підозрюваного та встановлених ризиків у його поведінці, колегія суддів дійшла висновку що продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування буде виправданим.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, колегія суду вважає, що йому в порядку передбаченому ст.183 ч.3 КПК України слід визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави у межах, передбачених ст. 182 ч.5 КПК України, для тяжкого злочину, у виді семидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). У разі внесення застави, ОСОБА_7 слід визначити обов`язки, передбачені ст. 194 ч.5 КПК України.

Колегія суддів також виходить з того, що згідно ст.182 ч.4 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

Керуючись ст.ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2025 року про застосування до ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 26 листопада 2025 року включно скасувати.

Клопотання слідчого ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою по кримінальному провадженні № 0000357, внесеному до ЄРДР 13.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.1 КК України підозрюваному ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26 листопада 2025 року включно.

Визначити заставу у розмірі сімидесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 211 960 (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок отримувача UA0086521. Банк отримувача:ДКСУ, м.Київ, МФО банку 820172. Отримувач: Хмельницький апеляційний суд, .

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 зобов`язання прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою, а також покласти обов`язки, передбачені ст.194 ч.5 КПК України: повідомляти слідчогро, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися з населеного пункту, у якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду; утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання відповідному органу свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України, в разі їх наявності.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3