Справа № 306/2518/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали провадження 11-кп/4806/139/24, за апеляційною скаргою прокурора Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 12.02.2024.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання начальника Мукачівського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у Закарпатській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.04.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого.

Подання вмотивоване тим, що ОСОБА_6 за час перебування на обліку у відділі пробації вчиняє адміністративні правопорушення та не з`являвся без поважних причин на реєстрацію до Мукачівського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у Закарпатській області, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення і є підставою скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням та направити ОСОБА_6 для відбування покарання призначеного вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.04.2023.

Ухвалою суду від 12.02.2024 відмовлено у задоволенні подання начальника Мукачівського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у Закарпатській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженому ОСОБА_6 . Відмовляючи у задоволенні подання суд першої інстанції у своїй ухвалі зазначив, що наведені у поданні органу пробації факти неявки засудженого ОСОБА_6 для реєстрації, з урахуванням наданих ним пояснень, не можуть свідчити про його небажання стати на шлях виправлення та вважатися достатньою підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання. Водночас, судом враховано і те, що засуджений ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності не притягувався, проте притягувався до адміністративної відповідальності, а тому суд дійшов висновку проте, що подання органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування покарання засудженого ОСОБА_6 є передчасним та не підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою подання начальника Мукачівського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області задовольнити, скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням та направити засудженого ОСОБА_6 для відбування покарання, призначеного вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської

-2-

області від 04.04.2023. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Засудженого ОСОБА_6 постановлено на облік у Мукачівському РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації», ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням та здійснення органом пробації нагляду, роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, покладені на нього судом. Крім того, ОСОБА_6 був попереджений, що у разі ухилення від виконання покладених на нього судом обов`язків або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративне стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути скасоване судом, а засуджений направлений для відбування призначеного покарання. Засуджений ОСОБА_6 неодноразово (01.08.2023, 05.09.2023, 07.11.2023, 05.12.2023, 02.01.2024, 06.02.2024) не з`явився без поважних причин на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та у період часу з 31.07.2023 по 13.11.2023 сім разів притягувався до адміністративної відповідальності за різними статтями КУпАП, що підтверджується довідкою ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області, а тому є всі підстави прийти до однозначного висновку про те, що засуджений ОСОБА_6 не бажає стати на шлях виправлення, оскільки його дії щодо повторного вчинення аналогічних діянь, носять систематичний та умисний характер та є достатньою підставою для застосування приписів ч. 2 ст. 78 КК України і направлення засудженого для відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, доводи апеляційної скарги, промову прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення засудженого, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи подання начальника Мукачівського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у Закарпатській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_6 для відбування призначеного покарання, зазначених норм кримінального процесуального закону дотримався в повній мірі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 КК України у разі, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Частиною 1 статті 166 КВК України передбачено, що якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду

-3-

після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

У разі вчинення засудженим адміністративних правопорушень, що тягнуть за собою накладення адміністративних стягнень, із засудженим проводиться індивідуальна профілактична бесіда.

У разі відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється після застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Частиною 1 статті 34 КВК України встановлено, що поважними причинами неявки засудженого за викликом уповноваженого органу з питань пробації у призначений строк є несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і документально підтверджені.

При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Колегія суддів уважає, що судом першої інстанції при розгляді подання, яке подав начальник Мукачівського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у Закарпатській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_6 , засудженого вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.04.2023, враховані вказані вище вимоги Кримінального та Кримінального виконавчого кодексів України, дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України й ретельно перевірені його доводи, яким дана відповідна оцінка й постановлено законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Апеляційним судом встановлено, що вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.04.2023 ОСОБА_6 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років. На підставі ст. 75, 104 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 01 (один) рік та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

-4-

З матеріалів подання вбачається, що єдиною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_6 для відбування призначеного покарання, начальником Мукачівського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у Закарпатській області зазначено систематичну неявку на реєстрацію до органу пробації.

Згідно подання органу пробації ОСОБА_6 допустив одну неявку після винесення йому попередження 29.08.2023, а саме 04.09.2023, що і стало підставою для звернення із поданням про скасування звільнення.

Як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді засуджений ОСОБА_6 ствердив, що перебував на роботі в м. Львові та у зв`язку з робочим графіком не мав можливості своєчасно з`являтись до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації.

Разом з тим, наведені у поданні органу пробації та апеляційній скарзі прокурора факти неявки засудженого ОСОБА_6 для реєстрації, з урахуванням наданих ним пояснень, не можуть свідчити про його небажання стати на шлях виправлення та вважатися достатньою підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання.

Колегія суддів констатує, що безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є усвідомлені та умисні дії засудженого, вчинені ним саме з метою ухилитися від відбування покарання та від контролю за його поведінкою, що в даному випадку представником органом пробації не доведено.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо факту притягнення засудженого до адміністративної відповідальності, колегія суддів відхиляє, оскільки, відомості про притягнення засудженого до адміністративної чи кримінальної відповідальності, в тому числі після винесення 29.08.2023 йому попередження в матеріалах судового провадження відсутні, про такі дані в апеляційній скарзі прокурора не зазначено й апеляційному суду не надані, а тому, на переконання колегії суддів, не свідчать про наявність підстав для направлення засудженого у місця позбавлення волі для відбування призначеного покарання.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ухвала суду є незаконною, у зв`язку з невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам кримінального провадження, визнаються необґрунтованими і такі відхиляються.

Колегія суддів уважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що матеріалами провадження не встановлено, що засуджений ОСОБА_6 не став на шлях виправлення і не бажає виконувати покладені на нього судом обов`язки, про що свідчать й дані ним у судовому засіданні пояснення, у зв`язку з чим, викладені в поданні факти притягнення його до адміністративної відповідальності до винесення йому попередження, самі по собі не можуть розцінюватися як небажання ОСОБА_6 стати на шлях виправлення.

Погоджуючись з указаним висновками суду першої інстанції, апеляційний суд вказує на те, що прокурор у судовому засіданні як суду першої, так і апеляційної інстанції такі висновки не спростував, лише вказав на факт неодноразового притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності.

На думку колегії суддів, зазначені вище обставини та факти не свідчать про небажання засудженого ОСОБА_6 стати на шлях виправлення та його ухилення від покладених на нього судом обов`язків, а тому не є достатніми підставами для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання органу пробації про скасування звільнення ОСОБА_6 та направлення для відбування призначеного покарання вірно врахував те, що встановлені судом обставини не свідчать про умисне

-5-

невиконання засудженим обов`язків. При цьому суд першої інстанції зважив на те, що поведінка засудженого в сукупності з встановленим судом обставинами щодо відсутності даних про вчинення засудженим адміністративних правопорушень, не створюють уявлення умисного ухилення від виконання ОСОБА_6 покладених обов`язків та є підставою для відмови у задоволенні подання органу пробації.

Наведені вище обставини не засвідчують свідомого, цілеспрямованого нехтування засудженим ОСОБА_6 покладеними судом обов`язками та його небажання ставати на шлях виправлення, оскільки відомості про вчинення ним адміністративних правопорушень після винесення йому попередження відсутні.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням того, що засуджений інших судимостей не має, та з урахуванням відсутності ознак злісного ухилення від відбування покарання, призначеного вироком суду, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Доводи прокурора про порушення засудженим ОСОБА_6 покладених обов`язків, колегія суддів визнає непереконливими, оскільки встановлені обставини не підтверджують, що ОСОБА_6 мав на меті ухилятися від виконання покладених на нього обов`язків та не бажав стати на шлях виправлення.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог ст. 372, 539 КПК України.

За таких умов, апеляційний суд не вбачає підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали суду першої інстанції.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, які би тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не допущено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності ухвали суду апеляційний суд відхиляє, як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи; що прокурором не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду й будь-яких обґрунтованих клопотань з цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 532, 537-539 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 12.02.2024 про відмову у задоволенні подання начальника Мукачівського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування покарання, призначеного вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.04.2023,- без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді