КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/115/26 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 390/2685/25 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
Категорія - ст. 392 ч. 2 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.01.2026 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді у складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

адвокатки ОСОБА_8 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 , ухвалу Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 11.12.2025, якою у межах кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено тримання під вартою на 60 днів - до 08.02.2026, 13 години 40 хвилин, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Кропивницького районного суду Кіровоградської області перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 125 КК України /ЄУН 390/2685/25/.

У межах даного кримінального провадження, за клопотанням прокурора, в порядку ст. 331 КПК України, судом першої інстанції розглянуто питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки судове провадження наразі не завершене.

Судом встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не перестали існувати, зокрема, як можливість обвинуваченого переховуватись від суду, вчинити нове кримінальне правопорушення.

Враховано судом тяжкість інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, одне з яких особливо тяжке і карається позбавленням волі на строк до п`ятнадцяти років, особу обвинуваченого, раніше судимого за вчинення кримінального проступку щодо потерпілої ОСОБА_9 , яка наразі є потерпілою й у даному кримінальному провадженні.

Із судовим рішенням судді не погоджується обвинувачений ОСОБА_7 , і оскаржує його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вказує, що підозра його є не обґрунтованою, а підставою до продовження строку тримання його під вартою стала лише тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, тоді як ризики, передбачені ст. 177 КПК України, - не доведені доказово.

Він не може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки свідки, потерпіла вже допитані, всі докази вже досліджені.

Вважає, що для нього достатнім запобіжним заходом є домашній арешт, який він може відбувати за адресою проживання свого батька та його дружини, які не заперечують такої можливості.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку захисту на підтримку апеляційної скарги обвинуваченого щодо скасування ухвали суду першої інстанції, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги, дослідивши виділені матеріали, зваживши доводи апеляційної скарги, колегією суддів зауважується про наступне.

Як убачається з матеріалів, в провадженні місцевого суду перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, ряд інших обставин та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При цьому, у відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України,

Вказаних вимог кримінального процесуального закону місцевий суд дотримався.

Суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Слід зважати, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, не перестали існувати, й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

У даному кримінальному провадженні провадиться судове слідство.

При цьому слід враховувати, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи, зокрема, замаху на вбивство, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, що карається позбавленням волі на строк до п`ятнадцяти років.

Кримінальні правопорушення є кримінальним проступком та особливо тяжким злочином.

Внаслідок вчинення злочину спричинено шкоду здоров`ю потерпілих.

Крім того, ОСОБА_7 неодружений, без утриманців, безробітний, немає заробітку або сталого доходу до існування, суспільно корисною працею не займається.

Отже, можливо стверджувати, що ОСОБА_7 не має міцних соціальних зв`язків.

Також, до уваги береться, що обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності, судимий, а саме, слід звернути увагу ОСОБА_7 засуджений вироком Кропивницького районного суду Кіровоградської області 19.08.2025 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, потерпілою від якого стала ОСОБА_9 , проте події кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_7 станом на теперішній час встановлені вчиненням 19.08.2025, і однією з потерпілих є ОСОБА_9 , замах на вбивство якої наразі інкримінується ОСОБА_7 .

Відтак, беручи до уваги наведене, а також і з огляду на тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень та суворість покарання, що може загрожувати ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим (тривалий строк позбавлення волі), що розуміє та про що обізнаний обвинувачений, наявні об`єктивні підстави вважати про наявність ризиків переховування обвинуваченого від суду (в тому числі на тимчасово непідконтрольних територіях держави).

Зважаючи на наведене вище, цілком підтвердженим є ризик незаконного впливу ОСОБА_7 на потерпілих та/або свідків з метою зміни ними своїх показань або процесуальної позиції шляхом залякування їх, погроз, тиску, перешкоджання ним кримінальному провадженню у такий чи інший спосіб.

Беручи до увагу наявність кримінальної історії минулого ОСОБА_7 , можливо допускати й наявність ризику вчинення ОСОБА_7 нового кримінального правопорушення, зокрема, пов`язаного із застосуванням насильства проти потерпілої ОСОБА_9 .

Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б на даний час унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.

Отже, колегія суддів погоджується, що при вирішенні питання продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 тримання під вартою, судом належно аналізовано й взято до уваги всі обставини і можливі ризики, і більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, також запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З приводу доводів обвинуваченого на те, що підозра його є необґрунтованою вказане не підлягає оцінці колегією суддів на даній стадії кримінального провадження; обґрунтованість підозри оцінюється слідчим судде під час досудового розслідування, до пред`явлення обвинувачення особі та до направлення обвинувального акту до суду з метою судового розгляду. На даній стадії судового слідства всі докази у справі та обставини досліджує та аналізує суд першої інстанції, яким він надасть оцінки при ухваленні судового рішення, яким завершуватиметься судове слідство.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 11.12.2025, якою у межах кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено тримання під вартою на 60 днів, а саме до 08.02.2026, 13 години 40 хвилин, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4