ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2025 року у кримінальному провадженні № 0000757 від 27.11.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бондарі, Кременчуцького району, Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утримані неповнолітню дитину, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані - солдат, учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в:

Слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Просив слідчого суддю застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, з моменту затримання, тобто з 27.11.2025, з утриманням в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор», без можливості внесення застави.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.11.2025 клопотання слідчого задоволено та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, тобто до 25.01.2026 включно, без визначення розміру застави.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні матеріали клопотання, з огляду на вагомість наданих доказів та їх взаємозв`язок, слідчий суддя вважав, що на даній стадії досудового розслідування даного кримінального провадження є необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя вважав, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри, тяжкість та обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність ризиків у даному кримінальному проваджені, дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя прийшов до висновку про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інший запобіжний захід не забезпечить дієвості даного кримінального провадження та належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 на даній стадії досудового розслідування та, на переконання слідчого судді, не буде порушувати баланс інтересів щодо прав особистої свободи останнього та завдань кримінального провадження.

Даних про те, що підозрюваний ОСОБА_8 за станом здоров`я чи з інших причин не може утримуватися під вартою в умовах слідчого ізолятору, слідчому судді не надано, а слідчим суддею не встановлено.

Разом з цим, враховуючи обставини та ризики у цьому кримінальному провадженні, а також те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення пов`язаного із застосуванням насильства, слідчий суддя, з урахуванням положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, вважав за доцільне при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати підозрюваному розмір застави.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 28.11.2025 та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити підозрюваному мінімальний розмір застави.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що підставою для застосування щодо особи запобіжного заходу є наявність реальних ризиків вчинення підозрюваним дій, які перешкоджатимуть належному проведенню досудового розслідування, але ж ніяк не припущення слідчого чи прокурора.

Вказує, що до клопотання слідчого не додано жодного суттєвого доказу, який би підтверджував необхідність обрання відносно підозрюваного лише і виключно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вважає утримання ОСОБА_8 під вартою необґрунтованим, так як його підзахисний має постійне місце проживання, постійне місце служби, підтримує відносини з дружиною та неповнолітньою дитиною, тобто має сталі та міцні соціальні зв`язки.

Крім того, зазначає, що судом не взято до уваги наявність можливості відбувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем свого проживання та реєстрації, або ж за місцем проходження служби.

Вважає, що прокурор та слідчий не довели слідчому судді належним чином обов`язковість не визначення підозрюваному розміру застави.

Вказує, що в цій частині судового рішення слідчий суддя не мотивував та не прийняв до уваги, що така позиція фактично позбавляє підозрюваного можливості обрати альтернативний триманню під вартою запобіжний захід.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя для прийняття законного й обґрунтованого рішення відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

За змістом ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим управлінням ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000757 від 27.11.2025 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

За даними матеріалів досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 26 листопада 2025 року, близько 21 год. 00 хв., за місцем дислокації військової частини НОМЕР_2 , поблизу АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, завдав удар невстановленим в ході досудового розслідування предметом, по голові ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинивши останньому, відповідно до медичної довідки КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» від 27.11.2025, тілесні ушкодження у вигляді перелому склепіння черепу, відкритої проникаючої ЧМТ, багатоуламкового втиснутого перелому лівої тім`яної кістки, забою головного мозку середнього ступеня, забійної рани лівої тім`яної ділянки.

27.11.2025 ОСОБА_8 затриманий в порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

27.11.2025 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами: даними протоколу огляду місця події від 27.11.2025; даними допиту свідка ОСОБА_11 від 27.11.2025; даними допиту свідка ОСОБА_12 від 27.11.2025; даними допиту свідка ОСОБА_13 від 27.11.2025; даними допиту свідка ОСОБА_14 від 27.11.2025; даними довідки КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» від 27.11.2025; іншими матеріалами досудового розслідування в своїй сукупності.

Сукупність наданих доказів дали достатні підстави слідчому судді дійти до висновку про обґрунтованість врученої ОСОБА_8 підозри, що є однією із складових обрання запобіжного заходу, який забезпечить дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також убезпечить існуючі ризики на даній стадії кримінального провадження.

Слід зазначити про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що існують ризики передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З такими висновками слідчого судді апеляційний суд погоджується з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні даного кримінального правопорушення.

На наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, а тому, враховуючи тяжкість можливого майбутнього покарання, існує ризик того, що він з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування.

Перебуваючи на волі, ОСОБА_8 матиме змогу незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, шляхом підкупу, вмовлянням та/або застосуванням погроз та фізичного насильства, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Що стосується ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, то колегія суддів вважає, що на даний час органом досудового розслідування невстановлені всі обставини вчинення кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_8 , останній, перебуваючи на волі, зможе перешкоджати встановленню всіх обставин у даному кримінальному провадженні.

Розглядаючи дане клопотання, слід також врахувати позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і відповідно до п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.

Також колегією суддів беруться до уваги обставини, визначені ст. 178 КПК України, зокрема, стан здоров`я підозрюваного, наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.

Із урахуванням вищенаведених обставин, а також характеру вчиненого кримінального правопорушення, колегія суддів приходить до обґрунтованого висновку про те, що слідчим суддею було вірно враховано усі ці обставини і вірно зроблено висновок про наявність ризиків, що підозрюваний ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Зі змісту оголошеної підозри в достатній мірі можна дійти висновку, що ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Доводи захисника про те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, проходить військову службу, раніше не судимий, на переконання колегії суддів, не є стримуючим фактором, який зможе запобігти ризикам наведеним у клопотанні про застосування запобіжного заходу.

Крім того, колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять будь-яких доказів, що свідчать про сталі та міцні соціальні зв`язки підозрюваного ОСОБА_8 та інших характеризуючих даних про особу підозрюваного.

На підставі вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави, згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України, визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 1 ч. 4. ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства, слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, не визначати підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Твердження захисника про відсутність мотивування в ухвалі такого висновку слідчого судді, колегія суддів оцінює критично, адже, норма ч. 4 ст. 183 КПК України передбачає право слідчого судді не визначати в конкретних випадках альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, до яких відноситься вчинення злочину із застосуванням фізичного насильства, а тому сама кваліфікація злочину за ч. 1 ст. 121 КК України свідчить про наявність підстав у слідчого судді, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначати розмір застави.

Наведене вище, на думку колегії суддів, свідчить про те, що будь-які інші запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3 та 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наразі досудове розслідування триває, в процесі якого може бути надана оцінка доказам сторони захисту.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави.

Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 .

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4