КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

представника: ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 листопада 2025 року щодо арешту майна у кримінальному провадженні №0000109 від 05 серпня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 364, частиною четвертою статті 191, частиною другою статті 240, частиною четвертою статті 190, статті 368-5 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 листопада 2025 року клопотання прокурора другого відділу другого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна - задоволено.

Накладено арешт у кримінальному провадженні №0000109 від 05 серпня 2024 року із забороною відчуження та розпорядження на наступне майно:

- будинок за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020, власник майна ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_1 ), загальна площа 201,8 кв.м;

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, власник майна ОСОБА_10 (РНКОПП НОМЕР_2 ) загальна площа 334,5 кв.м, розмір частки 1/3;

- домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, власник майна ОСОБА_11 (РНКОПП НОМЕР_3 ) загальна площа 77,1 кв.м, розмір частки 36/100;

- земельна ділянка під домоволодінням за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :03:263:0009, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, власник майна ОСОБА_11 (РНКОПП НОМЕР_3 ), загальна площа 0,0275 га, розмір частки ;

- автомобіль Mersedes-Benz GLE 53 AMG, д.н.з. НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 дата реєстрації 08 квітня 2025 року, власник ОСОБА_8 (РНКОПП НОМЕР_6 ).

Заборонено органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам, виконавчим органам, нотаріусам усіх нотаріальних округів, як спеціальним суб`єктам, наділеним функціями державного реєстратора, а також іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні та нотаріальні дії щодо зазначеного майна окрім тих, що пов`язані з передачею його до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для здійснення заходів з управління ним.

Не погоджуючись з указаною ухвалою представник ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження; ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту із забороною відчуження та розпорядження майном, що належить ОСОБА_8 , скасувати та постановити нову ухвалу, якою повністю відмовити у задоволенні клопотанні прокурора в частині накладення арешту із забороною відчуження та розпорядження майном, а саме: на транспортний засіб Mersedes-Benz GLE 53 AMG, д.н.з. НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 дата реєстрації 08 квітня 2025 року, власником якого є ОСОБА_8 (РНКОПП НОМЕР_6 ).

Уважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону, підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що судом при розгляді справи було допущено неповноту судового розгляду, а також висновки слідчого судді, викладені в ухвалі суду, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що ОСОБА_8 придбала в ПАТ «Дніпропетровськ-Авто» за договором № від 27 березня 2025 року легковий автомобіль Mersedes-Benz AMG GLE 53 4MATIC+Coupe та оплата ОСОБА_8 легкового автомобіля підтверджується квитанціями до платіжних інструкцій на переказ готівки № від 27 березня 2025 року та №27-1978892/1/С від 27 березня 2025 року.

Вказує, що ОСОБА_8 займається підприємницькою діяльністю як фізична особа-підприємець з жовтня 2013 року та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області, її сукупний дохід від підприємницької діяльності за 2013 - 2024 року перевищує вартість арештованого слідчим суддею автомобіля.

Зауважує, що право власності ОСОБА_8 на вказаний легковий автомобіль станом на час звернення з даною апеляційною скаргою ніким не оскаржено та не скасовано у визначеному законом порядку.

Посилається на те, що ОСОБА_8 позбавлена можливості користуватися вилученим в неї транспортним засобом для потреб своєї сім`ї, при цьому на її утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, які навчаються у м. Дніпро, яке знаходиться на значній відстані від місця проживання ОСОБА_8 із своїми дітьми.

Зазначає, що автомобіль Mersedes-Benz AMG GLE 53 перебуває в одноосібному володінні та користуванні саме ОСОБА_8 та будь-яка інша особа не мала законних прав на користування та розпорядження даним транспортним засобом, а матеріали справи не містять жодного достовірного та допустимого доказу на підтвердження того, що ОСОБА_12 мав право розпорядження транспортним засобом, що належить на праві власності ОСОБА_8 .

Також зауважує, що ОСОБА_8 жодного разу не була допитана як свідок у даному кримінальному провадженні, підозра їй та ОСОБА_12 не була пред`явлена.

Уважає, що ані прокурор у клопотанні, ані слідчий суддя в ухвалі не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності ОСОБА_8 завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.

На переконання представника, прокурором не доведено існування правових підстав для накладення арешту на автомобіль, передбачених статтею 170 КПК України, оскільки ним не надано доказів того, що майно, на яке він просив накласти арешт, є предметом протиправної діяльності, об`єктом та знаряддям злочину та відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, чи може підлягати спеціальній конфіскації, а постанова слідчого про визнання транспортного засобу речовим доказом у кримінальному провадженні є немотивованою та формальною.

Звертає увагу суду на те, що слідчий суддя фактично розглянув клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна ОСОБА_8 на підставі недопустимих доказів, допустивши не передбачений законом подвійний арешт тимчасово вилученого у фізичної особи майна, незважаючи на те, що дане майно мало статус тимчасово вилученого під час обшуку майна та на це майно було накладено арешт ухвало слідчого судді від 25 листопада 2025 року.

Як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження посилається на те, що власник майна ОСОБА_8 не була повідомлена судом про розгляд клопотання прокурора про накладення арешту на її майно, під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчого судді було порушено право власника майна (третьої особи) на участь у розгляді клопотання прокурора, дана ухвала слідчого судді була отримана нею в суді 27 листопада 2025 року.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 , який вимоги апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених у скарзі, думку прокурора ОСОБА_6 , який проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно статей 7, 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02 червня 2016 року кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог пункту 3 частини другої статті 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 частини третьої статті 395 КПК України якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

За змістом частини першої статті 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог частини другої статті 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання про арешт майна розглянуто у відсутності власника майна та/або його представника.

Як зазначає апелянт, власник майна ОСОБА_8 не була повідомлена судом про розгляд клопотання прокурора про накладення арешту на її майно, оскаржувана ухвала слідчого судді була отримана нею в суді 27 листопада 2025 року.

З апеляційною скаргою представник ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 звернувся 01 грудня 2025 року.

З урахуванням наведеного, колегія суддів уважає обґрунтованими доводи представника про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, а відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва офісу Генерального прокурора України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000109 від 05 серпня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 364, частиною четвертою статті 191, частиною другою статті 240, частиною четвертою статті 190, статтею 368-5 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

Досудовим розслідуванням установлено, що головний спеціаліст відділу управління персоналом ДЕІ Придніпровського округу ОСОБА_13 , за вказівкою свого керівника ОСОБА_14 , з метою визначення потенційного об`єкту, з якого має намір отримати неправомірну вигоду, розсилає запити про надання інформації щодо кількості відходів, які суб`єкт господарювання утворює, декларує та утилізує. Отримавши позитивну інформацію від конкретних суб`єктів господарювання, ОСОБА_14 дає вказівку своєму підлеглому - головному спеціалісту відділу державного екологічного нагляду (контролю) тваринного світу та біоресурсів ДЕІ Придніпровського округу ОСОБА_15 підшукати фіктивного заявника (фізичну особу), від якого в подальшому отримує завідомо неправдиве повідомлення про екологічну загрозу від такого підприємства, що дає підстави виїзду на місце утилізації відходів зазначеними підприємствами та проведення перевірки.

Після проведення перевірки за заявою фіктивного заявника, ОСОБА_14 , за попередньою змовою з ОСОБА_12 , пропонує представникам суб`єктів господарювання укласти формальні договори на утилізацію відходів з рядом товариств, які є підконтрольними ОСОБА_12 , в замін на приховування виявлених порушень. Під час здійснення незаконної діяльності ОСОБА_14 користується автомобілем Volksvagen POLO, д.н.з. НОМЕР_7 , який зареєстрований на його дружину ОСОБА_16 , яка до цього було зареєстрована на матір ОСОБА_12 . Встановлено, що ОСОБА_14 фактично користується даним транспортним засобом, але не зазначає його у щорічній декларації. Так, окрім цього, зафіксовано придбання вказаного авто із заниженою його вартістю, а саме при укладанні договору купівлі-продажу була вказана ціна за т/з у розмірі 25 тис. грн, хоча ринкова ціна даного авто становить 200-250 тис. грн.

Організовуючи вищезазначені злочинні дії, направлені на вимагання неправомірної вигоди від підконтрольних суб`єктів господарювання, ОСОБА_12 , являючись службовою особою, уповноваженою на виконання функцій держави, набув активів, вартість яких більше ніж на три тисячі прожиткових мінімумів для працездатних осіб перевищує його законні доходи.

Зокрема, під час проведення в рамках негласної слідчої (розшукової) дії, під час телефонної розмови особистий водій-охоронець ОСОБА_12 - ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає у квартирі останнього за адресою: АДРЕСА_4 , користується транспортним засобом RENAULT LODGY, д.н.з. НОМЕР_8 , та обізнаний з протиправною діяльністю останнього, повідомив свого товариша ОСОБА_18 про те, що ОСОБА_12 з метою приховати свої незаконні статки оформив на нього нерухоме майно, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_5 та три парко місця у цьому ж будинку за № № 280, 281 та 282 .

Обізнаність ОСОБА_17 в незаконній діяльності ОСОБА_12 підтверджується іншими матеріалами НСРД та юридичними фактами, а саме: останній є колишнім директором ТОВ «Серпень-9» , колишнім директором та засновником ТОВ «ВКФ НАЙС», що розміщується в м. Дніпро по вул. Киринаківська, 14, де знаходиться занедбана одноповерхова будівля, в якій немає жодної особи, будь-якої діяльності не здійснюється, та діючим власником ТОВ «Листопад-9» , а на теперішній час виконує роль охоронця-водія ОСОБА_12 , проживає у квартирі, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_12 , та користується транспортним засобом, яке раніше належало ТОВ «ВКФ НАЙС». Крім цього ОСОБА_17 володіє нерухомістю, а саме квартирами, які фактично належать ОСОБА_12 . Також ОСОБА_17 є колишнім керівником ТОВ «БІЗНЕСІНВЕСТКОНСАЛТИНГ» , яке було зареєстроване за адресою: м. Дніпро, вул. Якова Самарського, буд. 2, кінцевим бенефіціарним власником якого є компанія «Веспано лімітед», яка зареєстрована на Кіпрі.

Також, у рамках досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_12 , не зважаючи на щорічний офіційний дохід у розмірі 377 788 грн, сумісно з громадянкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її дітьми, постійно проживає у заміському комплексі для відпочинку « Рівер-клаб » за адресою: АДРЕСА_8 , за матеріалами НСРД орендуючи його за 2 тис. доларів США на місяць у його власника ОСОБА_19 , інд. НОМЕР_10, а також має у власності будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 м, база відпочинку - « Рівер-Клаб », орієнтовною вартістю не менше 200 тис. доларів США, який оформлений на його дружину ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Також, під час проведення НСРД та виконання доручення встановлено, що ОСОБА_8 , у мобільному телефоні якої міститься інформація щодо незаконної діяльності та збагачення ОСОБА_12 , окрім бази відпочинку «Рівер-клаб», проживає за адресою: АДРЕСА_10 .

Окрім того, в рамках НСРД, а також аналітичних та оперативних заходів установлено, що ОСОБА_12 приховуються від держави наступні об`єкти нерухомого та рухомого майна:

- транспортний засіб BMW 750LI, д.н.з НОМЕР_9 , 2016 року випуску, першочергово куплений на охоронця ДЕІ Придніпровського округу ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_11 , орієнтовних місячний дохід якого становить 15 тис. грн, а в подальшому перереєстрований на сина ОСОБА_12 - ОСОБА_22 , яким фактично користується ОСОБА_12 , та орієнтовна вартість якого становить 1 млн. 500 тис. грн;

- нежитлове приміщення, зареєстроване 06 серпня 2021 року на батька дружини ОСОБА_12 - ОСОБА_23 - ОСОБА_10 , 1940 року народження, у якого відсутні офіційні джерела доходу, розміром частки 1/3, загальною площею 334,5 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , орієнтовна вартість 4 млн. грн;

- адміністративна будівля, загальною площею 962.5 кв.м, зареєстрована 05 лютого 2020 року, АДРЕСА_12 , орієнтовна вартість близько 20 млн. грн, придбана ОСОБА_12 та належить ТОВ «Серпень-9», засновником та власником якого є батько його дружини - ОСОБА_10 ;

- домоволодіння, загальною площею 77,1 кв.м, зареєстроване 11 листопада 2020 року, АДРЕСА_3 , орієнтовна вартість 3 млн. грн, розмір частки 36/100, придбане ОСОБА_22 та зареєстроване на сестру ОСОБА_23 - ОСОБА_11 , на теперішній час за вищевказаною адресою відсутнє вищевказане домоволодіння, а територія за вищевказаною адресою використовується як комерційна, а саме для надання платних послуг з паркування;

- домоволодіння, загальною площею 201,8 км.м, придбане ОСОБА_12 та зареєстроване 25 січня 2022 року на його маму - ОСОБА_9 , знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовна вартість 1 млн. 300 тис. грн;

- дві квартири за адресою: АДРЕСА_13 , та АДРЕСА_14 , які зареєстровані за ОСОБА_17 та згідно матеріалів НСРД фактично належать ОСОБА_12 , при цьому зареєстровані на довірену особу, яка працювала у нього водієм;

- квартира за адресою: АДРЕСА_15 , придбане ОСОБА_12 та зареєстроване на його дружину ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка займається фактичним веденням бухгалтерії підконтрольних ОСОБА_12 фірм, легалізацією придбаного ОСОБА_12 майна та колишня засновниця ТОВ «Серпень-9» .

У березні 2025 року ОСОБА_12 , керуючи транспортним засобом своєї знайомої ОСОБА_8 , у м. Дніпрі не впорався з керуванням та пошкодив його. У зв`язку з цим ОСОБА_12 придбав ОСОБА_8 авто MERCEDES-BENZ НОМЕР_4 вартістю 4 560 000 грн з подальшим встановленням на нього додаткових опцій на суму 74 тисячі гривень. Тобто зазначене авто придбане ОСОБА_12 та зареєстроване на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, 31 жовтня 2025 року на підставі ухвал Печерського районного суду міста Києва проведено 18 обшуків, у тому числі і за адресами, де, на думку сторони обвинувачення, могли зберігатись грошові кошти, цінності, електронні носії інформації, чорнові записи та інші речі та документи, які можуть вказувати на факти незаконного збагачення ОСОБА_12 .

Так, зокрема, 31 жовтня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2025 року у справі № 757/49093/25-к проведено обшук в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить матері ОСОБА_12 - ОСОБА_9 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, недопущення знищення та переховування речових доказів та документів, які будуть мати суттєве значення для розслідування даного кримінального провадження, під час якого серед іншого виявлено та вилучено наступне:

- договір купівлі-продажу домоволодіння від 25 січня 2022 року між ОСОБА_24 та ОСОБА_9 на 2 арк.;

- предмети, схожі на грошові кошти (українська гривня) у загальній сумі 370 000 (триста сімдесят тисяч).

- предмети, схожі на грошові кошти (долари США) у загальній сумі 100 000 (сто тисяч) доларів США.

Також, 31 жовтня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2025 року у справі №757/48989/25-к проведено обшук у квартирі за адресою: АДРЕСА_16 , яка зареєстрована на ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , при цьому квартира фактично перебувала у володінні та користуванні начальниці відділу ДЕІ Придніпровського округу ОСОБА_26 , під час якого серед іншого виявлено та вилучено 880 233 доларів США та 201 500 євро, а також оригінали правоустановчих документів на інші 2 об`єкти нерухомості та паркомісця, розташовані у тому ж житловому комплексі, які відповідно до матеріалів провадження належать ОСОБА_12 та оформлені ним на його довірену особу, яка працювала у нього водієм ОСОБА_17 .

Крім того, 31 жовтня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2025 року у справі №757/49103/25-к проведено обшук у квартирі за адресою: АДРЕСА_15 , яка зареєстрована на дружину ОСОБА_12 - ОСОБА_23 та в якому ОСОБА_12 фактично мешкає, під час якого виявлено та вилучено наступне: наручні годинники Omega Speed Master, Hublot Classic Fusion, Jaeger-LeCoultre Reverso, MontBlanc, Rolex, KD De-campus, колекцію монет загальною кількістю близько 200 шт., тощо.

Постановою від 08 жовтня 2025 року старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_27 майно, на арешті якого наполягає прокурор, визнано речовими доказами.

20 листопада 2025 року до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора другого відділу другого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000109 від 05 серпня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 364, частиною четвертою статті 191, частиною другою статті 240, частиною четвертою статті 190, статті 368-5 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 листопада 2025 року клопотання прокурора другого відділу другого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна - задоволено.

Накладено арешт у кримінальному провадженні №0000109 від 05 серпня 2024 року із забороною відчуження та розпорядження на наступне майно:

- будинок за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020, власник майна ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_1 ), загальна площа 201,8 кв.м;

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, власник майна ОСОБА_10 (РНКОПП НОМЕР_2 ) загальна площа 334,5 кв.м, розмір частки 1/3;

- домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, власник майна ОСОБА_11 (РНКОПП НОМЕР_3 ) загальна площа 77,1 кв.м, розмір частки 36/100;

- земельна ділянка під домоволодінням за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :03:263:0009, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, власник майна ОСОБА_11 (РНКОПП НОМЕР_3 ), загальна площа 0,0275 га, розмір частки ;

- автомобіль Mersedes-Benz GLE 53 AMG, д.н.з. НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 дата реєстрації 08 квітня 2025 року, власник ОСОБА_8 (РНКОПП НОМЕР_6 ).

Заборонено органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам, виконавчим органам, нотаріусам усіх нотаріальних округів, як спеціальним суб`єктам, наділеним функціями державного реєстратора, а також іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні та нотаріальні дії щодо зазначеного майна окрім тих, що пов`язані з передачею його до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для здійснення заходів з управління ним.

Відповідно до вимог частини першої статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки вищевказана ухвала слідчого судді фактично оскаржена апелянтом лише в частині задоволення клопотання про накладення арешту на автомобіль Mersedes-Benz GLE 53 AMG, д.н.з. НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 дата реєстрації 08 квітня 2025 року, власник ОСОБА_8 (РНКОПП НОМЕР_6 ), тому колегія суддів, відповідно до частини першої статті 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах доводів апеляційної скарги та лише щодо накладення арешту на вказаний транспортний засіб.

Ухвала слідчого судді в іншій частині колегією суддів не перевіряється.

З таким висновком слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом частини десятої статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як установлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на транспортний засіб Mersedes-Benz GLE 53 AMG, д.н.з. НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 , дата реєстрації 08 квітня 2025 року, власником якого є ОСОБА_8 (РНКОПП НОМЕР_6 ), з метою запобігання можливості приховування, переміщення, відчуження, знищення об`єктів рухомого та нерухомого майна, збереження їх в якості речових доказів, забезпечення їх можливої подальшої спеціальної конфіскації.

Дослідивши матеріали поданого клопотання про накладення арешту на майно колегія вважає, що прокурором у клопотанні наведено вагомі доводи, які свідчать, що вказане у клопотанні майно має відношення до кримінального провадження та може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурората накладення арешту на вищезазначене майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту може призвести до його пошкодження, псування, знищення чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів уважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого частиною першою статті 170 КПК України.

Сукупність долучених до клопотання слідчого матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Аргументи апелянта на те, що прокурором не доведено існування правових підстав для накладення арешту на автомобіль, передбачених статтею 170 КПК України, оскільки ним не надано доказів того, що майно, на яке він просив накласти арешт, є предметом протиправної діяльності, об`єктом та знаряддям злочину та відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, чи може підлягати спеціальній конфіскації, а постанова слідчого про визнання транспортного засобу речовим доказом у кримінальному провадженні є немотивованою та формальною; ані прокурор у клопотанні, ані слідчий суддя в ухвалі не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності ОСОБА_8 завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні містять сукупність підстав та розумних підозр уважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вказане майно набуто кримінально-протиправним шляхом, відповідає ознакам, зазначеним у статті 98 КПК України, що дає підстави для його арешту з метою запобігання можливості приховування, переміщення, відчуження, знищення об`єктів рухомого та нерухомого майна, збереження їх в якості речових доказів, забезпечення їх можливої подальшої спеціальної конфіскації.

Доводи скаржника, що право власності ОСОБА_8 на вказаний легковий автомобіль станом на час звернення з даною апеляційною скаргою ніким не оскаржено та не скасовано у визначеному законом порядку, а також що ОСОБА_8 позбавлена можливості користуватися вилученим в неї транспортним засобом для потреб своєї сім`ї, при цьому на її утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, які навчаються у м. Дніпро, яке знаходиться на значній відстані від місця проживання ОСОБА_8 із своїми дітьми, не є достатньою підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження та матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, забезпечення їх можливої подальшої спеціальної конфіскації.

Посилання скаржника на те, що ОСОБА_8 придбала в ПАТ «Дніпропетровськ-Авто» за договором № від 27 березня 2025 року легковий автомобіль Mersedes-Benz AMG GLE 53 4MATIC+Coupe та оплата ОСОБА_8 легкового автомобіля підтверджується квитанціями до платіжних інструкцій на переказ готівки № від 27 березня 2025 року та №27-1978892/1/С від 27 березня 2025 року; ОСОБА_8 займається підприємницькою діяльністю як фізична особа-підприємець з жовтня 2013 року та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області, її сукупний дохід від підприємницької діяльності за 2013 - 2024 року перевищує вартість арештованого слідчим суддею автомобіля, за викладених у клопотанні обставин не є підставою для відмови в його задоволенні, оскільки арешт майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 364, частиною четвертою статті 191, частиною другою статті 240, частиною четвертою статті 190, статті 368-5 КК України, внесено до ЄРДР за №0000109 від 05 серпня 2024 року.

Аргументи скаржника, що ОСОБА_8 жодного разу не була допитана як свідок у даному кримінальному провадженні, підозра їй та ОСОБА_12 не була пред`явлена, а також, що автомобіль Mersedes-Benz AMG GLE 53 перебуває в одноосібному володінні та користуванні саме ОСОБА_8 та будь-яка інша особа не мала законних прав на користування та розпорядження даним транспортним засобом, а матеріали справи не містять жодного достовірного та допустимого доказу на підтвердження того, що ОСОБА_12 мав право розпорядження транспортним засобом, що належить на праві власності ОСОБА_8 , не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки з огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Окрім того, матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що ОСОБА_12 протиправно заволодів майном ОСОБА_8 .

При цьому, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000109 від 05 серпня 2024 рокутриває, органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, у тому числі усіх причетних до вказаного кримінального правопорушення осіб.

Доводи скаржника про те, слідчий суддя фактично розглянув клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна ОСОБА_8 на підставі недопустимих доказів, допустивши не передбачений законом подвійний арешт тимчасово вилученого у фізичної особи майна, незважаючи на те, що дане майно мало статус тимчасово вилученого під час обшуку майна та на це майно було накладено арешт ухвало слідчого судді від 25 листопада 2025 року, не підтверджені жодними доказами, а відсутність дозволу на вилучення майна не є перешкодою для тимчасового вилучення такого майна та звернення у подальшому з клопотанням про арешт такого майна.

Посилання представника на те, що під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчого судді було порушено право власника майна (третьої особи) на участь у розгляді клопотання прокурора, не є самостійною підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Крім того, права власника майна відновлені під час апеляційного розгляду.

При цьому, колегія суддів ураховує і те, що у відповідності до вимог статті 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Таким чином, колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень статей 170, 172-173 КПК України, які б слугували підставою для її скасування. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам частини п`ятої статті 173, статті 372 КПК України та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам частини п`ятої статті 173, статті 372 КПК України та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів уважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді в частині, що оскаржується, необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 листопада 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 листопада 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4