Провадження № 1-кп/727/434/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого-судді: ОСОБА_1

За участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченої: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000660 від 06.08.2025 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м.Чернівці, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, не працюючої, неодруженої, раніше не судимої, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила умисний злочин при наступних обставинах:

Так, ОСОБА_4 , діючи умисно, в порушення вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року та «Про заходи протидії незнаному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 року, 04.08.2025 року біля 16 год. 56 хв. через за стосунок «Telegram» в бот чаті «BRGD.shop//Boss/OPT» протиправно, придбала психотропну речовину, що містить в своєму складі особливо небезпечну речовину, обіг якої заборонено 4-ММС без мети збуту до 06.08.2025 року.

У подальшому, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи правовий режим обігу психотропних речовин в Україні, продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, спрямований на незаконне зберігання без мети збути психотропної речовини, 06.08.2025 року біля 11 год. 41 хв., перебуваючи за адресою м.Чернівці вул.Небесної Сотні, 28, під час затримання згідно ст.298-2 КПК України, з посилки видала згорток, перемотаний ізолюючою стрічкою синього кольору, всередині якого знаходився зіп-пакет з кристалічною речовиною.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/126-25/10112-НЗПРАП від 15.08.2025 року надана на дослідження речовина містить у своєму складі особливо-небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено ММС. Маса 4-ММС становить 3,6053 гр.

Отже, ОСОБА_4 своїми діями, в порушення вимог ст..7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», незаконно придбала та зберігала при собі без мети збуту психотропну речовину, обіг якої заборонено 4-ММС, маса якої становить 3,6053 г., що згідно таблиці №2, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року №188, становить великий розмір психотропної речовини.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнала повністю і суду пояснила, що дійсно при вказаних в обвинуваченні обставинах придбала та зберігала без мети збуту психотропну речовину. У вчиненому щиро кається.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників процесу, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що органом досудового розслідування правильно кваліфіковано дії обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.2 ст.309 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що вона незаконно придбала, зберігала без мети збуту психотропну речовину у великих розмірах.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення те, що даний злочин відноситься до категорії не тяжких, а також відомості про особу обвинуваченої, зокрема те, що вона раніше не судима.

Суд враховує, що ОСОБА_4 у вчиненому щиро розкаялася.

Наведену обставину суд, на підставі ст.66 КК України, визнає такою, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 .

Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , судом не встановлені.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог статей 50, 65 Кримінального кодексу України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винної, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про необхідністьпризначення покарання обвинуваченій у межах санкції статті обвинувачення.

При цьому суд враховує положення п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких: «Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом».

У справі «Гарькавий проти України» (рішення від 18.02.2010) Європейський суд з прав людини зазначив, «що, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Це право є найважливішим у демократичному суспільстві у розумінні Конвенції. Суд нагадує, що коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповідати в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція».

Враховуючи те, що обвинувачена щиро розкаялася у вчиненому та повністю визнала свою вину, раніше не судима, враховуючи її молодий вік, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за її поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд вважає, що вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, оскільки ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, що також підтверджується її поведінкою після вчинення злочину та критичним ставленням до вчиненого, усвідомлення своєї провини і засудженням своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.

Крім того, на думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченій сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені нею протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.

Саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Тому, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції її від суспільства, застосувавши відносно неї ст.ст. 75, 76 КК України та звільнивши від призначеного покарання з випробуванням.

Таку міру суд вважає достатньою не тільки для покарання ОСОБА_4 за вчинене протиправне діяння, а й для її виправлення.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 484 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України і за його вчинення призначити їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України засуджену ОСОБА_4 звільнити від призначеного їй покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши її протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з засудженої ОСОБА_4 на користь держави понесені судові витрати за проведення експертиз у розмірі 1782 грн. 80 коп.

Речовий доказ: психотропну речовину, обіг якої заборонено 4-ММС, маса якої становить 3,6053 г., яка зберігається у камері зберігання речових доказів при ЦЗ ГУНП в Чернівецькій області (а.п.44-45) знищити.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Айфон 11», який передано на зберігання ОСОБА_4 залишити за останньою.

Речовий доказ: первинне упакування «Нової пошти» ТТН 1303, яке упаковано до сейф-пакету PSP 211364, яке зберігається в ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області (а.п.62) знищити.

На вирок суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1