29 січня 2026 року Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
процесуального прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ),
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
перекладача ОСОБА_8 ,
Ухвалою суду від 13.11.2025 кримінальне провадження призначене до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
27.01.2026 процесуальним прокурором через систему «Електронний суд» подане до суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ) на 60 днів, яке мотивоване тим, що він обвинувачується у вчиненні злочину, який є особливо тяжким. Щодо ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ) продовжують існувати ризики, визначені п.п. 1, 35 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України). Можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу прокурор не вбачає. Просив продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 на 60 днів без визначення розміру застави.
29.01.2026 захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_7 подане клопотання про зміну ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ) запобіжного заходу з тримання під вартою на особисту поруку, яке мотивоване тим, що інкриміноване обвинуваченому діяння кваліфіковане стороною обвинувачення неправильно, оскільки в його діях відсутній склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, однак, вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України. Прокурором не доведено реальних фактів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, усі доводи ґрунтуються на припущеннях, не враховано, що обвинувачений самостійно повернувся на місце події та добровільно здався співробітникам поліції. Запобіжний захід у виді тримання під вартою не відповідає обставинам події, особистості обвинуваченого, а також скоєному ним діянню. Прокурором не доведено наявності обставин та ризиків, які передбачені чинним законодавством, задля продовження запобіжного заходу, не надано відповідних доказів таких обставин. Натомість, захисником долучено до матеріалів клопотання копії письмових доказів у кримінальному провадженні, які підтверджують необґрунтованість пред`явленого обвинувачення. Обвинувачений не має змоги впливати на свідків, а також знищити докази, які вже у повному обсязі зібрані та вилучені. Також він має намір повернутись на військову службу у Збройних Силах України. За місцем служби він характеризується позитивно. У випадку застосування йому запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, обвинувачений зобов`язується не покидати свого місця проживання без дозволу суду, прибувати у судові засідання та не буде перешкоджати розгляду справи.
Також у судовому засіданні надійшла заява від заступника командира загону з морально-психологічного забезпечення 1 загону спеціальних дій ВЧ НОМЕР_1 майора ОСОБА_10 про взяття ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ) на особисту поруку, в якій зазначив, що обвинувачений буде знаходитись під цілодобовим контролем офіцера підрозділу у Вознесенівському районі міста Запоріжжя, де для нього є орендована квартира. З обов`язками, які покладаються на поручителя, обізнаний та зобов`язується їх виконувати.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав подане ним клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та просив його задовольнити. Водночас, заперечував проти задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на особисту поруку, оскільки вважав одного поручителя у даному випадку недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ) та його захисник адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою заперечували, підтримали клопотання захисника про зміну запобіжного заходу. Також захисник просив суд розглянути можливість застосування до обвинуваченого й інших, більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, домашнього арешту та особистого зобов`язання.
Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання прокурора підтримала, проти зміни обвинуваченому запобіжного заходу заперечувала.
Заслухавши учасників процесу, а також особу, яка висловила намір поручитись за обвинуваченого у разі зміни йому запобіжного заходу, вивчивши надані матеріали, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.
Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Так, у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ) обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів згідно з положеннями ст. 12 КК України.
Відповідно до Реєстру матеріалів досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 20.06.2025 до ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ) застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 17.08.2025, який у подальшому продовжувався ухвалами слідчого судді від 15.08.2025, від 17.09.2025, від 16.10.2025, від 11.12.2025. Строк тримання обвинуваченого під вартою спливає 08.02.2026.
Підставою для продовження щодо ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор зазначає наявність ризиків, визначених пп. 1, 35 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризиків переховування від суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також неможливість застосування до нього альтернативних запобіжних заходів. З цими доводами прокурора погоджується і суд.
Дійсно, на даний час розгляд кримінального провадження по суті триває, а саме не допитані всі свідки та потерпіла, що не виключає можливості впливу обвинуваченого на них. Зважаючи на тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким злочином, не виключається і ризик переховування останнього від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перешкоджання кримінальному провадженню шляхом ухилення від явки до суду, та вчинення ним іншого кримінального правопорушення.
Крім того, судом при вирішенні даного питання враховуються обставини, визначені ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ), особу останнього, його вік та стан здоров`я, відсутність міцних соціальних зв`язків, відсутність зареєстрованого та постійного місця проживання у місті Запоріжжі, відсутність судимості.
Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ) є військовослужбовцем ЗСУ за контрактом, проживав до затримання та буде проживати у орендованій квартирі, на переконання суду, вищезазначених ризиків не спростовують, оскільки обвинувачений є громадянином Канади, і доказів щодо обмежень обвинуваченого у перетині державного кордону (виїзді) матеріали судового провадження не містять. Також суд враховує, що інкриміноване кримінальне правопорушення, внаслідок якого загинув потерпілий, вчинене ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ) під час перебування на військовій службі у ЗСУ.
Відтак, суд доходить висновку, що наразі тримання ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ) під вартою є доцільним та цілком відповідає вищезазначеним ризикам та обставинам, встановленим судом.
При цьому, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу із тримання під вартою на особисту поруку, з огляду на таке.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.
У судовому засіданні встановлено, що за обвинуваченого виявив бажання поручитися заступник командира загону з морально-психологічного забезпечення 1 загону спеціальних дій військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_10 , який звернувся до суду із письмовою заявою.
Заслухавши пояснення ОСОБА_10 , його відповіді на запитання суду та учасників справи, суд дійшов висновку, що один поручитель у даному випадку не є достатнім, з огляду на таке.
Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ) є військовослужбовцем ЗСУ за контрактом і проходить службу у ВЧ НОМЕР_1 , де служить і майор ОСОБА_10 , який пояснив у судовому засіданні, що він проживає разом із іншими військовослужбовцями в орендованій квартирі, де планується і проживання ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ). Зазначає, що ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ) у разі зміни запобіжного заходу на особисту поруку буде перебувати під його постійним контролем та буде виконувати обов`язки з логістики та телефонних з`єднань. До бойових дій ОСОБА_10 за посадою не залучається, постійно перебуває у вказаній квартирі. Строк контракту з ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ) три роки. Розірвати контракт військовослужбовець може шляхом звернення із рапортом до командира військової частини та після підписання обхідного листа, однак, у разі наявності кримінального провадження обхідний лист не підписує юрист військової частини. Також, у разі самовільного залишення військової частини військовослужбовці затримуються поліцією та іншими органами внутрішніх справ.
Водночас, суду не надано контракту ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ) з вищезазначеною військовою частиною, нормативних документів, які би підтверджували пояснення ОСОБА_10 , зокрема щодо можливості розірвання контракту і обмежень у підписанні вищезазначеного обхідного листа у разі наявності щодо військовослужбовця кримінального провадження.
Долучені до заяви ОСОБА_10 копії договору оренди від 20.11.2025, укладеного між ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , а також згода ОСОБА_11 на проживання обвинуваченого у квартирі, не можуть бути враховані судом, оскільки суду не надано доказів, що ОСОБА_11 є власником вказаної квартири, а також документів, підтверджуючих, що ОСОБА_12 уклав цей договір оренди саме за дорученням Військової частини НОМЕР_1 .
Окремо суд звертає увагу на те, що інкриміноване діяння вчинене ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ) під час військової служби у цій військовій частині, під час якої обвинувачений знаходився поза межами орендованої квартири зі зброєю, що доводить неналежний нагляд за військовослужбовцями та застосування ними табельної зброї.
Крім того, відсутні дані вважати, що вказаною військовою частиною не буде у подальшому змінене місце дислокації на інше місто, що унеможливить забезпечення явки ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ) у судове засідання. Дистанційна форма участі обвинуваченого під час судового розгляду також, на переконання суду, буде ускладнена через необхідність забезпечення участі перекладача, який здійснює йому переклад у судовому засіданні.
Враховуючи викладене, особу ОСОБА_10 , його вік, посаду у військовій частині, а також надані останнім пояснення, суд дійшов висновку, що призначення поручителем лише одного його не є достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ) процесуальних обов`язків, які покладаються судом у разі застосування запобіжного заходу особистої поруки.
Посилання захисника на необґрунтованість обвинувачення, неправильну кваліфікацію інкримінованого ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ) кримінального правопорушення, а також на низку письмових доказів, не можуть бути враховані та оцінені судом при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу, оскільки вказані обставини підлягають перевірці під час судового розгляду та дослідження доказів, а оцінка цим обставинам та доказам, зокрема, на підтвердження або спростування версій обвинувачення та захисту, може бути надана лише у вироку суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження.
Також суд вважає непереконливими доводи захисника щодо можливості визначення обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання, оскільки, як зазначено судом вище, обвинувачений не має в Україні, та зокрема, у місті Запоріжжі офіційного зареєстрованого чи фактичного місця проживання, квартиру, в якій він має намір проживати, орендує інша особа, щодо якої не встановлено жодної інформації та зв`язку із обвинуваченим. Крім того, обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не відповідатиме ані тяжкості інкримінованого діяння, ані характеру вчиненого правопорушення, ані особі обвинуваченого.
Підсумовуючи викладене, суд вважає обґрунтованим клопотання процесуального прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, та не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу.
Згідно з положеннями пп. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Оскільки інкримінований обвинуваченому злочин спричинив загибель людини, тому суд наразі не вбачає підстав для зміни умов застосування запобіжного заходу в частині визначення розміру застави.
Отже, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ) необхідно продовжити на раніше визначених ухвалою слідчого судді від 20.06.2025 умовах.
Таким чином, клопотання прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі, а у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 176178, 180, 183, 184, 199, 333, 369, 372, 392, 393, 395, 537, 539 КПК України, суд
Клопотання процесуального прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ) задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів з 29 січня 2026 року до 29 березня 2026 року включно на умовах, визначених ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 20 червня 2025 року.
У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ) про зміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії цієї ухвали.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 29 січня 2026 року.

Повний текст ухвали оголошений 30 січня 2026 року о 14:15 год.

Суддя ОСОБА_1