У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , обвинуваченого- ОСОБА_5 , захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 , представника потерпілого - ОСОБА_8 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000311, відомості про яке 18.10.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває на розгляді кримінальне провадження №0000311, відомості про яке 18.10.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Прокурор Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до судді з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000311, відомості про яке 18.10.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України. Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, а саме у службовій недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки. Поряд з цим, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, а саме у складанні та видачі оцінювачем завідомо підроблених офіційних документів, вчиненому повторно. Так, 17.06.2022 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, ФОП ОСОБА_4 передала директору Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради ОСОБА_5 відповідно до актів приймання передачі робіт по проведенні експертної грошової оцінки, 8 (вісім) складених нею звітів про оцінку земельних ділянок з кадастровими номерами: :65:001:0111, :65:001:0105, :65:001:0099, :65:001:0103, :65:001:0108, :65:001:0110, :65:001:0107, :65:001:0109, до яких були внесені завідомо неправдиві відомості щодо заниженої ринкової вартості земельних ділянок. В результаті неодноразового складання та видачі ФОП ОСОБА_4 завідомо підроблених звітів, 30.08.2022 рішеннями XXIII сесії Ужгородської міської ради VIII скликання затверджено вартість земельних ділянок по вулиці Сергія Мартина, 4 в м. Ужгород, визначену звітами про експертну грошову оцінку земельних ділянок, яка являється значно нижчою від фактичної ринкової, зокрема: рішенням №875 затверджено вартість земельної ділянки (кадастровий номер :65:001:0110) площею 0,2109 га у сумі 2536076, 25 гривень з розрахунку 120,25 грн. за 1 кв. м. та вирішено продати її товариству з обмеженою відповідальністю «Металтех»; рішенням №878 затверджено вартість земельної ділянки (кадастровий номер :65:001:0103) площею 9,1438 га по АДРЕСА_1 у сумі 10 995 419,50 гривень з розрахунку 120,25 грн. за 1 кв.м. та вирішено продати її товариству з обмеженою відповідальністю «УЖБУД»; рішенням №873 затверджено вартість земельної ділянки (кадастровий номер :65:001:0105) площею 2,6794 га по вулиці Сергія Мартина, 4 в м.Ужгороді у сумі 3 221 978,50 гривень з розрахунку 120,25 грн. за 1 кв.м. та вирішено продати її товариству з обмеженою відповідальністю «Бейс Інвест»; рішенням №874 затверджено вартість земельної ділянки (кадастровий номер :65:001:0107) площею 0,1150 га по АДРЕСА_1 у сумі 138 287,50 гривень з розрахунку 120,25 грн. за 1 кв.м. та вирішено продати її товариству з обмеженою відповідальністю «Мінерал Технолоджи»; рішенням №865 затверджено вартість земельної ділянки (кадастровий номер :65:001:0109) площею 0,2597 га по АДРЕСА_1 у сумі 312 289,25 гривень з розрахунку 120,25 грн. за 1 кв.м. та вирішено продати її громадянину ОСОБА_9 ; рішенням №876 затверджено вартість земельної ділянки (кадастровий номер :65:001:0099) площею 0,5600 га по АДРЕСА_1 у сумі 673 400 гривень з розрахунку 120,25 грн. за 1 кв.м. та вирішено продати її товариству з обмеженою відповідальністю «СП Техніка»; рішенням №872 затверджено вартість земельної ділянки (кадастровий номер :65:001:0111) площею 0,5774 га по АДРЕСА_1 у сумі 694323,5 гривень з розрахунку 120,25 грн. за 1 кв.м. та вирішено продати її товариству з обмеженою відповідальністю «Бейс Інвест»; рішенням №877 затверджено вартість земельної ділянки (кадастровий номер :65:001:0108) площею 0,3545 га по АДРЕСА_1 у сумі 426286, 25 гривень з розрахунку 120,25 грн. за 1 кв.м. та вирішено продати її товариству з обмеженою відповідальністю «УЖБУД». В подальшому, в період з 02.09.2022 по 20.09.2022 директором Департаменту міської інфраструктури ОСОБА_5 , на виконання вказаних вище рішень сесій Ужгородської міської ради, укладено 8 (вісім) договорів купівлі продажу земельних ділянок, вартість яких була значно занижена, з розстроченням платежу за умови разової оплати 50 % від вартості земельної ділянки. Згідно з аналізом даних Державного реєстру речових право на нерухоме майно, що станом на 29.08.2025 ряд протиправно відчужених земельних ділянок було поділено та продано, зокрема: право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :65:001:0099 зареєстроване на праві приватної власності за ТОВ «СП Техніка»; земельна ділянка з кадастровим номером :65:001:0103 06.12.2023 була поділена земельні ділянки: :65:001:0129 право власності на яку зареєстроване за ТОВ «УЖБУД» () та :65:001:0130 право власності на яку зареєстроване за ТОВ «Мелітопольський завод автотракторних запчастин» (); земельна ділянка з кадастровим номером :65:001:0105 14.04.2023 була поділена на земельні ділянки з кадастровими номерами :65:001:0119, :65:001:0120, :65:001:0121, які належать: право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :65:001:0120 згідно договору купівлі-продажу №5951 від 15.11.2024 зареєстроване за ТОВ «УЖСТАВ»; право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :65:001:0121 згідно договору купівлі-продажу №5951 від 15.11.2024 зареєстроване за ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ; земельну ділянку з кадастровим номером :65:001:0119 поділено 23.07.2024 на земельні ділянки кадастрові номери :65:001:0133, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , код РНОКПП НОМЕР_2 , а земельна ділянка :65:001:0134, перебуває у власності ТОВ «Бейс Інвест» (). Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :65:001:0107 зареєстроване за ТОВ «УЖБУД» (); право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :65:001:0108 зареєстроване за ТОВ «УЖБУД» (); право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :65:001:0109 згідно акту приймання-передачі №4124, 4125, 4126 виданого 05.11.2024 перебуває у власності ТОВ «Ужгородський Електромашзавод» (); право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :65:001:0110 зареєстроване за ТОВ «Металтех» (); право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :65:001:0111 зареєстроване за ТОВ «Бейс Інвест» (). Зважаючи на те, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 територіальній громаді міста Ужгорода завдано збитків в розмірі 69 637 088,3 гривень, крім цього, земельні ділянки з кадастровими номерами: :65:001:0111, :65:001:0105, :65:001:0099, :65:001:0103, :65:001:0108, :65:001:0110, :65:001:0107, :65:001:0109 розташовані по вулиці Сергія Мартина, 4, в м. Ужгороді являються об`єктами злочинного посягання та підпадають під критерії, визначені ст.98 КПК України, а тому виникає необхідність у накладенні арешту на вказані об`єкти нерухомого майна, оскільки незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати речового доказу. Відповідно до ч.1 ст.170 Кримінального процесуального кодексу України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Абзацом другим частини першої даної статті передбачено обов`язок слідчого, прокурора вжиття необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, а саме: майна, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину і відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України, та майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1 -4 частини першої статті 962 Кримінального кодексу України. Слідчим органу досудового розслідування винесено постанову про визнання та приєднання в якості речового доказу на земельні ділянки, розташовані за адресою: м. Ужгород, вул. Паризької Комуни 4 (нова назва вулиці - ОСОБА_12 ) Право власності на земельну ділянку з кадастровими номерами: :65:001:0099, :65:001:0129, :65:001:0130, :65:001:0120, :65:001:0121, :65:001:0133, :65:001:0134, :65:001:0107, :65:001:0108, :65:001:0109, :65:001:0110, :65:001:0111, оскільки вказані об`єкти являються предметом злочинного посягання та підпадають під критерії, визначені ст.98 КПК України знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Заборон щодо накладення арешту на вищеперераховані види майна кримінальне процесуальне законодавство не містить. З метою упередження в подальшому будь-якого обтяження, перетворення, шляхом укладення угод із розподілу (об`єднання), відчуження, а також видозмінення земельних ділянок кадастрові номери яких ::65:001:0099, :65:001:0129, :65:001:0130, :65:001:0120, :65:001:0121, :65:001:0133, :65:001:0134, :65:001:0107, :65:001:0108, :65:001:0109, :65:001:0110, :65:001:0111 слід накласти арешт із забороною розпорядження та використання в частині проведення будь-яких будівельних робіт (окрім аварійно відновлювальних). На думку сторони обвинувачення накладення арешту на вказані об`єкти нерухомого майна абсолютно відповідає як загальним правилам застосування заходів забезпечення кримінального провадження, закріпленим у ч.3 ст. 132 КПК України, оскільки: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення тяжкого злочину, що безумовно може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із даним клопотанням, - так і спеціальним правилам застосування такого виду заходів забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно. Приймаючи до уваги те, що вказані об`єкти нерухомого майна, а саме земельні ділянки з кадастровими номерами :65:001:0099, :65:001:0129, :65:001:0130, :65:001:0120, :65:001:0121, :65:001:0133, :65:001:0134, :65:001:0107, :65:001:0108, :65:001:0109, :65:001:0110, :65:001:0111, - являються предметом злочинного посягання та підпадають під критерії, визначені ст. 98 КПК України, а тому з метою забезпечення збереження речового доказу, на дані об`єкти нерухомого майна слід накласти арешт. Зважаючи на те, що із зазначеними об`єктами нерухомого майна за період 2022-2024 років вчинено ряд угод з поділу та продажу, тому керуючись ч. 2 ст. 172 КПК України, просить розглянути вказане клопотання про арешт майна, без власників майна, їх захисників, представників, у зв`язку з тим, що це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, а повідомлення власників про розгляд клопотання може призвести до відчуження ним земельних ділянок до прийняття рішення судом. Арешт майна у цьому випадку є достатнім для забезпечення збереження речових доказів, є пропорційним втручанням у права власника майна (третьої особи) та інших осіб і не матиме надмірних наслідків для таких осіб.

На підставі наведеного, прокурор просить накласти арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами :65:001:0099, :65:001:0129, :65:001:0130, :65:001:0120, :65:001:0121, :65:001:0133, :65:001:0134, :65:001:0107, :65:001:0108, :65:001:0109, :65:001:0110, :65:001:0111, - які розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Заборонити державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам та іншим особам, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії стосовно арештованого нерухомого майна. Заборонити власникам чи іншим особам відчужувати, розпоряджатись та користуватися зазначеними вище об`єктами нерухомого майна в частині проведення будь яких будівельних чи земляних робіт (окрім аварійно-відновлювальних). У відповідності до частини 2 статті 172 КПК України, просить розглянути вказане клопотання про арешт майна, без власників майна, їх захисника, представника, у зв`язку з тим, що це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Прокурор в судовому засіданні, просив задовольнити клопотання повністю.

Адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, зважаючи на неправомірність заявлених вмог та їх необгрунтованості.

Адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні просив відовити у задоволенні клопотання зважаючи на необґрунтованість поданого клопотання.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у судовому засідання залишили вирішення даного питання на розсуд суду.

Заслухавши думку прокурора, обвинувачених та їх захисників, представника потерпілого з приводу внесеного клопотання, дослідивши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до постанови слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 від 05.04.2025 року, постановлено визнати і приєднати як речовий доказ у даному кримінальному провадженні земельні ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровими номерами: :65:001:0099, :65:001:0129, :65:001:0130, :65:001:0120, :65:001:0121, :65:001:0133, :65:001:0134, :65:001:0107, :65:001:0108, :65:001:0109, :65:001:0110, :65:001:0111.

Додано також інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №№441399660, 441399751, 441399811, 441399868, 441400017, 441400077, 441400154, 441400242, 441400329, 441400329, 441400414, 441400482, та відповідні додані договори, акти приймання-передачі робіт, звіти про експертну оцінку, рецензії ГО "Всеукраїнська спілка оцінювачів землі", висновки експерта.

Згідно зі ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Суддею встановлено, що матеріали клопотання не містять доказів, які б свідчили, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає ознакам речового доказу, а саме, що воно є об`єктом злочинних посягань, предметом злочину, знаряддям вчинення злочину, здобуто злочинним шляхом, тощо, зважаючи на предмет даного кримінального провадження щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Разом із тим, суддя вважає необґрунтованим клопотання в частині накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами: :65:001:0099, :65:001:0129, :65:001:0130, :65:001:0120, :65:001:0121, :65:001:0133, :65:001:0134, :65:001:0107, :65:001:0108, :65:001:0109, :65:001:0110, :65:001:0111. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. Цих вимог процесуальний прокурор у кримінальному провадженні не дотримався. Так, посилаючись у клопотанні, що майно, на яке він просить накласти арешт, відповідає критеріям речових доказів, регламентованим ст. 98 КПК України, прокурор повинен був зібрати та надати судді достатні докази на підтвердження такого висновку. Між тим, жодних належних та допустимих доказів цьому в клопотанні про арешт майна і в матеріалах, які додані до клопотання, не міститься, тобто в матеріалах провадження відсутні відомості, які б давали розумні підстави та підозри вважати, що земельні ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровими номерами: :65:001:0099, :65:001:0129, :65:001:0130, :65:001:0120, :65:001:0121, :65:001:0133, :65:001:0134, :65:001:0107, :65:001:0108, :65:001:0109, :65:001:0110, :65:001:0111, є знаряддям вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 364, ч.3 ст. 358 КК України, у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, та проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян та кримінальних правопорушень проти журналістів, зберегли на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій у даній сфері правовідносин.

Прокурор у клопотанні про арешт майна, звертає увагу на накладення арешту, з метою збереження речових доказів, у зв`язку з неправомірністю відчуження земельних ділянок та їх поділ. При цьому питання накладення арешту на частину земельних ділянок вже вирішувалося на етапі досудового розслідування слідчим суддею, зокрема щодо земельних ділянок із кадастровими номерами: :65:001:0130, :65:001:0120, :65:001:0121, :65:001:0111, :65:001:0108 та було скасовано ухвалою слідчого судді, враховуючи наведене, суддя вважає необґрунтованим накладення арешту на дані земельні ділянки.

Також, поділ земельних ділянок, як вбачається з доданих інформаційних довідок, відбувся на стадії досудового розслідування, а не на стадії судового розгляду справи, що не може свідчити про необхідність накладення арешту на такі на даній стадії кримінального провадження та обмеження прав власників.

Стосовно накладення арешту на земельні ділянки, у зв`язку з їх поділом з кадастровими номерами: :65:001:0099, :65:001:0134, :65:001:0109, :65:001:0107, :65:001:0133, :65:001:0109, :65:001:0110, то хоча в наданих до суду матеріалах і є наявною постанова слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 від 05.04.2025 року про визнання вказаного в клопотанні майна речовими доказами у кримінальному провадженні, однак з огляду на цю постанову органу досудового розслідування таке визнання зазначеного майна речовим доказом у кримінальному провадженні носить формальний характер, оскільки в даному процесуальному документі взагалі не визначено, якому чи яким критеріям, наведеним у ст. 98 КПК України, відповідає це майно, а висловлено фактично лише припущення, що вилучене майно може бути пристосоване як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення. Жодного обґрунтування таким висновкам слідчий у своїй постанові не навів. Крім того, прокурором не обґрунтовано і не конкретизовано, яку саме доказову інформацію може містити вилучене майно і що саме цією інформацією може бути доведено.

Відповідно ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Іншших підстав для накладення арешту на майно прокурором не зазначено, цивільного позову у даному провадженні не подано.

Отже, стороною обвинувачення не доведено наявності правових підстав для арешту зазначеного майна з метою забезпечення збереження його як речового доказу у кримінальному провадженні на даній стадії розгляду справи. Крім того, у клопотанні прокурора відсутні доводи і про те, що незастосування арешту майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження цих земельних ділянок або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, оскільки дане твердження прокурора належним чином необґрунтоване та невмотивоване, зважаючи на тривалість кримінального провадження, час поділу/відчуження земельних ділянок, вплив такого на право власності.

Посилання прокурора на те, що майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України є помилковим, так як не містить за своїм змістом жодних доказів того, що майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суддя вважає, що в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на земельні ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровими номерами: :65:001:0099, :65:001:0129, :65:001:0130, :65:001:0120, :65:001:0121, :65:001:0133, :65:001:0134, :65:001:0107, :65:001:0108, :65:001:0109, :65:001:0110, :65:001:0111, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000311, відомості про яке 18.10.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 04.11.2025 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1