УХВАЛА

щодо клопотань про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

11 листопада 2025 рокуСправа № 495/1815/25
Номер провадження 1-кп/495/536/2025

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровському Одеської області клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в об`єднаному кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000116 від 08.01.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка, Овідіопольського району, Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Білгород-Дністровський, Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні головуючої судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 знаходиться об`єднаноне кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000116 від 08.01.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

10.11.2025 до суду надійшло клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Із вказаного клопотання вбачається, що Білгород-Дністровським міськрайонним судом здійснюється судовий розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України та ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07 березня 2025 року приблизно о 08 годині 20 хвилин ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_4 , проходячи по вулиці Сергія Файнблата в місті Білгород-Дністровський Одеської області помітили, що біля кафе «Пельменная», яке розташоване на розі вулиць Сергія Файнблата - Миколаївська в місті Білгород-Дністровський Одеської області припаркований автомобіль «Mercedes-Benz» Sprinter білого кольору д/н НОМЕР_1 , котрим користується потерпілий ОСОБА_7 . У цей час у ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виник корисний умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном шляхом його викрадення з салону транспортного засобу.

Заздалегідь розподіливши ролі, ОСОБА_8 , будучи особою раніше неодноразово засудженою за вчинення злочинів майнового характеру, тим самим повністю розуміючи протиправність виниклого задуму, відійшов подалі від автомобіля «Mercedes-Benz» Sprinter білого кольору д/н НОМЕР_1 в бік вулиці Ізмаїльська в місті Білгород-Дністровський Одеської області та чекав ОСОБА_4 з викраденим майном. У цей час ОСОБА_4 , будучи особою раніше неодноразово засудженою за вчинення злочинів майнового характеру, тим самим повністю розуміючи протиправність виниклого задуму, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, підійшов до дверей багажного відділення автомобіля «Mercedes-Benz» Sprinter білого кольору д/н НОМЕР_1 , та шляхом взлому навісного замку, заліз до багажного відділення автомобіля, звідки таємно викрав пакет з продовольчими речами, а саме: три упаковки ватних дисків «Свіжанка»; крем-мило «Дбайливий захист»; крем-мило «Диня»; миска 2,8 л; прищіпка пластикова 120 шт.; салатник «Дача» 0,5; чотири упаковки пакетів для сміття «Super Lux» 120 л по 10 шт. на загальну суму 418 гривень.

Продовжуючи реалізацію єдиного злочинного наміру, ОСОБА_4 , розуміючи протиправність виниклого задуму, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, будучи особою раніше неодноразово засудженою за вчинення злочинів майнового характеру, підійшов до передньої водійської двері автомобіля «Mercedes-Benz» Sprinter білого кольору д/н НОМЕР_1 та за допомогою викрутки зняв резинку зі скла хвіртки передньої водійської двері, після чого перехилившись через вказану свіртку, побачив в автомобілі мобільний телефон марки Redmi 9C NFC вартістю 2400 гривень та підключену до автомобілю автомагнітолу фірми «Pioneer» Model No: 1090B, які належать потерпілому ОСОБА_7 , які ОСОБА_4 й вирішив викрасти, та взявши правою рукою мобільний телефон, діставши його з автомобіля, поклав до пакету з продовольчими речами. Після чого знову перехилившись через хвіртку передньої водійської двері, дістав з автомобільної шахти автомагнітолу фірми «Pioneer» Model No: 1090B вартістю 750 гривень, та діставши її з автомобіля, поклав до пакету з продовольчими речами. Після чого, з метою розпорядження вказаним майном на власний розсуд, ОСОБА_4 пішов до ОСОБА_9 , який чекав його неподалік від автомобіля «Mercedes-Benz» Sprinter білого кольору д/н НОМЕР_1 . Підійшовши до ОСОБА_6 , ОСОБА_4 віддав йому пакети з викраденими речами та запитав чи не знає ОСОБА_8 як відчинити двері на автомобілі «Mercedes-Benz» Sprinter білого кольору д/н НОМЕР_1 , на що ОСОБА_8 , відповів, що знає та продовжуючи реалізацію єдиного злочинного наміру, будучи особою раніше неодноразово засудженою за вчинення злочинів майнового характеру, розуміючи протиправність виниклого задуму, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_4 , приблизно о 08 годині 47 хвилин, 07 березня 2025 року, підійшли до передньої водійської двері автомобіля «Mercedes-Benz» Sprinter білого кольору д/н НОМЕР_1 , який був припаркований біля кафе «Пельменная», яке розташоване на розі вулиць Сергія Файнблата - Миколаївська в місті Білгород-Дністровський Одеської області, однак в цей час їх злочинні дії були помічені потерпілим ОСОБА_7 , про що в сторону ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було здійснено відповідний оклик. Помітивши володільця автомобіля «Mercedes-Benz» Sprinter білого кольору д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_4 побіг в сторону вулиці Ізмаїльська міста Білгород-Дністровський Одеської області, а ОСОБА_6 побіг в сторону вулиці Миколаївська міста Білгород-Дністровський Одеської області, тим самим здійснивши дії спрямовані на викрадення вищезазначеного майна, спричинили потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 3568 гривень.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

В обґрунтування клопотання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 зазначив, що існують ризики, передбачені у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

Ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування, суду, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання від п?яти до восьми років позбавлення волі та на строк від семи до десяти років позбавлення волі, тому є підстави вважати, що обвинувачений, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від органу досудового розслідування.

Ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, потерпілого, оскільки обвинуваченому ОСОБА_10 відомі їх анкетні дані та місця проживання, та яких на теперішній час допитано лише на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом підозрюваного, внаслідок психологічного тиску шляхом погроз або вмовляння, можуть змінити показання, або ухилятись від з?явлення для давання показань.

Ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, так як ОСОБА_8 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів майнового характеру, та на даний час в Білгород-Дністровському міськрайонному суді розглядаються кримінальні провадження, що вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень передбачених ст. 185 ч.4 КК України.

При врахуванні перелічених ризиків особливу увагу слід звернути на фактичні обставини справи в частині дій, які інкримінуються підозрюваному та вагомість доказів, якими обгрунтовується підозра, відомості, що характеризують його особу, репутацію, вчинення тяжкого злочину в умова воєнного стану, у скоєнні якого підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обгрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов?язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров?я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв?язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обгрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв?язку з його доступом до зброї.

Пунктами 4, 5 частини 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п?ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Беручи до уваги викладене, на теперішній час існує наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб зашкодити кримінальному провадженню.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєні тяжкого кримінального правопорушення, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п?яти до восьми років, та позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а також те, що ОСОБА_6 , має задовільний стан здоров?я, не працює, схильний до скоєння кримінальних правопорушень і той факт, що жоден з більш м?яких заходів не зможе запобігти вище вказаним ризикам, на підставі викладеного прокурор просить суд продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотанння, вказав, що наведені ризики є безпідставними, під час арешту проходив ВЛК, просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, хоче вступити у військо.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши доводи клопотання та обвинувальний акт, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 331 КПК України суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

На підставі викладеного та враховуючи наявність обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 , у разі визнання його винуватими, а саме те, що досудове розслідування інкримінує обвинувачення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 10 років, враховуючи його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, а також те, що на даний час по кримінальному провадженню не допитані обвинувачені та свідки, суд дійшов висновку про те, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі « Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суду з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Судом встановлено, що судове провадження у кримінальному провадженню не закінчено, строк обраного під час досудового розслідування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 закінчується 16.11.2025.

Також у судовому засіданні встановлено, що відсутні переконливі докази на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, доведених прокурором при обранні вказаного запобіжного заходу.

Враховуючи встановлені обставини, існування ризиків в їх сукупності та взаємозв`язку, на переконання суду запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні ризиків та обставин кримінального правопорушення, а також обґрунтованості клопотання сторони обвинувачення, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого в судовому засіданні встановлено не було.

Також у судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 засуджений вироком Саратського районного суду Одеської області від 17.06.2025 у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000782 від 05.07.2023 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до п. 1.1. Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 460/5 від 18.03.2013 року, що зареєстрований у Мінюсті 20.03.2013 року за № 445/22977 підставами для приймання та тримання у СІЗО ув`язнених і засуджених є: ухвала слідчого судді (суду) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або про застосування тимчасового або екстрадиційного арешту та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом; вирок суду, що набрав законної сили, про засудження до покарання у виді позбавлення волі стосовно засудженого, який не перебував під вартою; ухвала суду про тимчасове залишення засудженого у СІЗО або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до СІЗО у випадках, передбачених статтями 90 КВК та 537 КПК; ухвала суду про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням та направлення його для призначеного відбування покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Згідно ст.90 КВК України у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, засуджений у разі необхідності провадження слідчих дій у кримінальному провадженні про кримінальне правопорушення, вчинене іншою особою або цією ж особою, за яке вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді може бути тимчасово залишений у слідчому ізоляторі або переведений з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст.537, п. 4 ч. 2 ст.539 КПК України під час виконання вироків суд, який здійснює судовий розгляд, має право вирішувати питання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді.

Тому, суд вважає за необхідне залишити обвинуваченого ОСОБА_4 в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» та утримувати його до моменту закінчення розгляду обвинувального акту в об`єднаному кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000116 від 08.01.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

На підставі встановленого, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопопушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, строком на 60 (шістдесят) днів, який діє до 09 січня 2026 року включно з утриманням його в Державній установі "Ізмаїльський слідчий ізолятор".

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 20 прожиткових мімнімумів доходів громадян що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- не відлучатися за межі Білгород-Дністровського району без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати до слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, прокурора,який здійснює процесуальне керівництво в рамках кримінального провадження або суду за першим викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками з приводу обставин вчиненого кримінального правопорушення;

- здати на зберігання слідчому СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, який здійснює досудове розслідування свої документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У задоволенні клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 24 вересня 1987 року - відмовити.

Тимчасово залишити ОСОБА_4 в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» - до моменту закінчення розгляду Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області.

Копію ухвали для виконання направити начальнику Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_11