ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_11 від розгляду кримінального провадження №0000030 від 06.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_10 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 409 КК України, -

встановив:

Захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_10 під час розгляду клопотання прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в рамках кримінального провадження №0000030 від 06.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_10 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 409 КК України, заявив про недовіру та відвід судді Приморського районного суду ОСОБА_11 від розгляду вказаного кримінального провадження.

Обґрунтовуючи подану заяву захисник ОСОБА_6 послався на те, що 25.9.2025 року через електронний застосунок «Судова повістка» адвокатів було повідомлено по виклик у судове засідання у даній справі на 12:30 год. 24.10.2025 року. Натомість, 29.09.2025 року від секретаря Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_11 близько 13:2 год. стало відомо, що дата судового засідання з незрозумілих причин перепризначена на 30.09.2025 року на 13:00 год., при цьому адвокатом ОСОБА_6 та іншими адвокатами, які приймають участь у даному кримінальному провадженні було повідомлено суддю ОСОБА_11 про зайнятість адвокатів у інших раніше запланованих судових засіданнях по справам в судах Одеської області та інших областях, водночас суддя ОСОБА_11 залишила дату без змін. Окрім того, 30.09.2025 року близько 11:30 год. з порушенням вимог КПК України обвинуваченому ОСОБА_10 було вручено повістку про призначення судового засідання на 13:00 год. 30.09.2025 року, тобто за 1 год. 30 хв. до початку судового засідання. Більш того, дане свавілля відбувалось 30.09.2025 року в той час, коли в м. Одесі з ранку було стихійне лихо (злива), яке продовжувалось до 01.10.2025 року. При цьому, як встановлено із клопотання прокурора від 29.09.2025 року про обрання обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, його складено 29.09.2025 року о 12:53 год., а суддя ОСОБА_11 надала розпорядження своєму секретарю та остання повідомила захисників 29.09.2025 року о 13:52 год. про проведення 30.09.2025 року о 13:00 год. судового засідання, що свідчить про намагання штучного створення умов задля застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_10 .

За таких обставин, захисник ОСОБА_6 вважає, що подальше здійснення правосуддя у кримінальному провадженні суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_11 є неможливим, позаяк її дії у справі викликають сумніви у її неупередженості.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримав доводи заяви про відвід судді ОСОБА_11 та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримала заявлений відвід та зазначила, що процес розгляду кримінального провадження розпочався з істотних процесуальних порушень, які викликають у сторони захисту об`єктивні занепокоєння в неупередженості судді ОСОБА_11 .

Захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримала заявлений відвід та зазначила, що весь Приморський суд м. Одеси є упередженим, у стороннього спостерігача вже б склалось враження в обвинувальному ухилі суду.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав заявлений відвід та зазначив, що обвинувачений ОСОБА_10 перебуває під заставою в рамках іншого кримінального провадження, обвинувальний акт в якому перебуває на розгляді в суді з жовтня місяця минулого року. При цьому, ухвалою суду від 05.12.2024 року суддя ОСОБА_12 вже відмовив у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу. На думку сторони захисту відносно обвинуваченого ОСОБА_10 відбувається процесуальний тероризм, оскільки в рамках декількох проваджень обирається найтяжчий запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав думку своїх захисників та зазначив, що 30.09.2025 року був в суді без своїх захисників, при цьому прийшов не дивлячись на стихійне лихо у місті. За тиждень перебування під заставою не порушував закон.

В судовому засіданні сторона обвинувачення заперечувала проти задоволення клопотання сторони захисту посилаючись на те, що доводи захисників є необґрунтованими. Так, прокурори зазначили, що дії суду відповідають принципам кримінального провадження, судове засідання судом призначено з урахуванням думки обвинуваченого, який в свою чергу повідомив, що через перебування на лікуванні раніше не зможе з`явитись до суду. Щодо доводів сторони захисту з приводу вручення повісток, на думку сторони обвинувачення в даному випадку слід керуватись спеціальними нормами, а саме строками розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши доводи заяви про відвід, оцінивши на предмет їх обґрунтованості, суд приходить висновку, що відвід є необґрунтованим, а аргументи заявника не мають зв`язку з підставами для відводу, з огляду на наступне.

Пункт 4 частини 1 статті 75 КПК України передбачає, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

З метою дотримання загальновизнаних інституційних гарантій правосуддя таких як незалежність і безсторонність суду, усунення судді відбувається через самовідвід (самоусунення) або на підставі заяви про відвід, поданої особою, що бере участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до частин 3-5 статті 80 КПК України, заява про відвід може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження; заява про відвід під час судового провадження подається до початку судового розгляду; відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду.

Кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, тому суд також застосовує практику ЄСПЛ як джерело права.

Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява № 33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява № 73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є в цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09.11.2006).

Під час розгляду заяви захисника ОСОБА_6 , судом не встановлено існування будь-яких сумнівів в об`єктивності судді та її неупередженості, що було б підставою для її відводу на підставі положень кримінального процесуального закону, які регламентують підстави для відводу судді. Таких доказів стороною захисту не надано. Отже, відсутні підстави вважати, що побоювання сторони захисту в неупередженості судді ОСОБА_11 та її необ`єктивності, є об`єктивно виправданими.

Навпаки, судовим розглядом заяви про відвід судді, встановлено, що побоювання сторони захисту у недостатній неупередженості та необ`єктивності судді ОСОБА_11 ґрунтуються на власних припущеннях і нічим не підтверджуються та фактично зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями прийнятими суддею в ході розгляду кримінального провадження №0000030 від 06.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_10 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 409 КК України, що в свою чергу не є підставами для заявлення відводу судді, тому доводи сторони захисту суд визнає необґрунтованими та безпідставними.

За встановлених в судовому засіданні підстав заявлення відводу судді ОСОБА_11 , суд вважає за необхідне зазначити, що кримінальне процесуальне законодавство не наділяє суд першої інстанції повноваженнями здійснювати перевірку та оцінку процесуального порядку розгляду кримінальних проваджень, а інші обставини, які б викликали сумнів в неупередженості судді ОСОБА_11 або її об`єктивності, стороною захисту не наведені.

Суд також наголошує та звертає увагу сторони захисту, що саме головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, послідовністю вчинення процесуальних дій (ст.321 КПК України), а в разі незгоди з процесуальними рішеннями суду, який розглядає справу, сторона захисту вправі оскаржити такі рішення в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, а не заявляти про недовіру суду.

Таким чином, приймаючи до уваги відсутність підстав, визначених ст.ст. 75, 76 КПК України для задоволення відводу судді ОСОБА_11 , суд визнає доводи захисника ОСОБА_6 , викладені у заяві про відвід безпідставними, та які не свідчать про можливу упередженість та необ`єктивність судді ОСОБА_11 під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчинені злочинів, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 409 КК України, а тому заява про відвід судді задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 81, 369 372, 376 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_11 відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/17419/24

Номер провадження № 1-кс/522/5555/25

Головуючий суддя ОСОБА_1