Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/2898/25
У Х В А Л А

13.10.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Виноградів клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В:

Прокурором подано до суду клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Подане клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, тобто у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України шляхом надання порад, вказівок, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, є необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 з метою забезпечення подальшого виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких, санкція за вчинення якого, згідно ч.2 ст.332 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, таким чином, існують ризики того, що ОСОБА_7 , не маючи міцних соціальних зв`язків, усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує, не буде виконувати покладені на нього обов`язки, може переховуватися від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також ОСОБА_7 може впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни їх показань на його користь. Це створює загрозу тиску на вказаних осіб.

Крім того, ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, є ризик, що обвинувачений ОСОБА_4 може й надалі продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, так як вказане правопорушення ОСОБА_4 вчинив під час розгляду Виноградівським районним судом обвинувального акту щодо нього за ч.2 ст.286-1 КК України у кримінальному провадженні №0000074 від 13.02.2022.

Враховуючи зазначене, є підстави вважати, що особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання вказаним ризикам порівняно із триманням під вартою, а не обрання такого виду запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до не виконання завдань кримінального судочинства.

У зв`язку з цим просить продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор подане клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав з підстав, викладених у поданому клопотанні.

Захисник щодо клопотання заперечила та зазначила, що доводи, викладені в ньому є безпідставними.

Визначена обвинуваченому засава у розмірі 151400 грн. для обвинуваченого є епомірною. Обвинувачений має незадовільний стан здоров`я.

Крім того є багатодітним батьком.

Просила визначити як запобіжний захід домашній арешт.

Обвинувачений підтримав захисника.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази, з`ясувавши обставини, які мають значення для вирішення вказаних клопотань, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення (ч.3 ст.331 КПК України).

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Запобіжні заходи застосовуються за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії викладені вище.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого суд враховує не тільки положення, передбачені в КПК України, а й вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як підставу для продовження строку тримання під вартою зазначено наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення за ч.2 ст.332 КК України, тяжкість такого, визнання обґрунтованими наведених ризиків та обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовження розгляду кримінального провадження відносно обвинуваченого, а також те, що заявлені під час досудового розслідування ризики, передбачені ст.177 КПК України, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися і виправдовують обраний запобіжний захід.

Суд погоджується з доводами прокурора про те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, тобто у вчиненні тяжкого злочину.

Також безспірною є обставина, що завершити судовий розгляд не виявилося можливим, а відтак судовий розгляд відносно обвинуваченого триває.

Разом з тим, доказів того, що обвинувачений є судимим, або раніше притягався до кримінальної відповідальності матеріали клопотання не містять.

Обвинувачений перебуває під вартою згідно ухвали слідчого судді від 30.06.2025 року, якою також як альтернативний захід передбачено внесення застави у розмірі 151400 грн.

Сторона захисту стверджує, що в силу скрутного матеріального становища, визначена застава є непомірною і тому внесена обвинуваченим не була.

Отже, з часу обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою обставини змінилися.

Зокрема, як встановлено, підозрюваний має родину, виховує з дружиною п`ятьох дітей, а відтак має міцні соціальні зв`язки. Згідно характеристика з місця проживання характеризується добре, є інвалідом з дитинства.

Так, згідно статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Достатніх підстав, які б виправдовували подальше тримання обвинуваченого під вартою в ході розгляду клопотання не здобуто, а відтак у відповідності до ч.5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений має постійне місце проживання, має тісні соціальні зв`язки, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити та постановити ухвалу про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-316 КПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

Змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із тримання під вартою на домашній арешт без застосування електронних засобів контролю з 13.10.2025 року по 11.12.2025 року включно.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 цілодобово без дозволу слідчого, прокурора чи суду.

Покласти па обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

прибувати до суду за першою вимогою;

повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

утримуватися від спілкування свідками.

Попередити обвинуваченого, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 202 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Ухвалу направити на виконання до Відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області, який зобов`язаний поставити на облік ОСОБА_4 , про що повідомити прокурора.

Працівникам поліції з метою здійснення контролю за поведінкою ОСОБА_4 , стосовно якого обраний запобіжний захід домашній арешт надається право з`являтися в житло цієї особи, та вимагати надання усних та письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених зобов`язань.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1