ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/575/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5

за участі прокурора: ОСОБА_6

адвоката : ОСОБА_7

обвинуваченої : ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000383за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 30.09.2025 року щодо :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Генічеськ Херсонської області, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 30.09.2025 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.111-2 КК України, та із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права займатися освітньою та виховною діяльністю на строк 10 років без конфіскації майна.

Початок строку відбування покарання обраховано з дня набранням вироку законної сили.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_8 у строк покарання строк її попереднього ув`язнення з 31.07.2025 по день набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Обраний ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання про речові докази, заходи забезпечення кримінального провадження та процесуальні витрати.

Згідно вироку судом встановлено, що ОСОБА_8 , будучи громадянкою України, у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, але не пізніше 03.10.2022, знаходячись на тимчасово окупованій території Генічеського району Херсонської області, діючи з прямим умислом, спрямованим на підтримку дій та рішень держави-агресора, окупаційної адміністрації щодо інтеграції навчальних закладів Херсонської області в освітню систему рф, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою завдання шкоди Україні, її національним інтересам в сфері освіти, підтримала дії та рішення окупаційної адміністрації, так званого «министерства образования и науки Херсонской области», та добровільно зайняла посаду «директора» незаконно створеного на тимчасово окупованій території у м.Генічеськ Генічеського району Херсонської області, на базі цілісного майнового комплексу - навчального закладу з надання додаткової художньо-естетичної освіти « Генічеський палац творчості дітей та юнацтва Генічеської міської ради» (), що розташований за адресою: Херсонська область, Генічеський район, м. Генічеськ, проспект Миру, 48, закладу додаткового навчання «ГБОУДО Херсонской области « Генический центр детского и юношеского творчества», та не пізніше 04.10.2022 приступила до виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на займаній посаді.

Виконуючи свої обов`язки, ОСОБА_8 , діючи умисно, як «директор ГБОУДО Херсонской области «Генический центр детского и юношеского творчества», на виконання рішення окупаційної адміністрації щодо інтеграції навчальних закладів Херсонської області в освітню систему рф, не пізніше 22.12.2022, вчинила дії щодо реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб Федеральної податкової служби росії незаконно створеного на тимчасово окупованій території Херсонської області навчального закладу додаткової освіти «ГБОУДО Херсонской области «Генический центр детского и юношеского творчества», якому присвоєно основний державний реєстраційний номер 840. Крім того, не пізніше 15.03.2023 вчинила дії щодо реєстрації вказаного закладу додаткової освіти у т.зв. «налоговой службе Херсонской области».

Також, ОСОБА_8 , у період з жовтня 2022 по липень 2025, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись на тимчасово окупованій території Генічеського району Херсонської області, діючи як «директор ГБОУДО Херсонской области «Генический центра детского и юношеского творчества», на виконання рішення окупаційної адміністрації щодо впровадження освіти за російським стандартом, розробила «устав ГБОУДО Херсонской области «Генический центр детского и юношеского творчества», який 21.02.2023 затверджено наказом так званого «Министерства образования и науки Херсонской области» за № 52, здійснювала набір педагогічного та технічного персоналу, які погодились працювати у незаконно створеному окупаційною адміністрацією закладі, організувала зміну назви навчального закладу, української символіки на символіку держави-агресора, реалізовуючи рішення окупаційної адміністрації «Об утверждении Положения о системе оплаты труда работников государственных бюджетных образовательных организаций (учреждений) г. Херсона и Херсонской области», затвердженого «Постановлением Совета министров - правительства ВГА Херсонской области» № 37-кк від 20.09.2022, забезпечувала виплату заробітної плати працівникам очолюваного нею навчального закладу у грошових одиницях рф (рублях).

Крім того, ОСОБА_8 , перебуваючи на займаній посаді, знаходячись на тимчасово окупованій території у м. Генічеськ Генічеського району Херсонської області, не пізніше 14.09.2023, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, з метою підтримки держави-агресора та її окупаційної адміністрації надала інтерв`ю представникам проросійського засобу масової інформації - «Телерадиокомпании «Таврия» , яке розповсюджено для широкого кола осіб, в ході якого акцентувала увагу на урочистій події «Дне открытых дверей» у підпорядкованому їй закладі додаткової освіти та основних завданнях, які покладені на неї окупаційною адміністрацією держави-агресора та незаконними органами влади як на керівника.

Також, ОСОБА_8 , діючи як «директор» вищевказаного закладу, не пізніше 19.08.2024, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на тимчасово окупованій території у м. Генічеськ Генічеського району Херсонської області, виступила із промовою, яку розміщено в мережі Інтернет на сторінці так званого «Министерства образования и науки Херсонской области», в ході якої висловлювала вдячність представникам так званого правоохоронного органу «МЧС россии по Херсонской области», а також «Фонду поддержки социально значимых проектов города москва».

Продовжуючи вчинення дій спрямованих на підтримку держави-агресора та її окупаційної адміністрації, ОСОБА_8 , обіймаючи вищевказану посаду, не пізніше 09.04.2025 (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено), перебуваючи на тимчасово окупованій території у с. Новоолексіївка Генічеського району Херсонської області, надала інтерв`ю представникам проросійського засобу масової інформації «Телерадиокомпании «Таврия», яке розповсюджено для широкого кола осіб, в ході якого повідомила про вжитті нею заходи з організації проведення конкурсу «Юные таланты нашего края» та нагородження переможців, на тимчасово окупованій території Генічеського району, на базі новостворених окупаційною владою закладів освіти.

Суд кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_8 за ст.111-2 КК України як пособництво державі-агресору, тобто умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинених громадянином України з метою завдання шкоди Україні шляхом підтримання рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вирок від 30.09.2025 року та ухвалити новий вирок, яким визнати винною ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 111-2 КК України та при винесенні покарання застосувати вимоги ст. 75 КК України.

Зазначає, що суд не об`єктивно дослідив матеріали провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_8 повністю визнала свою вину, підтвердила викладені факти, зазначила, що дії вчинені в умовах психологічного тиску, загрози життю та здоров`ю у період тривалого перебування на тимчасово окупованій території без можливості залишити її або ухилитися від виконання нав`язаних обов`язків. Пояснила, що прийняла посаду з метою збереження дитячого закладу.

Суд визнав пом`якшуючими обставинами щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність судимостей , похилий вік обвинуваченої , однак призначив реальне покарання у виді 6 років позбавлення волі, що на думку сторони захисту є надмірно суворим і таким, що не відповідає принципам справедливості та індивідуалізації покарання.

Суд визнав факт повного каяття , проте не зробив належних висновків з цього факту та не врахував можливість звільнення від відбуття покарання з випробуванням .

Зазначає, що ОСОБА_8 не була організатором чи ідеологом окупаційних структур, не мала владних повноважень за межами дитячого закладу, її діяльність носила формальний адміністративний характер, а не активну політичну підтримку. В її діях відсутні ознаки умислу на завдання шкоди України, а мотиви виключно гуманітарного характеру(збереження дітей, персоналу, установи).

На момент постановлення вироку ОСОБА_8 виповнилося 74 роки, вона є пенсіонеркою, має хронічні захворювання, потребує медичного нагляду. Фактичне відбування покарання у місцях позбавлення волі для особи такого віку є несумісним з принципом гуманізму.

Крім цього події відбувалися в умовах окупації Генічеського району де будь які прояви непокори окупаційній владі могли привести до насильства, арешту або фізичного усунення громадян. При таких умовах дії засудженої мали ознаки вимушеності та мінімального сприяння, що значно знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого. Її робота не спричинила шкоди державним інтересам України , не мала наслідків у виді передачі інформації чи допомоги окупаційним військам.

ОСОБА_8 повністю усвідомила свою провину, публічно розкаялася, сприяла слідству, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася. Її поведінка свідчить про можливість виправлення без ізоляції від суспільства.

Суд не обґрунтував чому не застосував положення ст. 75 КК. Крім того прокурор у суді просив призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Зазначає, що суд неправильно застосував норми матеріального права в частині визначення виду та розміру покарання , а також у повному обсязі не врахував обставини, що пом`якшують покарання.

Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.

Позиції учасників .

Адвокат ОСОБА_7 та обвинувачена ОСОБА_8 підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних вимог захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження , перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Із матеріалів провадження та вироку вбачається, що обвинувачена визнала свою вину у пред`явленому обвинуваченні повністю, сумніву в добровільності її позиції у суду не виникло , учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, тому суд відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України здійснив допит обвинуваченої та визнав недоцільним дослідження інших доказів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Суд визнав доведеним пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення за ст. 111-2 КК України та встановив, що ОСОБА_8 добровільно зайняла посаду директора незаконно створеного на тимчасово окупованій території у м.Генічеськ навчального закладу з надання додаткової художньо-естетичної освіти « Генічеський палац творчості дітей та юнацтва Генічеської міської ради» та добровільно вчиняла дії які зазначені у вироку при формулюванні обвинувачення , визнаного судом доведеним.

Під час розгляду провадження в суді першої інстанції обвинувачена підтвердила, що діяла добровільно, без примусу , через сімейні обставини.

Правильність застосування судом положень ст. 349 КПК України в апеляційній скарзі не оспорюється. Доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій обвинуваченої за ст. 111-2 КК України захисник в апеляційній скарзі під сумнів не ставить.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 394 КПК України, виходячи із того , що захисником не ставиться під сумнів правильність застосування судом приписів ч. 3 ст. 349 КПК України, колегія суддів зауважує, що вирок щодо ОСОБА_8 не підлягає оскарженню з підстав заперечення фактичних обставин, які не оспорювалися обвинуваченою та іншими учасниками судового провадження.

За наведеного, вирок суду щодо ОСОБА_8 переглядається в апеляційному порядку в частині призначеного покарання.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Захисник в апеляційній скарзі вказує на те, що обвинуваченій призначене надмірно суворе покарання, а застосування до неї реального позбавлення волі не доцільне та суперечить логіці кримінальної політики держави, та зазначає, що є підстави для застосування при призначенні покарання положень ст. 75 КК України зважаючи на визнання вини, похилий вік , розкаяння та позитивні характеристики.

Аналізуючи такі доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.

Як слідує із вироку, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , суд врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, особу обвинуваченої, яка на обліку лікаря нарколога, психіатра не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутність обставин, які обтяжують покарання та вік обвинуваченої.

Суд дійшов висновку, що вказані обставини в своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, їй має бути призначене основне покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ст.111-2 КК України та з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю.

З урахуванням, що вчинений ОСОБА_8 злочин не був спрямований на її особисте збагачення, вчинений внаслідок збігу тяжких особистих обставин, суд вважав можливим не застосовувати до обвинуваченої додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Суд зазначив, що таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження нових кримінальних правопорушень.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд призначив явно несправедливе покарання через надмірну суворість не знайшли свого підтвердження.

Особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення виходячи з принципу співмірності, покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним вчинених дій, їх небезпечності, даним про особу винного, крім того, повинні братися до уваги обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання.

Підставою звільнення особи від відбування покарання з випробуванням є переконання суду, викладене у мотивованому висновку про можливість її виправлення без відбування покарання.

Законодавець надав дискреційні повноваження судам у призначенні покарання, а також при визначенні можливості звільнення від покарання з випробуванням.

Суд в межах своїх дискреційних повноважень при призначенні покарання, як видно, фактично прийняв до уваги всі дані, що характеризують особу обвинуваченої, врахував обставини кримінального провадження в їх сукупності , що передбачено ст. 65 КК України та рівень суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, яке відноситься до категорії особливо тяжких.

Обставини, на які посилається захисник в тому числі - щире каяття, повне визнання вини та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, те, що ОСОБА_8 раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності , вік обвинуваченої як видно, були враховано судом при призначенні покарання, і сукупність цих обставин дали суду підстави для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Доводи захисника про те, що ці обставини фактично не були враховані судом і стали підставою для того , щоб призначити йому покарання з реальним його відбуттям, колегія суддів вважає необґрунтованими.

З урахуванням наведених обставин, які мають значення для визначення справедливого виду та розміру покарання обвинуваченій , передбачених ст. 65 КК , а також обставин, які були визнані такими, що його пом`якшують, за відсутності обставин, що обтяжують покарання , колегія суддів вважає, що призначене судом покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України з реальним його відбуванням, з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади без застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, та відповідає основній меті покарання- виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченою так і іншими особами, відповідає принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації, є адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та відомостям про особу обвинуваченої.

Доводи апеляційної скарги не переконують у тому, що є наявними підстави для пом`якшення покарання та застосування ст. 75 КК України. Всі обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі судом, як видно із вироку, були враховані.

Зазначені в апеляційній скарзі обставини, не можна визнати достатніми та обґрунтованими для зміни вироку в частині призначеного покарання на його пом`якшення як на тому наполягає захисник. Вироком суду встановлено добровільність дій обвинуваченої щодо пособництва країні-агресору.

В апеляційній скарзі відсутнє достатнє обґрунтування, яке б вказувало на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом покаранням та вчиненим кримінальним правопорушенням.

Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність вироку суду першої інстанції та вмотивованість його висновків в частині призначення обвинуваченій покарання та справедливості обраного заходу примусу, апеляційна скарга не містить.

З технічного запису судового засідання вбачається, що в судових дебатах прокурор просив призначити покарання обвинуваченій із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі строком на 5 років. Позиція прокурора під час розгляду провадження в суді першої інстанції щодо призначення покарання враховується судом у сукупності з іншими обставинами , які підлягають врахуванню відповідно до вимог ст. 50, 65 КК України, не є визначальною для суду.

За наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що з підстав та доводів, зазначених в апеляційній скарзі вирок суду в частині призначеного покарання зміні не підлягає, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Істотних порушень КПК України, які б стали підставою для зміни або скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 376 ч. 2 КПК України , апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Залишити без змін вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 30.09.2025 року щодо ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом 3-х місяців, а обвинуваченою у той же строк з дня отримання копії ухвали , може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4