Справа №195/1596/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.10.2025 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Томаківка кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11 серпня 2025 року за №0000157відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Запоріжжя Запорізької області, громадянин України, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України, вважається таким, що не має судимостей,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.357, ч.1 ст. 357 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.08.2025 року, приблизно об 15:10 годині, разом зі своїм товаришем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходились на стадіоні «Колос» по вул. Богдана Хмельницького в с-щі. Томаківка, Нікопольського району, Дніпропетровської області, та в цей час ОСОБА_3 побачив в руках у ОСОБА_5 мобільний телефон марки Samsung моделі Galaxy A16 чорного кольору, який на праві приватної власності належить останньому.

Після чого, у ОСОБА_3 , який усвідомлював, що в Україні введений воєнний стан Указом Президента України від 24.02.2022 року за № 64/2022 зі змінами, дію якого продовжено на момент вчинення злочину, в порядку передбаченим ст.6 Законом України «Про правовий режим воєнного стану», який є особливим правовим режимом, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна вищевказаного мобільного телефону, належного потерпілому ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 в цей же день, 08.08.2025 року, приблизно об 18:00 годині, перебуваючи на стадіоні «Колос» по вул. Богдана Хмельницького в с-щі. Томаківка, Нікопольського району, Дніпропетровської області, скориставшись тимчасовою відсутністю потерпілого ОСОБА_5 і тим що останній залишив свій телефон на лавці, будучи впевненим, що ніхто не спостерігає за його діями, діючи умисно, таємно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, перебуваючи в умовах правового режиму воєнного стану, переслідуючи мету наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вчинення фізичних дій викрав мобільний телефон марки Samsung моделі Galaxy A16, чорного кольору та поклав до кишені власного одягу, та утримуючи таким чином викрадене чуже майно при собі, з місця вчинення злочину зник, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_3 , згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 2282/25 від 25.08.2025, відповідно до якої ринкова вартість мобільного телефону марки Samsung моделі Galaxy A16, чорного кольору, який був у використанні, в технічно-справному стані, на період вчинення злочину становила 5150,60 грн., спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_3 судом кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, встановлено, що 13.08.2025 року, приблизно об 18:00 годині, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився в якості гостя в приміщенні літньої кухні домоволодіння АДРЕСА_2 , з дозволу власника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де побачив на тумбі мобільний телефон марки Samsung моделі Galaxy A15, темно-синього кольору, який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 .

Після чого, у ОСОБА_3 , який усвідомлював, що в Україні введений воєнний стан Указом Президента України від 24.02.2022 року за № 64/2022 зі змінами, дію якого продовжено на момент вчинення злочину, в порядку передбаченим ст.6 Законом України «Про правовий режим воєнного стану», який є особливим правовим режимом, повторно виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна вищевказаного мобільного телефону, належного потерпілому ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 в цей же день, 13.08.2025 року, приблизно об 21:00 годині, перебуваючи в приміщенні літньої кухні домоволодіння АДРЕСА_2 , скориставшись тимчасовою відсутністю потерпілого ОСОБА_6 , будучи впевненим, що ніхто не спостерігає за його діями, діючи умисно, таємно, повторно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, перебуваючи в умовах правового режиму воєнного стану, переслідуючи мету наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вчинення фізичних дій викрав мобільний телефон марки Samsung моделі Galaxy A15, темно-синього кольору та поклав до кишені власного одягу, та утримуючи таким чином викрадене чуже майно при собі, з місця вчинення злочину зник, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_3 , згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 2283/25 від 25.08.2025, відповідно до якої ринкова вартість мобільного телефону марки Samsung моделі Galaxy A15, темно-синього кольору, бувшого у використанні, в технічно-справному стані, на період вчинення злочину становила 5575,97 грн., спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_3 судом кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Окрім того, встановлено, що 13.08.2025 року, приблизно об 18:00 годині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився в якості гостя в приміщенні літньої кухні домоволодіння АДРЕСА_2 , з дозволу власника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де побачив на тумбі паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 .

В цей момент, у ОСОБА_3 , раптово виник кримінальний умисел на заволодіння, шляхом таємного викрадення, вищевказаним паспортом громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , номер НОМЕР_1 виданий 14.11.2022 органом 1260, з метою його використання в особистих інтересах.

Реалізуючи свій кримінальний умисел, спрямований на незаконне заволодіння зазначеним паспортом з метою його використання в особистих інтересах, ОСОБА_3 , в цей же день, 13.08.2025 року, приблизно об 21:00 годині, перебуваючи в приміщенні літньої кухні домоволодіння АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю законного володільця, впевнившись, що сторонні особи не спостерігають за його діями, діючи таємно, умисно, незаконно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, поклавши до кишені власного одягу паспорт громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , номер НОМЕР_1 виданий 14.11.2022 органом 1260, заволодів ним, з метою його використання в особистих інтересах, та утримуючи таким чином викрадене чуже майно при собі, з місця вчинення злочину зник.

Дії ОСОБА_3 судом кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.357 КК України - незаконне заволодіння паспортом.

Крім того, судом встановлено, що 13.08.2025 року, приблизно об 18:00 годині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився в якості гостя в приміщенні літньої кухні домоволодіння АДРЕСА_2 , з дозволу власника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де побачив на тумбі пластикову банківську платіжну картку.

В цей момент, у ОСОБА_3 , раптово виник кримінальний умисел на викрадення офіційного документу вказаної пластикової банківської платіжної картки, з корисливих мотивів.

Зазначена банківська платіжна картка, згідно ст.1 Закону України «Про інформацію», п.1.27 ч.1 ст.1, ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», норм Закону України «Про банки та банківську діяльність», Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 30 квітня 2010 року № 223, примітки до ст.200 КК України, відноситься до електронних платіжних документів, є різновидом офіційного документу, а також засобом доступу до банківського рахунку відкритого на ім`я ОСОБА_6 , і таким чином, є предметом проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України.

Реалізуючи свій кримінальний умисел, спрямований на викрадення офіційного документу, достовірно знаючи, що пластикова банківська платіжна картка є офіційним документом, яку можливо використати для безготівкової плати товарів та послуг безконтактним способом, ОСОБА_3 , в цей же день, 13.08.2025 року, приблизно об 21:00 годині, перебуваючи в приміщенні літньої кухні домоволодіння АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю законного володільця, впевнившись, що сторонні особи не спостерігають за його діями, діючи таємно, умисно, незаконно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, викрав пластикову банківську платіжну картку з магнітним носієм інформації АТ КБ «ПриватБанк» за номером НОМЕР_2 , темно-синього кольору, держателем якої є потерпілий ОСОБА_6 , поклавши її до кишені власного одягу обернув у своє користування, та з місця скоєння проступку зник, чим внаслідок своїх дій позбавив можливості потерпілого ОСОБА_6 використовувати офіційний документ за призначенням.

Дії ОСОБА_3 судом кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України - викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

В судовому засіданні обвинувачений погоджуючись з вищенаведеними обставинами, вину визнав, пояснює свою протиправну поведінку своєю легковажністю, скрутним матеріальним становищем та перебування в стані алкогольного сп`яніння. Щиро розкаюється в скоєному та прохає суд його суворо не карати.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, але кожен окремо, подали письмову заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, при цьому зазначили, що підтримують свої покази надані на досудовому слідстві, не заперечують проти призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, претензій матеріального характеру до обвинуваченого не мають.

Свідчення обвинуваченого відповідають обставинам справи, які ніким не оспорюються. Обставини справи об`єктивно, повно і всесторонньо підтверджені письмовими доказами у справі у встановленому об`ємі.

У суду немає сумнівів у тому, що обвинувачений дає правдиві свідчення добровільно.

Заслухавши думку учасників судового провадження, які визнали фактичні обставини злочину і не оспорюють, пересвідчившись в правильності розуміння учасниками судового провадження змісту фактичних обставин злочину, в добровільності їх позиції, роз`яснивши обмеження, щодо оскарження таких обставин, суд визнав у відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України, недоцільним дослідження доказів на підтвердження фактичних обставин справи та обмежитись лише допитом обвинуваченої, дослідженням відомостей, що характеризують особу обвинуваченої. Окрім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 К. (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Відповідно до характерезуючих матеріалів обвинувачений задовільно характеризується по місцю проживання, скарг відносно нього не надходило, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Суд, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , в сукупності з відомостями про предмет злочину, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту якого він правильно розуміє, що згідно зі ст.18, ч.2 ст.95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі його самовикриття.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийшов до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_3 , у пред`явленому обвинуваченні.

До обставин, пом`якшуючих покарання ОСОБА_3 , суд відносить його щире каяття.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчинення кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком та тяжким злочином, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Вчинив кримінальні правопорушення з корисливих мотивів, задовільно характеризується за місцем проживання. Обвинувачений є суб`єктом інкримінованому йому злочину, оскільки є осудною та повнолітньою особою.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на особу обвинуваченого, конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, наявність по справі обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, приймаючи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, який в судовому засіданні критично оцінив свої дії та запевнив, що в подальшому не допускатиме протиправної поведінки, з урахуванням позиції потерпілих, які не мають претензій до обвинуваченого, та думки прокурора, який в судових дебатах запропонував звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства у зв`язку з чим призначає покарання в межах санкцій статей за якими він визнається винуватим, із застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі, звільнивши на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням передбачених ст.76 КК України обов`язків.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст.100 КПК України, а саме: мобільний телефон марки"Samsung Galaxy A16" та коробка з мобільного телефону марки "Samsung Galaxy A16", які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 ; паспорт громадянина України у формі ID картки, виданого на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та банківську картку відкриту в банківській установі АТ КБ «Приватбанк» за номером НОМЕР_2 , які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 , - залишити в останніх; CDR диски, з відеозаписами слідчих експериментів з обвинуваченим, які долучено до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах справи.

Крім того, на підставі ч.2 ст.124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у цьому кримінальному провадженні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.373,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.357, ч.1 ст.357 та КК України та призначити йому покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 357 КК України у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі;

- за ч.1 ст. 357 КК України у вигляді 1 (одного) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточну міру покарання у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити від відбуття покарання ОСОБА_3 з іспитовим строком на 3 /три/ роки, поклавши на нього обов`язки відповідно до п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, та зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта (Звіти №2282/25 та №2283/25 від 25.08.2025 р.) під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні у загальному розмірі 800,00 грн.

Речові докази по справі, а саме: мобільний телефон марки "Samsung Galaxy A16" та коробка з мобільного телефону марки "Samsung Galaxy A16", які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 ; паспорт громадянина України у формі ID картки, виданого на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та банківську картку відкриту в банківській установі АТ КБ «Приватбанк» за номером НОМЕР_2 , які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 , - залишити в останніх; CDR диски, з відеозаписами слідчих експериментів з обвинуваченим від 22.09.2025 року, та від 23.09.2025 року, які долучено до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1

08.10.2025