Справа № 750/1776/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/621/25
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

08 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові, одночасно в режимі відеоконфренції із прокурором з використанням його власних технічних засобів, апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 листопада 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 410, ч. 1 ст. 114-1 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю і жителю АДРЕСА_1 , громадянину України, з вищою освітою, командиру роти військової частини НОМЕР_1 , одруженому, який має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимому, продовжений строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 22 січня 2026 року включно.

Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя вказав на те, що на момент закінчення строку тримання під вартою досудове розслідування не завершене з об`єктивних причин, що з огляду на встановлені та доведені у провадженні ризики, передбачені ст. 177 КПК України та імперативні вимоги ч. 6 ст. 176 цього Кодексу, унеможливлює застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді скасувати, змінити ОСОБА_6 запобіжний захід із наданням можливості внесення суми застави,як альтернативного запобіжного заходу.

На переконання захисника, слідчий суддя ОСОБА_10 при винесенні ухвали 30 вересня 2025 року порушив вимоги ч. 2 ст. 177 та ст. 178 КПК України, а саме, не перевірив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та вагомості наявних доказів про вчинення саме ОСОБА_6 інкримінованих злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 та ч. 4 ст. 410 КК України, і не взяв до уваги доводів захисників про їх відсутність.

Звертає увагу, що отримавши повідомлення про підозру ОСОБА_6 скористався своїм правом і добровільно надав показання щодо всіх відомих йому обставин вчинення вказаних кримінальних правопорушень. Зокрема, ним було повідомлено про накази, які він отримав від ОСОБА_11 і неможливість їх не доведення до підлеглих водіїв,так як старшим начальником неодноразово було повідомлено про те, що або його підзахисний буде працювати як всі, або ж поїде на нуль. При цьому, ОСОБА_6 більше двох з половиною років воював і хоче побути з родиною, оскільки його дружині необхідна операція по заміні кульшового суглобу.

Ретельно перевіривши клопотання та додані до нього документи, стороною захисту у ході судового засідання у першій інстанції була доведена відсутність реальних доказів обґрунтованості підозри ОСОБА_6 .. Єдине, що на переконання захисника, може бути пред`явлене ОСОБА_6 , то це передача наказів від старших командирів своїм підлеглим. Однак. при цьому, сторона обвинувачення вперто не бажає проводити об`єктивне і неупереджене розслідування всіх обставин справи, хоча відповідно до ст. 2 КПК України саме це її обов`язком, а не правом.

Вказує про те, що із 31 доказу, які на думку сторони обвинувачення підтверджують обґрунтованість підозри, лише два прямо стосуються ОСОБА_6 та три опосередковано, в той час як всі інші докази не мають жодного відношення до нього.

Апелянт вважає, що сторона обвинувачення 21 березня 2025 року саме тому застосувала додаткову кваліфікацію дій підозрюваних за ч. 1 ст. 114-1 КК України, щоб у подальшому штучно підсилити свої аргументи і обмежити право на справедливий суд, шляхом посилання на ч. 5 ст. 177 КПК України, при визначенні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вважає, що належним чином не було оцінено позитивну характеристику підозрюваного, відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, здоров`я його дружини. Крім того, в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя не навів достатніх аргументів щодо неможливості застосування застави як альтернативного запобіжного заходу.

Поведінка підозрюваного протягом усього часу тримання під вартою не свідчить про наміри ухилятися від слідства, перешкоджати встановленню істини у справі чи впливати на хід провадження. В даному випадку відсутність обґрунтованої підозри та доказів, що підтверджують причетність ОСОБА_6 до інкримінованих йому діянь, вказують на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді не відповідає повноті судового розгляду, а висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, його вина не доведена, а пред`явлена підозра не обґрунтована та не підтверджена доказами, як і жоден із ризиків, визначених ст. 177 КПК України не доведений, застосований до підозрюваного запобіжний захід слід вважати невмотивовано жорстоким.

Заслухавши доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстави, просили зважити на дані про особу підозрюваного, відсутність доказів обґрунтованості підозри та наявності заявлених ризиків, визначити ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, звернув увагу на тяжкість кримінальних правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , наявність обґрунтованих та доведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також вимоги законодавства, якими забороняється застосування будь-яких інших запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, для осіб які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 114-1 КК України, що свідчить про неможливість застосування такого альтернативного запобіжного заходу, як застава, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Як убачається з подання слідчого та матеріалів провадження, ОСОБА_6 підозрюється у тому, що будучи військовослужбовцем та маючи звання офіцера (капітан), проходячи військову службу за контрактом на посаді командира роти військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), діючи за попередньою змовою із ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в період з 02.22.2024 по 01.03.2025 списали та викрали дизельне пальне з військової частини на загальну суму 1 757 908,96 грн., чим створили перешкоди, перепони в діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, що впливає на створення суспільно-небезпечних наслідків у вигляді ослаблення обороноздатності та підриву боєготовності Збройних Сил України при відсічі збройної агресії рф проти України.

За даним фактом слідчим відділом Управління СБУ в Чернігівській області 23 вересня 2024 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000512, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 410 КК України.

12 серпня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 410 КК України.

У цей же день, в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, ОСОБА_6 був затриманий за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень.

14 серпня 2025 року ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова до підозрюваного ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому був продовжений.

17 листопада 2025року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 410, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 вересня 2025 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні був продовжений до 8 місяців, до 01 грудня 2025 року. Наразі триває ознайомлення сторони захисту з матеріалами досудового розслідування.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Положеннями ч. 3 ст. 199 КПК України передбачено, що при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На даній стадії досудового розслідування слідчий суддя перевіряє наявність обставин, які вказують, що раніше встановлені ризики не зменшились, аж настільки, щоб вважати, що їм можна запобігти шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, або не зникли зі сплином часу та внаслідок проведених слідчих дій в рамках досудового розслідування. Лише встановлення нових ризиків, зобов`язує слідчого суддю перевірити докази на їх доведення.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

У той же час, при вирішенні питання щодо продовження строку раніше обраного запобіжного заходу, кримінальний процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення «поза розумним сумнівом», а тим більше не наділений право встановлювати винуватість особи за пред`явленою підозрою чи обвинуваченням, як помилково вважає захисник. Ці питання є предметом самого судового розгляду та всім наданим доказам має бути надана оцінка в судовому рішенні за результатами такого розгляду.

Більше того, фактично стороною захисту наведено доводи на спростування ухвали слідчого судді ОСОБА_10 про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу, яка вже була предметом апеляційного перегляду та апеляційним судом перевірялися доводи сторони захисту щодо необґрунтованості та недоведеності підозри, які свого підтвердження не знайшли та були визнані безпідставними, а тому повторний їх виклад вказує на намагання захисника повторно оскаржити судове рішення яке набрало законної сили.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, найтяжче з яких відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років позбавлення волі. Встановлені обставини вчинення інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, вказують на можливість їх вчинення групою осіб за попередньою змовою, при цьому, кримінальні правопорушення пов`язані із заволодінням пальним, яке призначалося для потреб навчальної військової частини, що могло вплинути на підготовку військовослужбовців, які будучи не належно підготовленими наражали на небезпеку не тільки себе, а й ставили під загрозу виконання поставлених перед ними бойових завдань, що негативно могло відобразитись на захисті кордонів нашої країни військовослужбовцями тих військових частин, які на відміну від ОСОБА_6 , перебувають на лінії вогневого ураження військами російської федерації, що підвищує ризик ухилення підозрюваного від досудового слідства та суду.

При цьому, доводи апеляційної скарги захисника про мотиви, якими прокурор обґрунтував клопотання та мотиви слідчого судді при задоволенні цього клопотання, а також вказівка на незгоду сторони захисту з доводами сторони обвинувачення, не спростовують висновків суду щодо наявності обґрунтованих ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного та не спростовують висновків слідчого судді про можливість допущення ним неналежної процесуальної поведінки при обранні іншого більш м`якого виду запобіжного заходу.

Більш того, на спростування заявлених стороною обвинувачення ризиків, стороною захисту не наведено жодного вагомого аргументу, який міг би бути оцінений колегією суддів, адже позитивні характеризуючі відомості щодо ОСОБА_6 , а також доводи щодо стану здоров`я його дружини, не є тими обставинами, які виключають можливість настання заявлених ризиків.

При цьому, посилання на те, що поведінка підозрюваного під час перебування під вартою не свідчить про його наміри ухилятися від слідства та перешкоджати встановленню істини у справі, не приймаються до уваги, адже під час перебування під вартою ОСОБА_6 позбавлений можливості вчиняти будь-які дії направлені на ухилення від досудового розслідування чи суду, що навпаки вказує про дієвість застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу, але це не свідчить про те, що він не вчинить таких дій в разі обрання менш суворого виду запобіжного заходу чи альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, як про це просив захисник.

Тобто, на даний час, обраний вид запобіжного заходу повністю запобігає встановленим ризикам можливої не процесуальної поведінки підозрюваного.

Всім наведеним в апеляційній скарзі обставинам, була надана належна оцінка, як під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою так і під час продовження строку його дії, слідчим суддею досліджені всі необхідні докази, які є достатніми саме на даному етапі досудового розслідування.

Саме про об`єктивність слідчого суддів свідчить той факт, що з перелічених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були встановлені та підтверджені під час досудового розслідування, один ризик втратив свою актуальність з плином часу та зважаючи на завершальну стадію досудового розслідування ознайомлення сторони захисту з матеріалами досудового розслідування.

Однак, для тих ризиків, які продовжують існувати та з плином часу не втратили своєї актуальності, не приймаються до уваги твердження захисника про те, що прокурором не надано доказів на їх підтвердження, оскільки їх наявність обґрунтована тяжкістю кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , обставинами їх вчинення, роллю підозрюваного у їх вчиненні, тих благ та можливостей, які він отримав для себе в результаті вчинення кримінально карних дій.

Обставини справи, характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , особливості досудового розслідування та судового розгляду такої категорії справ, зважаючи на те, що ОСОБА_6 розуміючи, що він підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочинів, за які законом передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі, може змінити місце свого проживання, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків, оскільки, хоча вказані свідки і допитані на стадії досудового розслідування, але, виходячи з такої засади, як безпосередність дослідження показань, закріпленої у ст. 23 КПК України, пріоритет та доказове значення надається показанням, які суд отримує усно, а також іншого підозрюваного, яким були надані викривальні покарання щодо інших підозрюваних, тобто цей ризик продовжує зберігати свою актуальність до моменту допиту вказаних осіб у судовому засіданні, свідчать про те, що до підозрюваного не може бути застосований інший більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, а також не може бути визначений альтернативний запобіжний захід.

Крім того, відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. При цьому, суду надано можливість не визначати для таких осіб альтернативних запобіжних заходів.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 листопада 2025 року про продовження строків тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_19