Єдиний унікальний номер: 704/1165/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2025 року м. Тальне

Тальнівський районний суд Черкаської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши заяву слідчого судді Тальнівського районного суду Черкаської області ОСОБА_5 про самовідвід від розгляду скарги адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 від 13.01.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 КК України, винесену дізнавачем СД Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

27.10.2025 р. на розгляд Тальнівського районного суду Черкаської області надійшов самовідвід слідчого судді ОСОБА_5 від розгляду скарги адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 від 13.01.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.190 КК України, винесену дізнавачем СД Звенигородського РВП ГУНП в Черкаської області ОСОБА_7 .

Заява обґрунтована тим, що при вивчені матеріалів скарги ним було встановлено, що 18.09.2025 року ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 повернуто скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на постанову дізнавача СД Звенигородського РВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження №0000020 від 13.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 КК України. В постановленій 18.09.2025 року ухвалі ним зроблено висновок, що суд не буде вважатися таким, що утворений на підставі закону, якщо він діяв поза межами своєї предметної, функціональної, суб?єктної чи територіальної юрисдикції. Тому довільне трактування поняття «місцезнаходження органу» і, як наслідок, подання клопотань до самостійно обраного суду можуть призвести до визнання дій органу досудового розслідування незаконними, а зібраних доказів недопустимими. Тому вважає, що він не може брати участі у розгляді даної скарги.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви про самовідвід, посилаючись на те, що підстави для відводу відсутні.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення заяви про самовідвід слідчого судді ОСОБА_5 заперечив проти задоволення заяви про самовідвід, посилаючись на те, що підстави для відводу відсутні.

Слідчий суддя ОСОБА_5 в своїй заяві про самовідвід просить розглядати заяву у його відсутності.

Вирішуючи дану заяву по суті, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України: Слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Як вбачається з матеріалів даної скарги, під час винесення ухвали від 18.09.2025 року слідчий суддя ОСОБА_5 виклав свою правову позицію з даного питання, зокрема зробив висновок, що суд не буде вважатися таким, що утворений на підставі закону, якщо він діяв поза межами своєї предметної, функціональної, суб`єктної чи територіальної юрисдикції.

У п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" N 8 від 13.06.2007 р. наголошується, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, останній заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з п. 12 висновку N 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи "Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів" від 01.01.2001 незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі, і учасників процесу, до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

У п. п. 49, 50, 52 рішення Європейського суду з прав людини "Білуха проти України" від 09.11.2006(заява N 33949/02) зазначається, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Відповідно до п. п. 1, 2, 6 ч. 7 ст. 56 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суддя зобов`язаний, зокрема: справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів; виконувати вимоги та дотримуватися обмежень, встановлених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".

У статті 15 Кодексу суддівської етики України, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22.02.2013 р., зазначається, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя заявляє про самовідвід від участі в розгляді справи у випадку неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Тобто, розгляд справи суддею, щодо якого існують об`єктивні підстави для виникнення сумнівів у його неупередженості, є порушенням ним передбачених діючим законодавством обов`язків судді та правил суддівської етики.

З огляду на викладене, для уникнення сумнівів щодо неупередженості слідчого судді в очах стороннього спостерігача, забезпечення дотримання вимог суддівської етики, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити заявлений самовідвід слідчого судді у зазначеній справі.

Керуючись ст.ст.81, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву слідчого судді ОСОБА_5 про самовідвід від розгляду скарги адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 від 13.01.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.190 КК України, винесену дізнавачем СД Звенигородського РВП ГУНП в Черкаської області ОСОБА_7 задовольнити.

Матеріали скарги передати до канцелярії суду відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України.

Копію ухвали вручити учасникам процесу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1