Справа № 452/1644/22
Провадження № 1-кп/452/166/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2025 року м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Самбірського міськрайонного суду Львівської області в режимі відеоконференції з ДУ«Катеринівська виправна колонія

(№ 46)», кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000266 від 10 червня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самбора Львіської області, громадянина України, із вищою освітою, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2025 року за ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі; ухвалою Львівського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області в частині призначеного покарання змінено, визначено остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307

КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення (злочини) за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , за невстановлених судом обставин, з метою подальшого збуту, незаконно придбав білу кристалічну порошковоподібну речовину із вмістом особливо небезпечної психотропної речовини «РVР», яку зберігав при собі та 24 грудня 2021 року в період часу з 15:35 год. по 16:40 год. на залізничній колії, що неподалік залізничного вокзалу, що розташований за адресою: м. Самбір, вул. Вокзальна, 1 Львівської області , маючи умисел на незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин, переслідуючи мету особистого збагачення, з корисливих мотивів, незаконно збув ОСОБА_6 (особа зі зміненими анкетними даними) кристалічну речовину білого кольору, в якій згідно висновку експертизи наркотичних засобів психотропних речовин та їх аналогів виявлено «РVР», який віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, маса якої становить 0,4981 грам, за що відсипав собі частину психотропної речовини, а також отримав від останньої грошові кошти в сумі 700,00 грн. Після проведення оперативної закупки ОСОБА_6 24 грудня 2021 року добровільно видала придбану психотропну речовину працівникам Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України як незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин.

Крім того, ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, за невстановлених судом обставин, з метою подальшого збуту, діючи повторно, незаконно придбав кристалічну речовину білого кольору з вмістом особливо небезпечної психотропної речовини «РVР», яку зберігав при собі та 05 січня 2022 року приблизно о 15:00 год., перебуваючи в під`їзді свого житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин, переслідуючи мету особистого збагачення, з корисливих мотивів, повторно незаконно збув ОСОБА_6 (особа зі зміненими анкетними даними) кристалічну речовину білого кольору, в якій згідно висновку експертизи наркотичних засобів психотропних речовин та їх аналогів виявлено «РVР», який віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, маса якої становить 0,0772 грам, за що отримав від останньої грошові кошти в сумі 300,00 грн. Після проведення оперативної закупки, ОСОБА_6 05 січня 2022 року добровільно видала придбану психотропну речовину працівникам Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2

ст. 307 КК України як незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин, вчинений повторно.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованих правопорушень за ч. 2 ст. 307 КК України не визнав. Зазначив, що є накрозалежною особою, купляв та зберігав психотропні речовини для власного користування. Зі свідком ОСОБА_6 знайомий багато років, знав, її як ОСОБА_7 , яка раніше була судима, та що вона вживає наркотичні засоби. Коли вона до нього звернулася, він просто «поділився» з нею, «допоміг наркозалежній людині», грошових коштів від неї не брав, умислу на збут та отримання користі для себе при цьому не мав. Працівники поліції самостійно зробили «закладки».

Суду показав (судове засідання 19 грудня 2024 року), що до нього звернулася

ОСОБА_7 з приводу придбання психотропної речовини «РVР» (солі), повідомивши, що «сама купити не може, бо її заблокували». Він їй запропонував, що коли буде собі покупати, може допомогти і їй купити, на що вона погодилася. За місцем свого проживання, він зробив заказ через телеграм канал, який саме вже не пригадує, у кого саме придбавав не знає, приблизно на 2 грама психотропної речовини «РVР», після чого йому прийшов на мобільний телефон номер банківської карти, яку треба було поповнити. Разом з ОСОБА_7 24 грудня 2021 року вони зайшли до ТЦ « Весна », що у м. Самборі, підійшли до терміналу, ОСОБА_7 дала йому грошові кошти, скільки він не пригадує, які він вніс, отримав чек, що вислав, після чого прийшла геолокація. Вони разом вирушили на це місце, на залізничний вокзал. Він самостійно пішов та взяв згорток, відсипав частину собі, решту віддав ОСОБА_7 приблизно 0,25 грамів.

Щодо подій 05 січня 2022 року показав, що ОСОБА_7 прийшла до нього додому просила щоб він їй допоміг придбати психотропну речовину, бо їй погано. Він їй відмовив, ніяких грошей не брав, нічого на підвіконні їй не залишав. Про що йдеться розмова між ним та свідком на звукозаписі в цей день повідомити не зміг.

Особа, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, має право на власний розсуд формувати лінію свого захисту. Показання обвинуваченого є не лише джерелом доказів, а й засобом захисту ним своїх інтересів, вони мають бути ретельно перевірені й оцінені судом.

Суд розцінює такі показання обвинуваченого ОСОБА_4 , як обрану ним лінію захисту, яка не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, та вважає, що його вина у вчиненні інкримінованих злочинів за встановлених судом обставин підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, наданих стороною обвинувачення.

Так, допитана в судовому засіданні 03 листопада 2022 року свідок ОСОБА_10 суду показала, що була запрошена працівниками поліції в якості понятої при купівлі наркотичних засобів. В приміщенні Самбірської ЦРЛ в її присутності незнайомій їй жінці працівники поліції видали грошові кошти, потім жінка пішла, а коли через деякий час повернулася то принесла пакет, сказала, що їй його продав ОСОБА_4 . Ще понятим був ОСОБА_11 . Все знімали на відео, потім слідчий складав протокол, вони його підписали. Також вона була залучена у якості понятої, коли у ОСОБА_4 проводився обшук в квартирі.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні 20 червня 2024 року суду показав, що був запрошений працівниками поліції в якості понятого при купівлі наркотичних засобів. Ще були присутні в якості понятої ОСОБА_10 , працівники поліції, незнайома жінка, якій слідчий передав грошові кошти, яку суму вже не пригадує. Перед цим жінку оглядали, вона нічого при собі не мала. Грошові кошти слідчий фотографував. Потім жінка пішла, через деякий час повернулася, принесла паперовий пакет з речовиною білого кольору, сказала що купила його, показала зміст, «це був якийсь порошок». Слідчий все записав, зачитав, він підписався.

Будучи допитаною в порядку ч. 9 ст. 352 КПК України 28 травня 2024 року свідок ОСОБА_6 суду показала, що надала згоду на оперативну закупівлю наркотичних засобів у ОСОБА_4 добровільно, з метою припинення продажу наркотичних засобів. При цьому жодного тиску з боку працівників поліції на неї не було. Раніше участі у таких заходах вона не приймала.

З ОСОБА_4 домовилася по телефону про покупку психотропної речовини «РVР» (солі) вагою 1 грам на суму 700,00 грн. він сказав їй куди підійти. 24 грудня 2021 року слідчим в приміщенні Самбірської ЦРЛ в присутності понятих її було оглянуто, та видано грошові кошти в сумі 700,00 грн., які вона поклала в кишеню куртки. Грошові кошти вона в подальшому передала ОСОБА_4 , а він вніс їх через термінал, що знаходився в торгівельному центрі як оплату за психотропну речовину. Чи вносив він ще інші кошти вона не пригадує. Після цього йому хтось зателефонував, та ОСОБА_4 сказав, що їм треба йти на автовокзал. Разом з ОСОБА_4 вони пішли на автовокзал, де ОСОБА_4 самостійно пішов в сторону залізничного вокзала та взяв згорток (де саме вона не бачила), відсипав частину собі, решту віддав їй. В пакетику були кристали прозорого кольору. Потім вона прийшла до приміщенні Самбірської ЦРЛ та віддала отримане від ОСОБА_4 працівникам поліції.

05 січня 2022 року вона зателефонувала ОСОБА_4 з метою купівлі психотропної речовини «РVР» (солі) на суму 300,00 грн., домовилися зустрітися по місцю проживання ОСОБА_4 в м. Самборі. Від слідчого в приміщенні Самбірської ЦРЛ в цей день, в присутності понятих, її було оглянуто, та видано грошові кошти в сумі 300,00 грн., які вона поклала в кишеню куртки і в подальшому віддала ОСОБА_4 . Через якийсь час він по телефону сказав місце, де вона може забрати психотропну речовину, а саме - на підвіконні між поверхами з першого на другий поверх у під`їзді будинку, де він проживає. Після того як вона забрала згорток там де він їй вказав, вона йому зателефонувала та повідомила про це. Потім вона прийшла до приміщенні Самбірської ЦРЛ де віддала отримане від

ОСОБА_4 працівникам поліції.

Свідок заперечувала знайомство з ОСОБА_4 та вживання наркотичних засобів.

Допитаний в судовому засіданні 29.10.2025 року в якості свідка ОСОБА_12 повідомив, що коли він працював на посаді старшого слідчого СВ Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області , ним здійснювалося досудове розслідування в даному кримінальному провадженні. На підставі постанови прокурора про контроль за вчиненням злочину в даному кримінальному провадженні проводилися негласні слідчі (розшукові) дії - оперативна закупівля наркотичної речовини легендованим свідком ОСОБА_6 . Він проводив огляд грошових коштів, які були отримані у встановленому порядку та видані свідку ОСОБА_6 . Під час контрольних закупок, особа яка купляла діяла добровільно, без будь-яких вказівок з його боку. Всі дії були зафіксовані в установленому законом порядку. ОСОБА_4 та його захисниками скарги на досудовому розслідуванні не подавалися.

Допитаний в судовому засіданні 29.10.2025 року в якості свідка ОСОБА_13 суду показав, що працює на посаді заступника начальника сектора кримінальної поліції Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області. За дорученням слідчого в даному кримінальному провадженні він отримав в ГУ НП у Львівській області грошові кошти для здійснення оперативної закупки наркотичних засобів. Відносно ОСОБА_4 проводилися негласні (слідчі) дії. Легендована особа ОСОБА_6 на співпрацю з праціниками поліції пішла добровільно, ніякого примусу, тиску на неї не здійснювалося. ОСОБА_4 та його захисниками скарги на досудовому розслідуванні не подавалися.

Показання свідків в цілому є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, при цьому судом не встановлено причин, з яких би ці особи обмовляли обвинуваченого, а відтак відсутні підстави сумніватися в достовірності їх показань.

Вина обвинуваченго ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, за встановлених судом обставин, підтверджується також сукупністю досліджених в судовому засіданні наступних доказів, наданих стороною обвинувачення.

З Витягу з ЄРДР за № 0000573 від 07 грудня 2021 року вбачається, що 06 грудня 2021 року в чергову частину Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області надійшов письмовий рапорт оперуповноваженого Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_14 про те, що в ході оперативно-розшукових заходів було отримано підтверджуючі дані про злочинну діяльність мешканця м. Самбора громадянина ОСОБА_15 , який організував збут психотропної речовини «РVР» на території м. Самбір та Самбірського району. Правова кваліфікація - ч. 1 ст. 307 КК України (том 1 а.с.207).

Аналогічні дані містить рапорт оперуповноваженого Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_14 від 06.12.2021 року в якому зазначено особу - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (том 1 а.с.210).

Постановою начальника Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області від 07 грудня 2021 року, створено для розслідування кримінального провадження за

№ 0000573 від 07 грудня 2021 року групу слідчих, у склад якої включено, зокрема, старшого слідчого СВ Самбірського РВП ОСОБА_12 (том 1 а.с.211).

Постановою заступника керівника Самбірської окружної прокуратури Львівської області від 07 грудня 2021 року для здійснення повноважень у даному кримінальному провадженні призначено группу прокурорів, зокрема, прокурора ОСОБА_3 (том 1 а.с.24).

Ухвалою слідчого судді Львівського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року за клопотанням старшого слідчого СВ Самбірського РВП ОСОБА_12 наданий дозвіл на проведення негласної слдічої дії - аудіо -, відеоконтроль ОСОБА_4 на 60 днів, починаючи з 23 грудня 2021 року (том 1 а.с.214).

Постановою прокурора Самбірської окружної прокуратури ОСОБА_3 від 24 грудня 2021 року вирішено провести 24 грудня 2021 року негласну слідчу (розшукову) дію, а саме - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки з використанням ідентифікованих грошових коштів у сумі 700,00 грн., аудіо-, відео контроль особи

ОСОБА_4 ; проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки доручено старшому слідчому СВ Самбірського РВП ОСОБА_12 ; технічне забезпечення проведення негласних слідчих (розшукових) дій, аудіо-, відео контролю особи доручено оперативним працівникам СКП Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області та УОТЗ ГУ НП у Львівській області; до проведення негласної слідчої дії залучено ОСОБА_6 , до якої застосовано заходи забезпечення безпеки та змінено анкетні дані (том 1 а.с.216-217).

Згідно видаткового касового ордеру від 21.12.2021 року ОСОБА_13 отримав під звіт грошові кошти в розмірі 1800 грн. (том 3 а.с.135).

Постановою старшого слідчого ОСОБА_12 від 24 грудня 2021 року ОСОБА_6 залучено до участі у проведенні слідчих дій в даному кримінальному провадженні (том 1 а.с. 219) та згідно протоколу попередження свідка про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування від 24 грудня 2021 року ОСОБА_6 попереджено про кримінальну відповідальність за розголошення даних досудового розслідування та роз`яснено про заборону провокувати осіб до вчинення злочину (том 1 а.с.218).

Фактичними даними, які містяться в протоколі огляду грошових коштів від 24 грудня 2021 року з відеофіксацією та фото таблицею до нього, який складений старшим слідчим СВ Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_12 за участі понятих:

ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , в ході якого в приміщенні адміністративної будівлі КНМ СМР « Самбірська ЦРЛ » оглянуті грошові кошти в сумі 700,00 грн. три купюри одна номіналом 500,00 грн. та дві по 100,00 грн., які видані ОСОБА_6 для проведення оперативної закупки із втратою грошових коштів, а саме психотропної речовини «РVР» у громадянина

ОСОБА_4 (том 1 а.с.229-231).

Фактичними даними, які містяться в протоколі огляду від 24 грудня 2021 року з відеофіксацією та фото таблицею до нього, який складений старшим слідчим СВ Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_12 за участі понятих:

ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , в ході якого в приміщенні адміністративної будівлі КНМ СМР « Самбірська ЦРЛ » оглянута ОСОБА_6 , в правій кишені якої знаходиться мобільний телефон, інших речей та грошових коштів не виявлено. Вручені ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 700,00 грн. які вона поклала в ліву зовнішню кишеню куртки (том 1 а.с.232-234).

Фактичними даними, які містяться в протоколі огляду місця події від 24 грудня 2021 року з відеофіксацією та фото таблицею до нього, який складений старшим слідчим СВ Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_12 за участі понятих:

ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , в ході якого в приміщенні адміністративної будівлі КНМ СМР « Самбірська ЦРЛ » ОСОБА_6 з лівої кишені куртки достала і добровільно видала слідчому прозорий поліетиленовий пакет в середині якого знаходиться біла порошкоподібна кристалічна речовина. Як повідомила ОСОБА_6 дану речовину, яка є наркотичним засобом «РVР» їй продав ОСОБА_4 (том 1 а.с.235-238).

Аналогічні дані містить протокол старшого слідчого СВ Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_12 від 28.12.2021 року про результати контролю за вчиненням злочину (том 1 а.с.239-240).

Ці ж дані судом встановлені із відтворюваних в судовому засіданні відеозаписів, доданих до протоколів.

Згідно висновку експерта Львівського НДЕКЦ від 28 січня 2022 року №СЕ-19/114-21/23098-НЗПРАП в кристалічній речовині білого кольору виявлено «РVР», який віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Маса «РVР» 0,4981 грам. (том 1 а.с.243-245).

Номерний полімерний пакет № 3051483, в середині якого міститься прозорий безбарвний полімерний зіп-пакет із смугою фіолетового кольору в якому виявлено «РVР», який віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено постановою слідчого від 13 квітня 2022 року визнано речовим доказом, який зданий на зберігання в камеру речових доказів Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області (том 1 а.с.247-248).

Постановою прокурора Самбірської окружної прокуратури ОСОБА_3 від 05 січня 2022 року вирішено провести 05 січня 2022 року негласну слідчу (розшукову) дію, а саме - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки з використанням ідентифікованих грошових коштів у сумі 300,00 грн., аудіо-, відео контроль особи

ОСОБА_4 ; проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки доручено старшому слідчому СВ Самбірського РВП ОСОБА_12 ; технічне забезпечення проведення негласних слідчих (розшукових) дій, ., аудіо-, відео контролю особи доручено оперативним працівникам СКП Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області та УОТЗ ГУ НП у Львівській області; до проведення негласної слідчої дії залучено ОСОБА_6 , до якої застосовано заходи забезпечення безпеки та змінено анкетні дані (том 1 а.с.250-251).

Постановою старшого слідчого ОСОБА_12 від 05 січня 2022 року ОСОБА_6 залучено до участі у проведенні слідчих дій в даному кримінальному провадженні (том 2 а.с. 2) та згідно протоколу попередження свідка про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування від 05 січня 2022 року ОСОБА_6 попереджено про кримінальну відповідальність за розголошення даних досудового розслідування та роз`яснено про заборону провокувати осіб до вчинення злочину (том 2 а.с.1).

Фактичними даними, які містяться в протоколі огляду грошових коштів від 05 січня 2022 року з відеофіксацією та фото таблицею до нього, який складений старшим слідчим СВ Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_12 за участі понятих:

ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , в ході якого в приміщенні адміністративної будівлі КНМ СМР « Самбірська ЦРЛ » оглянуті грошові кошти в сумі 300,00 грн. двома купюрами номіналом 200,00 грн. та 100,00 грн., які видані ОСОБА_6 для проведення оперативної закупки із втратою грошових коштів, а саме психотропної речовини «РVР» у громадянина

ОСОБА_4 (том 2 а.с.3-5).

Фактичними даними, які містяться в протоколі огляду від 05 січня 2022 року з відеофіксацією та фото таблицею до нього, який складений старшим слідчим СВ Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_12 за участі понятих:

ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , в ході якого в приміщенні адміністративної будівлі КНМ СМР « Самбірська ЦРЛ » оглянута ОСОБА_6 , в правій кишені якої знаходиться мобільний телефон, інших речей та грошових коштів не виявлено. Вручені ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 300,00 грн. поклала в ліву зовнішню кишеню куртки (том 2 а.с.6-8).

Фактичними даними, які містяться в протоколі огляду місця події від 05 січня 2022 року з відеофіксацією та фото таблицею до нього, який складений старшим слідчим СВ Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_12 за участі понятих:

ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , в ході якого в приміщенні адміністративної будівлі КНМ СМР « Самбірська ЦРЛ » ОСОБА_6 з лівої кишені куртки достала і добровільно видала слідчому фольгований згорток із білою кристалічною речовиною. Як повідомила ОСОБА_6 дану речовину їй продав ОСОБА_4 (том 2 а.с. 9-12).

Аналогічні дані містить протокол старшого слідчого СВ Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_12 від 06 січня 2022 року про результати контролю за вчиненням злочину (том 2 а.с. 13-14).

Ці ж дані судом встановлені із відтворюваних в судовому засіданні відеозаписів, доданих до протоколів.

Згідно висновку експерта Львівського НДЕКЦ від 12 березня 2022 року №СЕ-19/114-22/285-НЗПРАП в кристалічній речовині білого кольору виявлено «РVР», який віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Маса «РVР» 0,0772 грам. (том 2 а.с.17-19).

Номерний полімерний пакет № 2910711 в середині якого міститься згорток фольги, в якому виявлено «РVР», який віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, постановою слідчого від 13 квітня 2022 року визнано речовим доказом, який зданий на зберігання в камеру речових доказів Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області (том 2 а.с. 21-22).

Фактичними даними, які містяться в протоколі №222-т/58/14-2022 про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії: аудіо-, відео контроль стосовно об`єкту контролю ОСОБА_4 який проводився 05 січня 2022 року з 13:24 год. до 15:11 год. Відповідно інформації, що міститься в протоколі зафіксовані розмови ОСОБА_6 з

ОСОБА_4 в цей час, в ході яких ОСОБА_4 пропонує ОСОБА_6 зайти до під`їзду будинку, де він проживає, потім підійти до аптеки по вул. Валова, потім каже: «Я тобі подзвоню і скажу де воно лежить, чекай», «Підеш своє забереш, дивись чи нікого не має», «Чекай, ще не йди, я тобі залишу перше, не дай Бог хтось буде знати», «Що давай, я тобі не не сказав куди йти, я ще не поклав», «Я тобі скажу де воно лежить», «Другий поверх вікно» (том 2 а.с.160-162).

Фактичними даними, які містяться в протоколі № 224-т/58/14-2022 про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії: аудіо-, відео контроль стосовно об`єкту контролю ОСОБА_4 який проводився 24 грудня 2021 року з 14:38 год. по 17:11 год. Відповідно інформації, що міститься в протоколі зафіксовано, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зустрілися в ТЦ « Весна » біля терміналу, де ОСОБА_6 відділа ОСОБА_4 грошові кошти, після чого останній почав перераховувати грошові кошти через термінал; після чого

ОСОБА_4 сказав ОСОБА_6 почекати і направився в напрямку свого місця проживання; потім вони спільно направилися в сторону ж/д вокзалу м. Самбір, де ОСОБА_4 пішов у невідомому напрямку, а ОСОБА_6 залишилася чекати. Повернувшись ОСОБА_4 дістав зіп пакет із кристалічною речовиною білого кольору та почав відсипати наркотичний засіб. Та повідомив: «знаєш скільки тут є? Тут є чек. Знаєш скільки то є чек, 0,25» після чого дав

ОСОБА_6 наркотичну речовину (том 2 а.с.163-164).

Ці ж дані судом встановлені із відтворюваних в судовому засіданні відеозаписів, з флеш-накопичювачів, доданих до протоколів.

Фактичними даними, які містяться в протоколі № 223-т/58/14-2022 про зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж згідно із яким, відбулось зняття інформації з номеру мобільного телефону НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_4 , що проводився з 23.12.2021 року протягом 60 діб. Відповідно до даної інформації, обвинуваченому ОСОБА_4 14.02.2022 року телефонувала невстановлена особа із запитаннями: «Маєш щось покурити?», « Закинь що покурити », на що овинувачений відповів: «Добре, чуєш я в ОСОБА_18 залишу» (том 2 а.с.171-173).

Фактичними даними, які містяться в протоколі обшуку від 02 травня 2022 року, з відеофіксацією, який проведений старшим слідчим СВ Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_12 на підставі ухвали слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 квітня 2022 року (том 2 а.с.174), в присутності понятих, за ОСОБА_4 . Згідно з протоколом у приміщенні будинку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено наступне майно: мобільний телефон марки Samsung IMEI: НОМЕР_2 із стартовим пакетом НОМЕР_1 ; дві полімерні трубки; шість прозорих полімерних пакетів із герметизуючими застібками (том 2 а.с.175-180).

Відеозапис проведення обшуку досліджений судом безпосередньо під час судового розгляду.

Згідно висновку експерта Львівського НДЕКЦ від 30 травня 2022 року № СЕ-19/114-22/6414-НЗПРАП на внутрішніх поверхнях двух полімерних трубок виявлено «РVР», який віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Маса «РVР» становить 0,0003 грам. На внутрішніх поверхнях шістьох прозорих полімерних пакетів із герметизуючими застібками виявлено «РVР», який віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Маса «РVР» становить 0,00003 грам (том 2 а.с.200-203).

Номерний полімерний пакет № SUD1132823, в середині якого містяться дві полімерні трубки та полімерний пакет №3458555, в середині якого містяться 6 прозорих полімерних пакетів із герметизуючими застібками, постановою слідчого від 03 червня 2022 року визнано речовими доказами, які здано на зберігання в камеру речових доказів Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області (том 2 а.с. 205-206).

Номерний полімерний пакет № SUD1025596 в середині якого містяться мобільний телефон марки Samsung IMEI: НОМЕР_2 із стартовим пакетом НОМЕР_1 , до якого ухвалою слідчого судді від 05 травня 2022 року слідчому наданий тимчасовий доступ, постановою слідчого від 14 травня 2022 року визнано речовим доказом, та здано на зберігання в камеру речових доказів Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області (том 2 а.с. 212-217).

Постановою прокурора Самбірської окружної прокуратури ОСОБА_3 від 10 червня 2022 року вирішено матеріали досудового розслідування за № 0000573 від 07 грудня 2021 року відносно ОСОБА_4 виділити в окреме провадження, про що внести відомості до ЄРДР, досудове розслідування в виділеному кримінальному провадженні доручити СВ Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області (том 2 а.с.227-232).

З Витягу з ЄРДР за № 0000266 від 10 червня 2022 року вбачається внесення відповідних відомостей щодо ОСОБА_4 за правовою кваліфікацією - ч. 2

ст. 307 КК України (том 2 а.с.233-234).

Даючи оцінку дослідженим у судовому засіданні доказам, а саме: показанням обвинуваченого і свідків, письмовим і речовим доказам суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Чинний КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

ЄСПЛ, практику якого суд застосовує як джерело права (статті 8, 9 КПК України,

ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (зокрема, рішення ЄСПЛ від 09 червня 1998 року в справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії», від 19 лютого 2009 року в справі «Шабельник проти України»), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла тощо.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №12/рп/2011 від 20.10.2011 визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства.

Це означає, що суд може постановити обвинувальний вирок лише у разі, якщо надані докази спростовують всі розумні сумніви стосовно винуватості особи. Докази, які не витримують критерію щодо «поза розумним сумнівом» є підставою для виправдувального вироку.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

При цьому поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону (аналогічна позиція викладена у постанові ВС від 09.04.2020 року у справі № 761/43930/17).

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Відповідно до ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора, які як сторона обвинувачення, здійснюють збирання доказів, у тому числі і шляхом проведення слідчих дій (ч. 2 ст. 93 КПК України).

Виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

За змістом ст. 94 КПК України, суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Суд розглядає кримінальне провадження на засадах змагальності, що передбачає самостійне одстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Безпосередньо дослідивши надані стороною обвинувачення докази шляхом допиту обвинуваченого, свідків, оголошення документів, відтворення відеозаписів, суд належним чином дослідив і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснив їх оцінку за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, і сформував повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини даного кримінального провадження.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, що підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у Кримінальному процесуальному кодексі України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

З урахуванням викладеного, суд встановив сукупність усіх передбачених законом ознак складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, і дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_4 вчинив інкриміновані йому суспільно небезпечні діяння, а саме: незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин (епізод 24 грудня 2021 року), та незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин, вчинений повторно (епізод 05 січня 2022 року), та його винуватість доведена поза розумним сумнівом.

Не визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї провини у вчиненні інкримінованих злочинів під час судового слідства розцінюються судом як обраний ним спосіб свого захисту з метою перешкодити встановленню істини у справі та уникнути відповідальності за скоєні злочини.

Суд вважає, що покази обвинуваченого спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме показами свідка ОСОБА_6 , яка будучи допитаною в порядку ч. 9 ст. 352 КПК України, показала, що надала згоду на оперативну закупівлю наркотичних засобів у ОСОБА_4 добровільно, з метою припинення продажу наркотичних засобів. А також, що саме у ОСОБА_4 24 грудня 2021 року та 05 січня 2022 року вона купила психотропну речовину «РVР», яку в подальшому добровільно видала працівникам поліції, при цьому свідок наполягала на тому, що жодного тиску на неї працівниками поліції не чинилося.

При цьому покази свідка ОСОБА_6 суд вважає підтверджені показами свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які суду показали, під час контрольних закупок, особа яка купляла діяла добровільно, без будь-яких вказівок, всі дії були зафіксовані в установленому законом порядку.

Крім того, покази свідка ОСОБА_6 підтверджуються фактичними даними, які містяться в протоколах огляду грошових коштів, протоколах огляду, протоколах огляду місця події.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 також підтвердили покази свідка ОСОБА_6 , та повідомили суду, що були запрошені працівниками поліції в якості понятих при купівлі наркотичних засобів. Свідки показали як відбувався огляд ОСОБА_6 , як їй працівниками поліції видавали грошові кошти, як в подальшому вона приносила наркотичні засоби. При цьому свідок ОСОБА_10 суду показала, що ОСОБА_6 працівникам поліції повідомила, що наркотичні засобі їй продав саме обвинувачений ОСОБА_4 .

Участь понятих є гарантією правильного безпосереднього сприйняття під час провадження слідчих дій обставин та фактів, що мають значення для кримінального провадження, їх належного фіксування в процесуальних документах. Свідчення понятого базуються на обставинах, свідком яких він був. Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі

№ 425/217/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 194/1437/15-к.

Аналіз вказаних показань дає суду змогу дійти до висновку, що підстав сумніватись у показаннях свідків немає, оскільки вони були попереджені про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України, їх пояснення є логічними та послідовними, повністю узгоджуються між собою і не суперечать один одному, а також узгоджуються із письмовими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується і фактичними даними, які містяться в протоколах за результатами проведення НСРД. В яких зокрема, зафіксовано, що 24 грудня 2021 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зустрілися в ТЦ « Весна » біля терміналу, де ОСОБА_6 віддала ОСОБА_4 грошові кошти, після чого останній почав перераховувати грошові кошти через термінал; після чого ОСОБА_4 сказав ОСОБА_6 почекати і направився в напрямку свого місця проживання; потім вони спільно направилися в сторону ж/д вокзалу м. Самбір, де ОСОБА_4 пішов у невідомому напрямку, а ОСОБА_6 залишилася чекати. Повернувшись ОСОБА_4 дістав зіп пакет із кристалічною речовиною білого кольору та почав відсипати наркотичний засіб. Та повідомив: «знаєш скільки тут є? Тут є чек. Знаєш скільки то є чек, 0,25» після чого дав ОСОБА_6 наркотичну речовину.

Крім того, 05 січня 2022 року зафіксовані розмови ОСОБА_6 з ОСОБА_4 в ході яких ОСОБА_4 пропонує ОСОБА_6 зайти до під`їзду будинку, де він проживає, потім підійти до аптеки по вул. Валова, потім каже: «Я тобі подзвоню і скажу де воно лежить, чекай», «Підеш своє забереш, дивись чи нікого не має», «Чекай, ще не йди, я тобі залишу перше, не дай Бог хтось буде знати», «Що давай, я тобі не сказав куди йти, я ще не поклав», «Я тобі скажу де воно лежить», «Другий поверх вікно».

При цьому суд враховує, що обвинувачений не спростовує події за своєю участю 24 грудня 2021 року, а надає їм іншу оцінку, а саме, що він просто «поділився» з ОСОБА_6 , «допоміг наркозалежній людині». Також обвинувачений ОСОБА_4 не спростовує своє спілкування з ОСОБА_6 05 січня 2022 року, разом з тим не зміг надати переконливих пояснень з приводу чого саме було це спілкування.

Крім того 14.02.2022 року ОСОБА_4 телефонувала невстановлена особа із запитаннями: «Маєш щось покурити?», « Закинь що покурити », на що обвинувачений відповів: «Добре, чуєш я в ОСОБА_18 залишу». Обвинувачений ОСОБА_4 також не зміг надати суду пояснень з цього приводу.

Окрім цього, суд враховує, що за місцем проживання обвинуваченого під час проведення обшуку 02 травня 2022 року, було виявлено та вилучено, зокрема, шість прозорих полімерних пакетів із герметизуючими застібками.

А згідно висновків експертів Львівського НДЕКЦ в усіх наданих на експертизу об`єктах експертами виявлено саме «РVР», який віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Аналізуючи доводи клопотань сторони захисту (том 2 а.с. 79-93) щодо визнання недопустимими доказами протоколів, отриманих в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій щодо ОСОБА_4 та похідних від них даних, з точку зору дотримання вимог кримінального процесуального закону при їх одержанні та використанні, суд вважає такі безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит (частина 2 статті 87 КПК України).

За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду в постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17 імперативна законодавча заборона використовувати результати процесуальних дій як докази поширюється на випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України). Отже, у кожному із зазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів із фундаментальними правами й свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України. З огляду на це суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

Вирішуючи питання про застосування правил статті 87 КПК до наданих сторонами доказів, суд виходить з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті. Суд, визнаючи доказ недопустимим відповідно до частини 2 або 3 статті 87 КПК, має зазначити, який саме пункт цих положень став підставою для такого рішення. Якщо суд визнає доказ недопустимим з посиланням на частину 1 статті 87 КПК, він має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми. Крім того, суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу з точки зору частини 1 статті 87 КПК, має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 08 жовтня 2019 року в справі № 639/8329/14-к.

Суд не погоджується з позицією сторони захисту, що 24.12.2021 року та 05.01.2022 року було проведено не огляд місця події, а обшук ОСОБА_6 , оскільки такі спростовуються матеріалами справи: показами свідка ОСОБА_6 , фактичними даними викладеними в протоколах огляду, відтворюваними в судовому засіданні відеозаписами. Дані дії проведені після внесення даних до ЄРДР та відповідних постанов прокурора, були спрямовані на виявлення та фіксацію відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, без втручання у гарантовані конституційні та конвенційні права і свободи ОСОБА_4 . Більш того клопотання сторони захисту не містять посилань які саме фундаментальні права або свободи обвинуваченого ОСОБА_4 були при проведенні цих процесуальних дій порушені і в чому вони полягали. Таким чином, беручи до уваги згадане вище, суд не бачить підстав для визнання протоколів огляду місця події від 24.12.2021 року та 05.01.2022 року недопустими доказами.

Не може погодитися й суд з позицією сторони захисту щодо визнання недопустимим протоколу за вчиненням злочину від 06.01.2022 року у зв`язку з недолученням до протоколу фотокопії грошових коштів у сумі 300,00 грн., оскільки зі змісту протоколу огляду грошових коштів від 05 січня 2022 року з відеофіксацією та фото таблицею до нього, який складений старшим слідчим СВ Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_12 за участі понятих: ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , в приміщенні адміністративної будівлі КНМ СМР « Самбірська ЦРЛ » були оглянуті грошові кошти в сумі 300,00 грн. двома купюрами номіналом 200,00 грн. та 100,00 грн., та видані ОСОБА_6 для проведення оперативної закупки із втратою грошових коштів, а саме психотропної речовини «РVР» у громадянина ОСОБА_4 .

Щодо визнання недопустимими речовими доказами полімерних пакетів № 3051483 в середині якого міститься безбарвний полімерний зіп-пакет із смугою фіолетового кольору в якому виявлено «РVР» та № 2910711 в середині якого міститься згорток фольги, в якому виявлено «РVР», у зв`язку з тими обставинами, що у постановах слідчого про визнання їх речовими доказами не містяться мотиви для прийняття постанов, суд вважає їх неспроможними, враховуючі, що такі докази були отримані в установленому захоном порядку при проведенні обшуку у обвинуваченого ОСОБА_4 , з ними були проведені експертні дослідження, більш того, на них ухвалою слідчого судді від 05 травня 2022 року був накладений арешт. Тобто оцінку правомірності їх вилучення та визнання речовими доказами вже було надано.

Щодо визнання протоколів про результати контролю за вчиненням злочину від 28.12.2021 року та № 223-т/58/14-2022 про зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж недопустими з причини порушення строку на їх складання, суд суд вважає такі безпідставними з огляду на таке.

У постанові від 05.08.2025 у справі №740/2968/16к Верховний Суд зазначив наступне: «Визначені кримінальним процесуальним законом строки поділяються на строки реалізації права та строки виконання обов`язку. Недотримання цих строків тягне за собою різні правові наслідки. Так, закінчення строків реалізації права призводить до втрати можливості з боку носія цього права ним скористатися. Водночас закінчення строку виконання обов`язку не спричиняє його припинення. Обов`язкова дія повинна бути виконана і після закінчення строку, крім випадків, коли виконання обов`язку призведе до порушення процесуальних прав учасників провадження. Оскільки складання протоколу щодо результатів проведення НСРД та направлення його прокурору є обов`язком слідчого чи працівника оперативного підрозділу, то пропуск ними цього строку не спричиняє його припинення. Недотримання строків складання протоколу після проведення НСРД не впливає на їх результати, а отже пропуск цього строку не є істотним порушенням, яке тягне за собою визнання вказаних доказів недопустимими».

Також з огляду на вказане доводи сторони захисту щодо застосування принципу «плодів отруйного дерева» стосовно висновків хімічних експертиз від 28 січня 2022 року

№ СЕ-19/114-21/23098-НЗПРАП, від 12 березня 2022 року № СЕ-19/114-22/285-НЗПРАП, від 30 травня 2022 року № СЕ-19/114-22/6414-НЗПРАП, та визнання їх недопустимими доказами є необґрунтованими.

Враховуючи вище викладене та оскільки матеріали даного кримінального провадження не містять будь-яких даних про те, що зазначені доказі отримано внаслідок порушення прав і свобод обвинуваченого ОСОБА_4 чи істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, суд дійшов висноку що відсутні підстави для визнання зазначених доказів недопустимими з огляду на вимоги статей 86, 87 КПК України.

Перевіряючи доводи сторони захисту щодо провокацій злочинів щодо ОСОБА_4 суд дійшов висновку, що про таке.

На сьогоднішній день у національному законодавстві України нормативне визначення провокації злочину відсутнє.

Разом з тим, під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою її подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, як би слідчий цьому не сприяв, або з цією самою метою впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем (ч. 3 статті 271 КПК України).

Для висновку про наявність у діях органів досудового розслідування ознак провокації, що має наслідком визнання доказів недопустимими, суд повинен застосувати критерїі відмежування провокації від допустимої поведінки правоохоронних органів, вироблені Європейським судом з прав людини (постанови ВС у справах: №№ 369/418/14-к, 372/4155/15-к № 200/25054/15, 724/179/17).

Так, для визначення провокації злочину Європейський суд з прав людини встановив, зокрема, такі критерії: чи були дії правоохоронних органів активними, чи мало місце з їх боку спонукання особи до вчинення злочину, наприклад, прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування, підвищення ціни вище середньої; чи був би скоєний злочин без втручання правоохоронних органів; вагомість причин проведення оперативної закупівлі, чи були у правоохоронних органів об`єктивні дані про те, що особа була втягнута у злочинну діяльність і ймовірність вчинення нею злочину була суттєвою.

При цьому прецедентне право Європейського суду не забороняє посилатися на стадії розслідування кримінальної справи і у випадку, якщо дозволяє характер злочинної дії, на докази, отримані в результаті проведення співробітниками органів внутрішніх справ операцій під прикриттям (наприклад, рішення ЄСПЛ від 15 червня 1992 року у справі «Люді проти Швейцарії»). Однак застосування агентів під прикриттям повинно бути обмежене, співробітники поліції можуть діяти таємно, але не займатись підбурюванням (рішення ЄСПЛ від 9 червня 1998 року у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії»).

ЄСПЛ під провокацією (поліцейською) розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).

Жодна з обставин сама по собі не може бути визначальною для висновку про наявність або відсутність провокації. Лише оцінивши всі фактичні і юридичні аспекти події в сукупності суди можуть зробити висновок про те, чи була поведінка агентів такою, що спонукала особу до дій, які та не вчинила б без їх втручання. Якщо НСРД розпочалися після отримання правоохоронними органами інформації, яка давала підстави вважати, що готується злочин, то факт того, що свідок не звертався із заявою до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення, а був залучений до проведення НСРД, не має вирішального значення для висновку про наявність чи відсутність провокації. Наявність у особи судимостей, а також його співпраця з органами розслідування в інших кримінальних провадженнях, самі по собі не свідчать про наявність провокації. НСРД, у тому числі, контроль за вчиненням злочину, можуть проводитися і штатними працівниками правоохоронного органу, тому багаторазова участь у таких операціях не може свідчити про наявність провокації (постанова ККС ВС від 30.01.2024 у справі № 725/1375/19).

Як встановлено судом приводом для внесення відомостей в ЄРДР 07 грудня 2021 року стали обставини зазначені в рапорті старшого лейтенанта поліції ОСОБА_14 про те, що в ході оперативно-розшукових заходів було отримано підтверджуючі дані про злочинну діяльність ОСОБА_4 , який організував збут психотропної речовини «РVР» на території м. Самбір та Самбірського району.

При цьому, враховуючи позицію, викладену в постанові ККС ВС від 03 жовтня 2023 року у справі №758/15672/15-к рапорт є офіційним документом, враховуючи те, що він складений службовою особою, посвідчує певні факти, які можуть потягнути правові наслідки, і має реквізити, необхідні для прийняття відповідних рішень.

Також як зазначено в постанові ККС ВС від 19.02.2024 року у справі № 243/9515/20 обставини, зазначені у рапорті, отримані у ході оперативно-розшукових заходів, законно можуть бути приводом для внесення відомостей до ЄРДР.

Як вбачається з показань свідка ОСОБА_6 вона добровільно, за власною ініціативою приймала участь при проведенні оперативних закупок у обвинуваченого ОСОБА_4 . Ініціатором закупівлі наркотичних засобів у ОСОБА_4 виступала саме вона, а не поліцейські. Про відсутність будь-яких вказівок або тиску на ОСОБА_6 підтвердили, допитані в якості свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Пасивна поведінка органів досудового розслідування, яка не підбурює особу до вчинення злочину, не може розцінюватись як провокація злочину (постанови ККСВС у справах: № 629/4448/17, 750/7023/18, 161/14703/17, 334/4373/16-к, 334/4373/16-к).

Отже, ознак, які притаманні провокації злочину, у діях прцівників правоохоронних органів та особи, залученої для проведення НСРД суд не вбачає. Орган досудового слідства діяв пасивно, не підбурюючи обвинуваченого ОСОБА_4 до вчинення злочину. Звернення легендованого свідка ОСОБА_6 не було обов`язковою умовою для злочинної діяльності обвинувчаченого ОСОБА_4 . При цьому, слід зазначити, що легендований свідок

ОСОБА_6 не вдавалася до вмовлянь чи інших способів тиску на обвинуваченого. До ухвалення прокурором рішення про здійснення НСРД (оперативної закупки), в розпорядженні органу досудового слідства були відомості про те, що обвинувачений

ОСОБА_4 здійснює незаконні дії, передбачені ст. 307 КК України. Таким чином, дії правоохоронного органу жодним чином не призвели до провокації до вчинення злочину та фальсифікування доказів.

Необґрунтованими є і заяви щодо провокації злочину, коли заявник заперечує факт вчинення ним злочину та одночасно заявляє про провокацію. Як наголосив ЄСПЛ у своєму рішенні від 08.07.2021 року справа «Берлізев проти України» - заперечення заявником вчинення злочину та одночасне висунення ним скарги, про те, що його спровокували, є непослідовним. Захист від провокації обов`язково передбачає, що обвинувачений визнає вчинення інкримінованих йому дій, але стверджує, що вони були наслідком незаконного підбурювання з боку працівників правоохоронного органу.

Щодо позиції обвинуваченого ОСОБА_4 про відсутність у нього умислу на збут психотропних речовин суд зазначає наступне.

Розмежування складів кримінальних правопорушень, передбачених статтями 307 та 309 КК України, відбувається за їх суб`єктивною стороною, обов`язковою ознакою якої є, відповідно, наявність або відсутність мети збуту.

Вказівка у ст. 309 КК України на вчинення діяння без мети збуту означає, що винна особа, яка незаконно виробляє, виготовляє, придбає, зберігає, перевозить чи пересилає наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги, не має на меті здійснити їх відчуження, а вчиняє вказані дії у власних інтересах.

Водночас вчинення таких дій з метою збуту (відчуження) обумовлює їх кваліфікацію за ст. 307 КК України. При цьому про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так і інші обставини, зокрема, великий або особливо великий їх розмір, спосіб упакування та розфасування, поведінка суб`єкта злочину, те, що сама особа наркотичних засобів або психотропних речовин не вживає, але виготовляє та зберігає їх.

Отже, для вирішення питання про кваліфікацію дій особи за ст. 309 чи 307 КК України, зокрема щодо відсутності чи наявності умислу на збут, суд у кожному конкретному випадку має оцінити обставини справи, які стосуються характеристики мотивів, намірів особи при здійсненні нею дій, які становлять об`єктивну сторону цих складів кримінальних правопорушень (постанова ККСВС від 11 серпня 2022 року у справі № 317/3499/19).

Суд вважає, що посилання обвинуваченого ОСОБА_4 про відсутність у нього умислу на збут психотропних речовин спростовується дослідженими судом доказами, а саме: показаннями свідка ОСОБА_6 , яка показала, що саме у ОСОБА_4 придбала психотропну речовину; показами самого ОСОБА_4 , який суду показав, що хотів допомогти ОСОБА_7 ( ОСОБА_6 ) та «поділився з нею»; фактичними даними, які містяться в протоколах за результатами проведення НСРД.

При цьому посилання ОСОБА_4 , що він сам вживає наркотики не спростовує висновки суду про те, що він незаконно придбав, зберігав особливо небезпечні психотропні речовини саме з метою збуту.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, обставини вчинення злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 судом встановлено, що йому 42 роки, на психіатричному лікарському обліку не перебуває (том 2 а.с. 244); станом на 19.04.2022 року на наркологічному обліку не перебував (том 2 а.с.245), з чого можна зробити висновок, що докази того, що обвинувачений на момент вчинення кримінальних правопорушень страждав на наркоманію та потребував відповідного лікування в матеріалах справи відсутні; разом з тим з 13.02.2024 року по 23.02.2024 року перебував на обстеженні в стаціонарному відділенні КНП ЛОР « Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежень » (том 3 а.с.45), та згідно довідки №143 від 08.05.2024 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом F-15.0 (том 3 а.с.41); згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 26.12.2022 року є особою з інвалідністю третьої групи безтерміново за загальним захворюванням (том 3 а.с. 42); за місцем проживання характеризується як особа заяв та скарг на поведінку якої не поступало (том 2 а.с.247); раніше неодноразово судимий (том 2 а.с. 248-249), останній раз вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2025 року за ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 309,

ч. 1 ст. 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі; ухвалою Львівського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року вирок суду в частині призначеного покарання змінено, визначено остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі (том 3 а.с.139-142); відбуває покарання в ДУ«Катеринівська виправна колонія (№ 46) » з 03.06.2025 року (том 3 а.с.114).

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України судом не встановлено.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинені кримінальні правопорушення, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, враховуючи дані про особу обвинуваченого, обставини, встановлені судом, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, обрати йому покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі, в межах санкції статті з конфіскацією майна.

Відповідно до приписів ст. ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що покарання у виді позбавлення волі буде необхідним і достатнім, внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини.

Вирішуючи питання про призначення остаточного покарання ОСОБА_4 суд враховує наступне.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

За правилами ч. 4 ст. 70 КК України якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

При вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

Як встановлено судом вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2025 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі; ухвалою Львівського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області суду в частині призначеного покарання змінено, призначено остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі (том 3 а.с.139-142).

Інкримінуємі злочини ОСОБА_4 вчинив 24 грудня 2021 року та 05 січня 2022 року, тобто до ухвалення вищевказаного вироку.

Отже на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

За повідомленням Державної установи « Львівська установа виконання покарань (№19) » від 11 червня 2025 року № 9/5006 ОСОБА_4 вибув 03 червня 2025 року до державної установи « Катеринівська виправна колонія (№ 46) » для подальшого відбуття покарання за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2025 року за ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 309 КК України ( том 3 а.с.114). При цьому у зазначеному кримінальному провадженні запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався. Тому час з моменту взяття під варту і до моменту ухвалення вироку судом першої інстанції є часом відбування покарання за попереднім вироком.

В строк покарання слід зарахувати ОСОБА_4 термін покарання, відбутий ним за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 02 травня 2022 року в рамках цього кримінального провадження ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30.06.2022 року (том 2 а.с.223-224).

Ухвалою слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 червня 2022 року змінено обраний раніше запобіжний захід ОСОБА_4 на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 08.08.2022 року (том 2 а.с. 223-226). Ухвалою Львівського апеляційного суду від 22 липня 2022 року ухвалу слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 червня 2022 року про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту

ОСОБА_4 , строком на два місяці скасовано; постановлено нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 відмовлено. Даних щодо виконання даної ухвали матеріали справи не містять.

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 08 вересня 2022 року ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 08 вересня 2022 року по 06 листопада 2022 року за місцем його тимчасового перебування в центрі психосоціальної реабілітації ГО « Сім доріг » (том 1 а.с. 128, 134-137), який продовжений ухвалами суду від 03 листопада 2022 року до 01 січня 2023 року, від 26 грудня 2022 року до 23 лютого 2023 року (том 1 а.с.177, 181-183, том 2 а.с.36-37).

Разом з тим, за повідомленням ГО « Сім доріг » ОСОБА_4 27 січня 2023 року самостійно завершив курс реабілітації в центрі психосоціальної реабілітації (том 2 а.с.72).

У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Таким чином, попереднє ув`язнення не є покаранням, оскільки особа перебуває в місцях ув`язнення ще до постановлення вироку. Водночас перебування особи в умовах ізоляції від суспільства за характером обмежень, покладених на особу, фактично прирівнюється до позбавлення волі як виду покарання. Тому відповідно до норм кримінального права суди повинні обов`язково зараховувати попереднє ув`язнення у строк покарання, що призначається судом, а не враховувати цей строк, призначаючи покарання (Постанова Верховного Суду від 30 серпня 2018 року у справі № 320/5924/16-к).

Згідно ч. 7 ст. 72 КПК України домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Отже ОСОБА_4 слід зарахувати у строк покарання попереднє ув`язнення - 101 день, з розрахунку 40 днів (з 02.05.2022 року до 10.06.2022 року - тримання під вартою із розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі); 61 день (цілодобовий домашній арешт з 10.06.2022 року по 22.07.2022 року - 43 дні, з 08 вересня 2022 року до 27 січня 2023 року - 142 дні, з розрахунку, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі (185 днів/3=61день)).

Процесуальні витрати за проведення Львівським НДЕКЦ хімічних експертиз: від 28 січня 2022 року № СЕ-19/114-21/23098-НЗПРАП в розмірі 1029,72 грн. (том 1 а.с. 242), від 12 березня 2022 року № СЕ-19/114-22/285-НЗПРАП в розмірі 1029,72 грн. (том 2 а.с.16), від 30 травня 2022 року № СЕ-19/114-22/6414-НЗПРАП в розмірі 1372,96 грн. (том2 а.с. 199) на підставі ст. 118 КПК України, включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України. Таким чином, загальна вартість процесуальних витрат які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави складає 3432,40 грн.

Ухвалою слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівськогої області від 05 травня 2022 року (№452/85722) був накладений арешт на мобільний телефон марки Samsung IMEI: НОМЕР_2 із стартовим пакетом НОМЕР_1 ; дві пластмасові трубки із слідами термічної дії, які поміщено у спец пакет SUD 1132822; шість пустих поліетиленових зіп-пакетів в спец пакеті №3458555, які передані на зберігання в камеру речових доказів Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області (том 2 а.с.211).

Відповідно до частини 4 статті 175 КПК України, суд скасовує арешт вказаного майна.

На підставі ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів, після набрання вироком законної сили, необхідно вирішити таким чином: полімерний пакет № 3051483, полімерний пакет № 2910711, полімерний пакет № SUD1132823, які перебувають на зберіганні в камері речових доказів Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області - знищити; мобільний телефон марки Samsung IMEI: НОМЕР_2 із стартовим пакетом НОМЕР_1 , поміщений в полімерний пакет № SUD1025596, якй перебуває на зберіганні в камері речових доказів Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області (квитанція №00904) - повернути володільцю (том 1 а.с.248, том 2 а.с.22, 206).

Керуючись ст. ст. 100, 124, 175, 366-368, 370, 373 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 307 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2025 року, зміненого ухвалою Львівського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

В строк покарання зарахувати ОСОБА_4 покарання, відбуте ним за попереднім вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2025 року, зміненого ухвалою Львівського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

На підставі ч. 5, 7 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття призначеного покарання 101 (сто один день) попереднього ув`язнення, із розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз у розмірі 3432,40 грн. (три тисячі чотириста тридцять дві грн. сорок коп.).

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівськогої області від 05 травня 2022 року.

Після набрання вироком законної сили речові докази, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Самбірського РВП ГУНП у Львівській області , а саме: полімерний пакет № 3051483, полімерний пакет № 2910711, полімерний пакет

№ SUD1132823 - знищити; мобільний телефон марки Samsung IMEI: НОМЕР_2 із стартовим пакетом НОМЕР_1 , поміщений в полімерний пакет № SUD1025596 (квитанція №00904) - повернути володільцю.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуюча суддя