ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 681/779/25

Провадження № 11-кп/820/646/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Хмельницького апеляційного суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Полонського районного суду Хмельницької області від 01 липня 2025 року, у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, відповідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

якого визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки,-

ВСТАНОВИЛА:

Обвинуваченим ОСОБА_6 було скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.382 КК України, за наступних обставин.

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01.05.2024 у справі № 681/1934/24, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, яка набрала законної сили 13.05.2024.

Обвинувачений, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, зокрема із власного мобільного додатку "Дія", з метою умисного невиконання судового рішення щодо його позбавлення права керування транспортним засобом, та маючи реальну можливість виконати дане стягнення, в порушення приписів ст. 129-1 Конституції України щодо обов`язковості виконання судового рішення продовжував керувати транспортними засобами за таких обставин.

28.05.2024, приблизно о 23:18 годині ОСОБА_6 керував автомобілем марки «BMW» моделі «520», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким рухався дорогою по вул. Захисників України міста Шепетівка Шепетівського району Хмельницької області та був зупинений працівниками Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області.

За результатами перевірки постановою поліцейського від 28.05.2024 обвинуваченого притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

07.03.2025 о 15:37 годині ОСОБА_6 керував автомобілем марки «Део Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким рухався дорогою по вул. Соборності, 3, міста Шепетівка Шепетівського району Хмельницької області та був зупинений працівниками Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області.

09.04.2025 о 20:38 годині ОСОБА_6 керував автомобілем марки «BMW», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким рухався дорогою по вул. Старокостянтинівське шосе міста Шепетівка Шепетівського району Хмельницької області та був зупинений працівниками Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області.

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.04.2025 у справі № 681/1115/25, обвинуваченого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП за те що він 07.03.2025 керував в м. Шепетівка автомобілем марки «Део Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на визначення стану такого сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, за що на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Дана постанова набрала законної сили 15.05.2025.

ОСОБА_6 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду від 14.04.2025, зокрема із власного мобільного додатку "Дія", з метою умисного невиконання судового рішення щодо його позбавлення права керування транспортним засобом, та маючи реальну можливість виконати дане стягнення, в порушення приписів ст. 129-1 Конституції України щодо обов`язковості виконання судового рішення, продовжував керувати транспортними засобами.

Так 05.06.2025 о 10:45 годині обвинувачений, перебуваючи у стані викликаному вживанням наркотичних засобів, керував автомобілем марки «Сітроен» моделі «Джампі» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , яким рухався автомобільною дорогою між с. Ганнусине та м. Полонне Шепетівського району Хмельницької області не зупинившись на мобільному блокпосту, у зв`язку із чим був зупинений поліцейським ГРПП СПД № 1 Шепетівського РУП ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_8 .

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 прохає вирок суду змінити в частині призначеного покарання, з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та призначити йому покарання із застосуванням ст..75 КК України та звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк із покладенням обов`язків визначених у ст..76 КК України, або штрафу. Вказує на наявність обставин, які пом`якшують покарання та порушення права на захист.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а вирок суду слід залишити без змін, за таких підстав

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення та кваліфікація її дій апелянтом не оскаржується.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання, суд відповідно до вказаної статті кримінального закону врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є нетяжким злочином, особу винного, який характеризується задовільно, під динамічним спостереженням у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його молодий вік, вчинив багаторазові епізоди невиконання судових рішень, був тричі притягнутий судом до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ч.2 ст.130, ч.3 ст. 130 КУпАП, ним не сплачені присуджені вище зазначеними постановами судів суми штрафів, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та повне визнання своєї вини; обставину, що обтяжує покарання невиконання судового рішення 05.06.2025 року у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Згідно з частиною другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_6 призначено покарання за злочини проти правосуддя. При цьому належить взяти до уваги те, що суд мотивував таке рішення не лише ступенем тяжкості вчиненого злочину, але визнав та врахував обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Крім того, згідно досудової доповіді Шепетівського районного відділу № 2 ДУ «Центр пробації у Хмельницькій області» від 16.07.2025 року та витягу з оцінки ризиків: ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення оцінюється як - високий; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, також виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без обмеження або позбавлення волі може становити небезпеку для суспільства.

Апеляційні доводи, про зайву суворість призначеного покарання у виді позбавлення волі, за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку, шляхом призначення покарання із застосуванням ст..75 КК України або штрафу, на думку колегії суддів - є безпідставними.

Разом з цим, на думку колегії суддів, зазначені апеляційні доводи, не можуть вважатися обставинами, що додатково істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, та судом першої інстанції вони були в повному обсязі враховані при призначенні покарання, про що свідчить зміст відомостей та висновків суду, наведених ним у мотивувальній частині вироку.

Твердження у апеляційній скарзі, що призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання є занадто суворим, колегія суддів вважає необґрунтованим і дійшла висновку про те, що при його призначенні, місцевий суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, призначивши покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.1 ст.382 КК України, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідивши дані про особу обвинуваченого.

Так, суд вірно зазначив, та вважав за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення покарання у виді позбавлення волі на певний строк, приходячи при цьому до переконання, що його виправлення, в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо особи, його поведінки в період досудового слідства і судового розгляду, і вважав, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у такий спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за доводами апелянта про зайву суворість покарання, колегія суддів не вбачає.

Апеляційні доводи апелянта про порушення права на захист, колегія суддів не бере до уваги, з огляду на наступне.

Згідно з підпунктом «с» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, втручання від компетентних національних органів вимагається лише у тому випадку, коли нездатність захисника ефективно представляти інтереси підзахисного є очевидною або у достатній мірі доведена до їх відома якимось іншим способом (рішення від 19.12.1989 у справі Камазінскі проти Австрії). Доводи апеляційної скарги щодо неналежного захисту не знайшли свого підтвердження в матеріалах судового провадження. Витребування апелянтом додаткових відомостей щодо особи обвинуваченого не свідчить про неефективний захист іншого захисника в ході судового розгляду.

Крім того колегія суддів зазначає наступне.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 року по справі № 634/609/15-к).

Призначене ОСОБА_6 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 , є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Полонського районного суду Хмельницької області від 01 липня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України залишити без змін.

На ухвалу сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення цієї ухвали, а обвинуваченим з моменту отримання копії ухвали.

Судді: