Справа № 359/8986/21
У Х В А Л А

15.12.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у судовому провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України, клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

у провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України.

В ході судового розгляду обвинуваченим ОСОБА_4 заявлено усне клопотання звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. В обґрунтування клопотання обвинувачений посилається на тривалий строк розгляду кримінального провадження погіршення стану здоров`я.

Захисник підтримав клопотання обвинуваченого

Прокурор, посилаючись на ч. 2 ст. 49 КК України, проти задоволення клопотання заперечує посилаючись на те, що ОСОБА_4 , перебуваючи у статусі підозрюваного, у період з 17.04.2014 по 10.03.2020 перебував у розшуку у даному кримінальному провадженні, а отже перебіг давності зупинявся на час його розшуку та відновився після затримання обвинуваченого.

З матеріалів судового провадження видно, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України.

Водночас як видно з наданих прокурором на підтвердження своєї правової позиції матеріалів з кримінального провадження після вчинення кримінальних правопорушень та набуття ОСОБА_4 процесуального статусу підозрюваного мав місце факт зупинення перебігу давності.

Так, як видно з копії повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127, п.п. 3,12 ч. 2 ст. 115 КК України у рамках кримінального провадження №0000089 слідчим 09.04.2024 було складено та погоджено прокурором 10.04.20214 повідомлення про підозру, яке було вручене 10.03.2020 особі, яка назвалася ОСОБА_6 .

Як видно з копії супровідного листа повідомлення про підозру було направлене за відомим місцем проживання ОСОБА_4 за зазначеною у повідомленні про підозру адресою: АДРЕСА_1 .

Як видно копії рекомендованого повідомлення про вручення відправлення на адресу ОСОБА_4 у ньому відсутня відмітка про вручення відправлення адресату.

Відповідно до копії постанови слідчого від 17.04.2014 винесеної у кримінальному провадженні №0000089 ОСОБА_4 було оголошено в розшук як підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127, п.п. 3,12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Відповідно до копії постанови слідчого від 17.04.2014 винесеної у кримінальному провадженні №0000089 ОСОБА_4 було оголошено в міжнародний розшук як підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127, п.п. 3,12 ч. 2 ст. 115 КК України.

З копії запиту слідчого на адресу начальника робочого апарату Укрбюро Інтерполу від 16.04.2016 №7695/24/2/1-2016 та з копії відповіді на запит №ІР/7188/15/С63/7214/AG/А3/3 від 07.04.2016 видно, що ОСОБА_4 значиться в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції в Україну.

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 10.03.2020 складеного у кримінальному провадженні №000146 від 10.05.2018 видно, що відбулося затримання особи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому записи в протоколі затриманим зроблені від імені ОСОБА_6 . Крім того у протоколі захисником затриманого адвокатом ОСОБА_7 зроблено зауваження, що відповідно до паспорта громадянина України для виїзду за кордон, посвідчення водія особа яку затримали є ОСОБА_8 , а не ОСОБА_4 , тобто затримано не ту особі, яка вказана в ухвалі слідчого судді.

Крім того як видно з матеріалів судового провадження (т.13 а.с. 87-99, 100-115) містяться документи, які дають підстави для висновку, що особи ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є однією і тією ж особою.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минув строк 10 років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Санкція ч. 3 ст. 146 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Санкція ч. 2 ст. 127 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України, відносяться до тяжких злочинів.

Як зазначається у висунутому обвинуваченні подія кримінального правопорушення мала місце в ніч з 20 на 21. 01.2014, оскільки саме за ця дата указана у обвинуваченні. Таким чином, з дня його вчинення минув строк понад 10 років.

Водночас у наведені вище документи зафіксовано достатньо фактів які підтверджують правову позицію прокурора, що стосовно ОСОБА_4 мало місце зупинення перебігу давності з 17.04.2014 по 10.03.2020 - до моменту його затримання.

В той же час суд звертає увагу, що відповідно до положень ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Таким чином з огляду на вказані вище фактичні обставини щодо обвинуваченого ОСОБА_4 строк давності може бути застосовано якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

За таких обставин суд дійшов висновку, що обвинувачений не може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України.

На підставі викладеного, керуючись п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 49 КК України, ст.ст.284, 350, 372, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності відмовити.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає, але заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на остаточне рішення у справі.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 17 грудня 2025 року об 11 год. 35 хв

СуддяОСОБА_9