Справа № 303/8755/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , адвоката - ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/828/25 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 листопада 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 листопада 2025 року, частково задоволено клопотання слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 08 січня 2026 року включно.

Визначено ОСОБА_7 заставу у розмірі 900 (дев`ятсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2725200 (два мільйони сімсот двадцять п`ять тисяч двісті) гривень.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 звернувся до суду із клопотанням, погодженим прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 терміном на 60 днів, з визначенням застави у розмірі 1650 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами та вказівками, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, що підтверджується здобутими в ході досудового слідства доказами, а саме: повідомленням про виявлення кримінального правопорушення; протоколами допитів свідків; протоколом огляду місця події; протоколами впізнання осіб за фотознімками та іншими зібраними доказами у їх сукупності.

У зв`язку з чим, 18.10.2025 року ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення.

Оскільки злочин, передбачений ч. 3 ст. 332 КК України є умисним тяжким кваліфікованим злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, у органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що наразі існують ризики, передбачені п.1, п. 3, п. 4 та п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема: підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, розуміючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим. Крім того, ОСОБА_7 особисто чи шляхом використання зв`язків у кримінальному середовищі може незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, а також на осіб яких необхідно встановити та допитати в якості свідків з метою дачі, зміни ними показів на його користь. Також, ОСОБА_7 зможе впливати ще на понятих, експертів та спеціалістів залучені у кримінальному провадженні при проведенні

слідчих дій та до проведення судових експертиз. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких. Окрім цього, ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме впливати на інших на даний час невстановлених осіб, з якими діяв у змові, і знаходячись на свободі може інформувати, скеровувати дії та показання осіб, які також причетні до його вчинення, однак на даний час не допитані. Крім цього, ОСОБА_7 може підшукувати осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання у кримінальному провадженні. Крім того, зважаючи на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення з корисливих мотивів, він може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Зважаючи на вищенаведене є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 відносно якого слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб із визначенням застави в 1650 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя в ухвалі вказує, що ОСОБА_7 18 жовтня 2025 року оголошено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме, - організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами та вказівками, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, за вчинення якого йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а також наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави є обґрунтованим та підлягає до часткового задоволення.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрати запобіжний захід з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Вказує, що при постановленні ухвали слідчим суддею не враховано те, що ОСОБА_7 має соціальні зв`язки, він з 1993 року одружений, має постійне місце проживання та позитивно характеризується, на його утриманні перебуває мати ОСОБА_9 , 1949 р.н. Є особою з інвалідністю. А тому визначений розмір застави є завідомо непомірним для нього та його родини

Заслухавши суддю-доповідача, захисника адвоката ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, прокурора, який заперечив задоволенню апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. ст. 177, 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, 18.10.2025 року, ОСОБА_7 18 жовтня 2025 року оголошено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме, - організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами та вказівками, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Як встановив слідчий суддя, і це підтверджується матеріалами судового провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення,, що свідчить про наявність існування ризиків, передбачених п. 1, 3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, доведена прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Апеляційний суд зауважує, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Тому доводи захисника про необґрунтованість підозри за ч. 3. ст. 332 КК України, колегія суддів відхиляє, оскільки вказане питання вирішується судом при ухваленні вироку за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

Застосований ОСОБА_7 вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про його особу та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Апеляційний суд звертає увагу, що наявність у підозрюваного інвалідності, на його утриманні перебуває мати ОСОБА_9 , 1949 р.н., жодним чином не стали стримуючими факторами для останнього, з огляду на повідомлену йому підозру у вказаному кримінальному провадженні.

Переглядаючи законність прийнятого рішення в межах доводів поданої апеляційної скарги захисника про визначення непомірного розміру застави, колегія суддів вважає, що визначений розмір застави в повній мірі узгоджується з положеннями ст. 182 та ч. 3 ст. 183 КПК України.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Межі розміру застави залежать, зокрема, від ступеня тяжкості злочину, у вчиненні якого особа підозрюється. При чому у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у таких межах не здатна забезпечити виконання підозрюваним у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, що перевищує встановлені в законі граничні розміри.

Як вбачається з оскарженої ухвали, слідчий суддя під час її постановлення врахував те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким злочином - ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України та у сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинені за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, за обставин викладених в письмовому повідомленні про підозру, яке долучено до матеріалів клопотання, а тому визначений слідчим суддею розмір є виправданим.

За таких обставин у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 , а також з урахуванням його майнового та сімейного стану та наявності вищевказаних ризиків - застава у розмірі 900 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 725 200 (два мільйони сімсот двадцять п`ять тисяч двісті) гривень на даному етапі досудового розслідування, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та запобіганню ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, апеляційний суд, окрім наведеного вище, бере до уваги й те, що стороною захисту не надано будь-яких доказів, у тому числі і про майновий стан ОСОБА_7 , які б свідчили про те, що визначений слідчим суддею розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного, що в свою чергу свідчить про те, що підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_7 , пеляційним судом не встановлено.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання підозрюваного під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Апеляційний суд бере до уваги аргументи, які наведені захисником підозрюваного у апеляційній скарзі, проте в даному конкретному випадку, колегія суддів приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного і виконання процесуальних рішень по справі.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог статей 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 листопада 2025 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді