Справа № 375/1080/25
Провадження № 1-кп/375/15/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості від 30 квітня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000099, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 березня 2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Рокитне Київської області, громадянина України, українця, з освітою неповною середньою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не депутат, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

6 березня 2025 року близько 00 години ОСОБА_3 разом з неповнолітнім ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 перебували на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 .

В цей час ОСОБА_3 помітив, що на лавці, яка стояла на вказаному подвір`ї, лежить куртка неповнолітнього ОСОБА_6 в кишені якої знаходиться телефон марки «TECHNO», моделі «SPARK Go1 (KL4)», яким користується ОСОБА_6 , та у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на вчинення крадіжки вказаного телефону.

Так, 6 березня 2025 року близько 00 години ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , переконавшись у тому, що його дії залишаються непоміченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також іншими сторонніми особами, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, дію якого продовжено відповідно до Указу Президента України № 26/2025 від 14.01.2025, шляхом вільного доступу, з належної ОСОБА_6 куртки, яка знаходилася на подвір`ї даного будинку, дістав мобільний телефон марки «TECHNO», моделі «SPARK Go1 (KL4)», чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 3 808 гривень 64 копійки, який перебував у користування неповнолітнього ОСОБА_6 та належить його рідній сестрі ОСОБА_8 , після чого поклав його до кишені власної куртки та залишив дане подвір`я, а саме пішов в напрямку села Запруддя Білоцерківського району Київської області, довівши свій злочинний умисел до кінця.

В подальшому ОСОБА_3 викраденим мобільним телефоном розпорядився на власний розсуд, а саме здав до сервісного центру «SMARTFIX», що за адресою: Київська область, Білоцерківський район, селище Рокитне, вул. Заводська 18а, виручивши за нього грошові кошти.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 завдав ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 3 808 гривень 64 копійки.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, тобто як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

30 квітня 2025 року між прокурором у кримінальному провадження начальником Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України та сторони погодили покарання, а саме позбавлення волі строком на п`ять років із звільненням на підставі статті 75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Потерпіла ОСОБА_8 надала прокурору письмову згоду на укладення угоди про визнання винуваності.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненому розкаявся, підтвердив, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор, захисник та обвинувачений просили суд затвердити угоду про визнання винуватості на умовах, викладених в угоді.

Отже, допитавши обвинуваченого, вислухавши доводи прокурора та думку захисника, дослідивши угоду про визнання винуватості та перевіривши її на відповідність вимогам КПК та КК України, суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти затвердити угоду про визнання винуватості.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно частини 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, шкода в яких завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Суд визнає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, тому кваліфікує його дії за частиною 4 статті 185 КК України, кримінальне правопорушення за якою відповідно до частини 4 статті 12 КК України є тяжким злочином, як крадіжка, вчинена в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам статті 469, статті 472 КПК України, обвинувачений розуміє викладені в частині 4 статті 474 КПК України обставини, зокрема те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатись самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, сторони повністю усвідомлюють її зміст.

Судом встановлено, що умови укладеної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

При призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце проживання.

Обставиною, яка відповідно до статті 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне ухвалити у даному провадженні вирок відносно ОСОБА_3 , яким затвердити угоду про визнання винуватості, визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, за викладених у вироку обставин, та призначити узгоджене сторонами покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, а саме позбавлення волі строком на п`ять років із звільненням на підставі статті 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та з покладенням на нього на підставі статті 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Запобіжний захід не обирався і підстав для його застосування суд не вбачає.

Керуючись статтями 100, 314, 373, 374, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Затвердили угоду про визнання винуватості, укладену 30 квітня 2025 року між прокурором у кримінальному провадження начальником Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000099, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 березня 2025 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання, а саме у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

1)мобільний телефон марки «TECHNO», моделі «SPARK Go1 (KL4)», чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 - повернути власнику майна.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручається прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Суддя ОСОБА_10