ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/279/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №11-сс/817/279/25 за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2025 року про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2025 року частково задоволено клопотання слідчого, застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 год. 59 хв. 14 грудня 2025 року, визначено заставу - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, у разі внесення якої покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та постановити нове, яким задовольнити клопотання та продовжити підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Посилається на те, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, а тому вважає що слідчий суддя безпідставно застосував до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, оскільки злочин, у якому підозрюється ОСОБА_9 вчинено із застосуванням насильства та щодо потерпілого, який є інвалідом першої групи, тобто фактично беззахисної особи.

Зазначає про те, що після завершення досудового розслідування та надання стороні захисту доступу до матеріалів провадження ризики, передбачені п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, не зникли та продовжують існувати, а отже просить продовжити строк тримання під вартою щодо підозрюваного, оскільки він може незаконно впливати на потерпілих і свідків, зважаючи на те, що проживає з ними в одному населеному пункті, знає місце їх проживання та раніше виявляв зухвалу поведінку щодо потерпілого, а також ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з огляду на тяжкість інкримінованих йому злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі до десяти років, а також з урахуванням його дій після вчинення злочину залишення місця події, переховування та участь у приховуванні зброї.

Вважає, що продовження тримання під вартою без визначення розміру застави є виправданим, оскільки підозрюваний може знищити або спотворити речі чи документи, які мають значення для кримінального провадження, продовжити злочинну діяльність або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Ці ризики підтверджуються як поведінкою підозрюваного під час вчинення злочинів, так і обставинами, встановленими в ході розслідування.

Зазначає що тяжкість інкримінованих підозрюваному злочинів, суспільний резонанс події, а також необхідність захисту потерпілих і свідків, дає підстави для продовження тримання під вартою щодо підозрюваного без визначення розміру застави, що відповідає стандартам практики Європейського суду з прав людини, зокрема позиції, висловленій у справах ЄСПЛ «Летельє проти Франції» та «Лабіта проти Італії», згідно з якою тримання під вартою є виправданим у разі наявності переважаючого публічного інтересу.

Посилається на те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, таких як застава, домашній арешт чи особисте зобов`язання, є неможливим, оскільки вони не забезпечать виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і не усуне ризики його ухилення від правосуддя чи незаконного впливу на учасників процесу.

Вказує на те, що наявність кількох ризиків у їх сукупності, підтверджених матеріалами кримінального провадження, унеможливлює застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки саме цей захід здатен забезпечити належну поведінку підозрюваного та гарантувати ефективність кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, викладених у ній, підозрюваного та його захисника, які щодо задоволення апеляційної скарги заперечили, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних міркувань.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені, внесеному до № 0000260 від 17.08.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч. 1 ст.162 незаконному проникненні до іншого володіння вчиненого за попередньою змовою групою осіб; ч.2 ст.262 КК України - викраденні вогнепальної зброї та бойових припасів, вчинене за попередньою змовою групою осіб , в якому ОСОБА_9 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 18.08.2025 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у їх скоєнні.

Дослідивши обставини вчинення зазначених кримінальних правопорушень, слідчий суддя, на думку колегії суддів, вірно переконався в тому, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 162; ч. 2 ст. 262 КК України, при цьому зіслався у рішенні на досліджені у судовому засіданні долучені до клопотання докази: дані, які містяться у протоколі допиту потерпілого ОСОБА_10 від 17.08.2025; протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 17.08.2025; протоколі огляду місця події будинку АДРЕСА_1 від 17.08.2025; висновку експерта судової експертизи зброї від 01.10.2025.

Також слідчий суддя правильно встановив, що на даний час продовжують існують та не зменшились ризики, зазначені у п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, того що підрозрюваний ОСОБА_9 може незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні оскільки він є місцевим жителем с. Настасів, Тернопільського району, йому добре відомі місця проживання свідків, та потерпілих, а тому підозрюваний усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним діяння, може навмисно схиляти свідків чи потерпілих до зміни раніше наданих показань чи до відмови їх давати, що негативно вплине на судовий розгляд кримінального провадження, про можливість вчинення вказаних дій свідчить і зухвала поведінка під час вчинення вказаних інкримінованих кримінальних правопорушень, а також того що він може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким злочином та законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років (ч. 2 ст. 262 КК України) та усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, яке йому загрожує, підозрюваний може переслідувати мету уникнення від відповідальності, також врахував що після вчинення вказаних кримінальних правопорушень він покинув місце події та у подальшому переховувався за місцем проживання та для встановлення його місця знаходження було залучено значна кількість працівників поліції в тому числі працівників спецпідрозділу «КОРД», та фактичний час його затримання 17.08.2025 о 20:25 год., тобто більше 6 годин від моменту вчинення кримінальних правопорушень.

Поряд з тим, слідчий суддя визнав не доведеними у судовому засіданні прокурором продовження існування ризиків знищення або спотворення підозрюваним будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки усі можливі докази вчинення кримінальних правопорушень зібрані, про що свідчить та обставина, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні закінчене та стороні захисту відкриті усі наявні матеріали провадження та ризиків вчинення підозрюваним ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином оскільки підозрюваний є раніше не судимою особою, має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, постійне місце проживання, всі докази стороною обвинувачення у вказаному провадженні зібрані та по справі призначено підготовче засіданні у суді першої інстанції.

Перевіряючи доводи прокурора щодо безпідставного визначення підозрюваному розміру застави при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів вважає їх необгрунтованими з огляду на те що на даний час зменшилась кількість ризиків, зокрема, з тих ризиків, які стали підставою для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, залишились існувати лише ризики, визначені п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України. Що в сукупності з даними про особу підозрюваного, який має молодий вік, міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та офіційно працевлаштований, на утриманні малолітню дитину , позитивно характеризується, є раніше не судимим, оголошення йому про зміну раніше повідомленої підозри, зокрема, з особливо тяжкого та тяжкий злочин, тобто щодо вчинення діяння підозрюваним, яке має меншу ступінь суспільної небезпечності, колегія суддів погоджується з тим, що застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у максимальному розмірі, встановленому законом для тяжких злочинів є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного та є достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії його належної процесуальної поведінки

Колегія суддів також враховує те, що посилання прокурора на вчинення злочину із застосуванням насильства є не бузумовною підставою для не визначення розміру застави оскільки через вказану обставину підозрюваний вже перебував під вартою без визначення розміру застави тривалий час, так як ризики, передбачені ст.177 КПК України зменшились та слідчим у клопотанні, а прокурором в судовому засіданні не було наведено нових обставин для тримання особи під вартою без визначення застави, а їх доводи є ідентичними з наведеними у попередніх клопотаннях та судових засіданнях щодо вказаного запобіжного заходу, що не відповідає практиці ЄСПЛ, яка зобов`язує при подальшому продовженні щодо особи найсуворішого запобіжного заходу наводити нові факти на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у відповідності до вимог визначених у ст.183 КПК України, тому вважає що слідчий суддя вірно визначив ОСОБА_12 розмір застави оскільки його не визначення є правом, а не обов`язком суду.

Отже, доводи апеляційної скарги прокурора не спростовують висновків слідчого судді, який повно, всебічно та об`єктивно перевірив наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та дійшов обґрунтованого висновку щодо їх часткової наявності та можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу з урахуванням даних про особу підозрюваного.

Отже, підстав для скасування оскаржуваної ухвали щодо ОСОБА_7 немає, в зв`язку з чим в задоволенні поданої прокурором апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 відхилити, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2025 року про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді