Справа № 946/7676/25
Провадження № 1-кс/946/1957/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2025 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні - заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Утконосівка Ізмаїльською району Одеської області, громадянина України тимчасово не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000640 від 08.06.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 08.06.2025, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, при якому знижується увага і реакція, а також порушується координація водія, усвідомлюючи, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, умисно та зухвало ігноруючи вимоги Правил дорожнього руху України, позбавивши себе змоги в такому стані уважно стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміни, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, достеменно знаючи, що керування транспортними засобами під впливом алкоголю заборонено, приступив до керування технічно справного автомобіля марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п/п «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху України (введені в дії 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, далі - «Правил»).

У подальшому, у зазначений день, приблизно о 09 годині 25 хвилин воді ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (1,73 % етилового спирту в крові), не маючи при собі посвідчення водія, керуючи вказаним автомобілем марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у світлий час доби здійснював рух зі швидкістю 80 км/год по асфальтобетонному сухому дорожньому покриттю проїзної частини автодороги с-161009 зі сполученням «Катлабуг-Вишневе» в Ізмаїльському районі Одеської області, а саме рухався зі сторони с. Катлабуг у напрямку с. Вишневе.

Під час руху у вказаному напрямку, зазначеною ділянкою дороги, де організований двосторонній однорядний рух у кожному напрямку, напрямки поділені дорожньою розміткою 1.5 (переривчаста лінія розмітки), водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , проявив неуважність, за дорожньою обстановкою постійно не слідкував та своєчасно не відреагував на її зміну, чим також порушив вимоги п. 1.5; п/п «б, д» п. 2.3. п/п «а» п. 2.1, п. 12.1 зазначених Правил та при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, допустив неконтрольований виїзд свого транспортного засобу за межі проїзної частини на ліве (за напрямком руху) узбіччя, де здійснив наїзд на придорожнє дерево.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля марю «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітня ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 загинули на місці пригоди. Малолітній пасажир ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У зв`язку з викладеними фактичними обставинами, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього рух особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило загибель кількох осіб та спричинило потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості.

10.06.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України.

11.06.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.06.2025 підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07.08.2025.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.08.2025 підозрюваному ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03.10.2025.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні завершено та 29.09.2025 скерувано до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 .

Проте підготовче судове засідання на разі не проведено та питання щодо продовження запобіжного заходу не вирішено.

Оскільки строк дії ухвали слідчого судді від 05.08.2025, якою продовжено ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою спливає 03.10.2025, а підготовче судове засідання ще не призначено, виникла необхідність у продовженні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У клопотанні прокурор посилається на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зникли, в обґрунтування обрання запобіжного заходу обвинуваченому покладається необхідність запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, а тому вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання в повному обсязі та наполягав на його задоволенні. Зазначив, що обвинувальний акт у суді, підготовче засідання не призначено.

Обвинувачений в судовому засіданні вину визнав. Не хоче тримання під вартою, просить домашній арешт, так як необхідно допомагати батькам та дітям, що залишилися.

Захисник в судовому засіданні зазначив, що не згодний з клопотанням. Досудове слідство завершено, всі слідчі дії проведені, свідки допитані, ризики відсутні. Обвинувачений не має наміру переховуватися, впливати на свідків чи заважати розгляду справи. Він сам є потерпілим, загинули його дружина і діти. У нього на утриманні є батьки похилого віку.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приймаючи до уваги мету та підстави застосування запобіжного заходу, передбачені ст.177 КПК України, а також оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, суддя доходить наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що Одеська обласна прокуратура звернулася до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000640 від 08.06.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

10.06.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України.

11.06.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.06.2025 підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07.08.2025.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.08.2025 підозрюваному ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03.10.2025.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні завершено та 29.09.2025 скерувано до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 .

Підготовче судове засідання на разі не проведено та питання щодо продовження запобіжного заходу не вирішено.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подавати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами ст. 199 КПК України.

Оскільки строк дії ухвали слідчого судді від 05.08.2025, якою продовжено ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою спливає, а підготовче судове засідання ще не призначено, виникла необхідність у продовженні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, за даних обставин, на даній стадії кримінального провадження достатньо доказів, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Підставою для продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, за обвинуваченням ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 286-1КК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, зокрема звертатись з проханням змінити показання, перешкоджати кримінальну провадженню іншим чином.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчим суддею встановлено, що у даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, того, що ризик переховування від органів досудового розслідування або суду цілком можливий, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього рух особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило загибель кількох осіб та спричинило потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, обвинувачений ОСОБА_4 може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнути відповідальності та покарання за вчинений злочин.

Також обвинувачений ОСОБА_4 може впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, з метою зміни показів останніми.

Вказані обставини також свідчать про неможливості запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд оцінює в сукупності всі обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, що вказують на причетність до вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного не перешкоджають застосуванню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Так, у рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суд зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а тому хоча тяжкість обвинувачення і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

На думку слідчого судді, доведеним є ризики, передбачені п.п. 1,3 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, зокрема звертатись з проханням змінити показання, або погрожувати свідкам з цією ж метою.

Ризики, на наявності яких наголошують прокурор на даний момент не зникли.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34). Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

З вказаного вище вбачається, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, так як може не запобігти вказаним ризикам.

Отже, прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Вирішуючи питання про продовження застосування до обвинувачений запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Враховуючи, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та тяжкості можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у разі доведеності його вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за рішенням суду, з огляду на підтвердження викладених вище ризиків, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, суддя приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинувачений, а тому вважає за можливе та необхідне продовжити застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, суддя дійшов висновку про наявність чітких ознак того, що справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_4 на свободу, а тому строк дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу у тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Виходячи з положень ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_11 необхідно продовжити строк тримання під вартою, що не перевищує шістдесят днів.

Керуючись ст. ст. 177,178,183,194,314,331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні - заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, за обвинуваченням ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу обраного відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України - у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» до 28 листопада 2025 року.

Ухвала щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 припиняє свою дію 28 листопада 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Повний текст ухвали проголошено 02.10.2025р. о 16:25 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1