Справа № 450/4172/24 Провадження № 1-кп/450/292/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 125 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000207 від 04.08.2024 року стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Пустомити, Пустомитівського району Львівської області, українець, громадянин України, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, не інвалід, з середньою освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4

інші учасники судового провадження:

потерпілий ОСОБА_6

встановив:

обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв умисне легке тілесне ушкодження, тобто скоїв кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Злочин вчинений за таких обставин:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04 серпня 2024 року, приблизно о 04 годині 00 хвилини, ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально-караним, діючи цілеспрямовано, незаконно, протиправно, умисно, з метою завдання невизначеної шкоди здоров`ю, завдав потерпілому ОСОБА_6 три удари кулаком правої руки, два з яких в ділянку обличчя та один удар в ліву завушну ділянку, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синця на нижній повіці правого ока з переходом на праву виличну ділянку, синець на лобній ділянці дещо справа, синець на лівій завушній ділянці з переходом на ліву щічну ділянку, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю та пояснив, що 04.08.2024 року між обвинуваченим та потерпілим виник конфлікт, почалась словесна перепалка із застосуванням ненормативної лексики, та як наслідок обвинуваченим нанесені тілесні ушкодження потерпілому в область голови та завушну ділянку, як це відображено в обвинувальному акті. У вчиненому щиро кається, просив суворо його не карати. Щодо виду покарання, просив застосувати до нього покарання у виді штрафу, оскільки працює неофіційно та має можливість сплатити такий, більш суворе покарання вважає недоцільно до нього застосувати, оскільки свою вину визнав, щиро кається у вчиненому.

Судом у судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст обставин кримінально провадження та у добровільному порядку без будь-якого тиску дає свої пояснення, стороні захисту зрозуміло, що при апеляційному розгляді справи він буде обмежений у праві на оскарження обставин кримінального провадження.

З`ясувавши думку учасників процесу, які не заперечують проти не дослідження доказів, які ніким не оспорюються, суд прийшов до висновку про необхідність визнати недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

За проступок вчинений ОСОБА_4 останній підлягає покаранню, при визначені виду та міри покарання суд бере до уваги суспільну небезпеку злочину, характер вчиненого злочинного діяння, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнав повністю, сприяв органу досудового розслідування у розкритті злочину, щиро розкаявся у вчиненому, ці обставини враховуються судом, як такі, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст. 125 КК України є правильною так як він вчинив нанесення умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому.

Відповідно до довідки № про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого та повне визнання вини.

Обставинами, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Судових витрат у кримінальному провадженні немає.

Сторони клопотань про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до вступу вироку у законну силу не заявляли.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, обставини вчинення кримінального проступку, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, котрий раніше не судимий, за місцем проживання характеризується нейтрально, працює, хоч і не офіційно водієм-експедитором ТОВ «МП-ЛОГІСТИК», вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає повністю, розкаявся, на обліку у лікаря-нарколога і лікаря-психіатра не перебуває. Разом з тим, судом взято до уваги висловлену думку потерпілого, який є учасником бойових дій, стверджує, що конфлікт між ним та обвинуваченим носить стійкий характер, оскільки власником будинку у якому вони проживають є обвинувачений, та такий подарований йому дідом, та вважає, що до обвинуваченого слід застосувати максимальне покарання передбачене санкцією статті КК України.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення у виді штрафу.

Що стосується заявленого потерпілим цивільного позову, який ОСОБА_6 підтримав повністю, а обвинувачений ОСОБА_4 визнав частково, суд приходить до наступного висновку.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що вчиненим кримінальним правопорушенням йому заподіяно моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн., яка зумовлена фізичним болем та стражданнями через ушкодження здоров`я, душевними хвилюваннями і спричиненням різкої зміни налагодженого ритму життя, приниженні честі, гідності та ділової репутації. Поданий ним цивільний позов підтримав повністю, з мотивів, які викладені у такому, та просив його задовольнити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 мотивований спричиненням йому моральної шкоди, яка зумовлена кримінально-протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_4 зокрема нанесенням тілесних ушкоджень у виді трьох ударів кулаком правої руки, два з яких в ділянку обличчя та один удар в ліву завушну ділянку, у зв`язку із чим у нього виникли фізичні болі, страждання через ушкодження здоров`я, душевні хвилювання і переживання, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниження гідності, тривоги, страху за його життя та здоров`я, різка зміна налагодженого ритму життя, приниження ділової репутації. На виконання вимог п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України зазначено, що орієнтований розрахунок суми судових витрат становить 20000 грн., які складаються на професійну правничу допомогу.

Суд приходить до висновку про часткове задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 з наступних підстав.

Статтею 127 КПК України визначено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

В силу ст.128 КПК України, враховуючи неврегульованість кримінально-процесуальним законом процесуальних відносин між сторонами, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, до них підлягають застосуванню норми Цивільно-процесуального законодавства України.

Частиною 1 ст.5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

За змістом п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Враховуючи спричинення потерпілому ОСОБА_6 моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях та психічних переживаннях, фізичному болі, отриманням негативних емоцій внаслідок необхідністю залучення його до слідчих дій і судового процесу, порушенням звичного устрою та ритму життя, усвідомлення неправомірності дій обвинуваченого, приниженні честі, гідності і ділової репутації, суд приходить до переконання про часткове задоволення позовних вимог, а саме в сумі 10000,00 грн., що в цілому відповідає вимогам розумності та справедливості заподіянню такої і можливості сплатити ОСОБА_4 з врахуванням його особи.

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного.

Згідно вимог ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, до яких відносяться витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

У відповідності до висновку, викладеного у п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони (Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.10.2022 р. у справі №753/10228/20, провадження №51-5868км21).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 23.01.2014 р. у справі "East/West Alliance Limited проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 р. зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, до яких належать, зокрема, і витрати на правову допомогу, що, у відповідності до ст.91 КПК України, є предметом доказування у кримінальному провадженні.

Відповідно до матеріалів справи, на підтвердження понесених потерпілим витрат на професійну правничу допомогу надано ордер, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" на надання правничої допомоги за № 1329393 від 03.12.2024 р., актом виконаних робіт згідно договору А-43 від 01.11.2024 р., згідно яких вбачається, що загальний розмір гонорару на професійну правничу допомогу визначено між потерпілим та його представником у фіксованому розмірі в сумі 12000,00 грн.

Враховуючи викладене вище, беручи до уваги те, що потерпілий отримував адвокатські послуги, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу грошову суму у розмірі 12000,00 грн., оскільки така сума буде відповідати принципу співмірності та розумності.

З врахуванням викладеного, судом повно та всебічно досліджено всі надані сторонами кримінального провадження докази, які з власної ініціативи суду здобувати заборонено вимогами КПК України.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 моральну шкоду в сумі 10 000 (десять тисяч) грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 12000,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1