Справа № 462/8847/25
провадження 1-кс/462/2007/25
У Х В А Л А

10 листопада 2025 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_3 про арешт майна, подане в межах кримінального провадження №0001143 від 06.11.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

встановив:

Прокурор Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_3 07.11.2025 року звернулася в суд з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: пару кросівок чорного кольору із маркуванням «HOUSE 38», які були 06.11.2025 року добровільно видані ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що дане майно виявлене і вилучене 06.11.2025 року на підставі добровільної видачі та відповідно до ч.1 ст.98 КПК України визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001143. Зважаючи на те, що арештом майна є тимчасове до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову чи можуть настати інші наслідки, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, просить клопотання задовольнити.

Слідчий суддя вважав за можливе розглядати клопотання за відсутності прокурора, з огляду на вимоги ч.1 ст.172 КПК України і приймаючи до уваги підставне прохання прокурора з цього приводу, викладене у клопотанні.

Також дане клопотання можливо розглянути за відсутності представника власника майна ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» ОСОБА_5 , яка будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду клопотання, про що свідчить телефонограма, в судове засідання не з?явилася, про причини неявки суд не повідомила, однак її неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання і додані до нього матеріали, перевіривши матеріали кримінального провадження №0001143, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0001143, 06.11.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 06.11.2025 року до ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області надійшла заява керуючої магазину «HOUSE» ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» ОСОБА_5 , яка просить вжити заходів до двох невідомих осіб, які 04.11.2025 року, перебуваючи в приміщенні магазину «HOUSE» в ТЦ «Victoria Gardens», що за адресою: м.Львів, вул.Кульпарківська, 226А, в період з 20.00 год. по 20.40 год., таємно, шляхом вільного доступу, під час дії на території України воєнного стану, викрали взуття жіноче вартістю 1415,83 грн., чоловічі штани вартістю 1415,83 грн., чоловічий светр вартістю 1499,17 грн., чоловіче взуття вартістю 499, 17 гривень та чоловіче взуття вартістю 1332,50 грн. Загальна сума заподіяної матеріальної шкоди становить 6162, 50 грн.

06.11.2025 року на підставі добровільної видачі у неповнолітньої ОСОБА_4 було вилучено пару жіночих кросівок чорного кольору із маркуванням «HOUSE 38».

Частиною 2 ст.168 КПК України визначено, що під час обшуку, огляду може здійснюватися тимчасове вилучення майна.

Відповідно до вимог ч.5, 7 ст.237 КПК України при огляді слідчий, прокурор має право вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно з ч.1 ст.167, ч.5 ст.171 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій статті 167 КПК України майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Дослідженням матеріалів клопотання встановлено, що таке подано в строк, визначений ч.5 ст.171 КПК України.

Стаття 167 КПК України дає визначення критеріїв, яким повинно відповідати тимчасово вилучене при обшуку майно. Так, згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстав вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Зазначений перелік критеріїв є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Тому, зважаючи на положення ст.167, 237 КПК України, тимчасово вилучатися можуть лише речі та документи, які відповідають критеріям, визначеним у ч.2 ст.167 КПК України. Інші речі під час огляду не можуть бути тимчасово вилучені. А отже у випадку тимчасового вилучення під час огляду речей, слідчий, прокурор повинен при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна навести переконливі мотиви, що зазначені речі відповідають критеріям ч.2 ст.167 КПК України та може ставити питання про їх арешт лише з правових підстав, що визначені у ч.2 ст.170 КПК України. Посилатися на інші правові підстави слідчий, прокурор не може, оскільки, якщо речі не відповідатимуть критеріям ч.2 ст.167 КПК України, вони будуть вважатися такими, що вилучені та зберігаються органом досудового розслідування поза дозволеним законом порядком. Відповідно слідчий суддя не може розглядати таке майно як предмет арешту і накладати на нього арешт.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається із постанови слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 від 07.11.2025 року майно, на яке просить накласти арешт прокурор, визнане речовим доказом у кримінальному провадженні №0001143.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.170-174 КПК України, та згідно з ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.2 ст.167 КПК України.

Таким чином, з огляду на положення ч.2 ст.167, ч.2 ст.170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що вказана пара жіночих кросівок вилучені на підставі добровільної видачі, мають статус тимчасово вилученого майна та відповідають критеріям, визначеним у ч.2 ст.167 КПК України, прокурором доведено, що у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що дані речі може бути приховувані, пошкоджені, зіпсовані, втрачені, знищені, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт є обґрунтованим і підлягає задоволенню, оскільки встановлено наявність для цього правових підстав.

Керуючись ст.131, 132, 167, 170-173, 237, 309 КПК України,

постановив:

Клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на пару жіночих кросівок чорного кольору із маркуванням «HOUSE 38», які були 06.11.2025 року добровільно видані неповнолітньою ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання її копії безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1