Справа № 128/435/24
УХВАЛА

Іменем України

26 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці в режимі відеоконференції кримінальне провадження по обвинувальному акту, внесеному в ЄРДР за №0000423 від 11.08.2023 відносно ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В підготовчому засіданні прокурор просив закрити підготовче провадження, призначити справу до судового розгляду, проти клопотання ОСОБА_5 заперечив.

Представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 в засіданні просив задоволити раніше подану ним заяву про залучення в якості потерпілого ОСОБА_8 та прийняти до спільного розгляду з кримінальним провадженням цивільний позов ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Потерпіла ОСОБА_7 надала заяву від 24.09.2025 року про розгляд даного кримінального провадження у її відсутність із зазначенням того, що її інтереси буде представляти адвокат ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_4 заперечували щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду, а також заперечили щодо залучення до справи ОСОБА_8 як потерпілого.

Вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Як наведено вище, згідно ч. 1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

У зв`язку з викладеним суд вважає за можливе призначити на підставі обвинувального акта судовий розгляд у кримінальному провадженні, який, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження, слід проводити у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово.

Щодо заяви адвоката ОСОБА_5 про визнання потерпілим ОСОБА_8 по даному кримінальному провадженню, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Права та обов`язки потерпілого, а отже процесуальний статус потерпілого виникає у особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення чи про залучення до кримінального провадження як потерпілого. Кримінально-процесуальне поняття потерпілого як особи, якій завдано шкоди та яка подала відповідну заяву, не є тотожним кримінально-правовому розумінню поняття потерпілого, що є більш вузьким. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №439/397/17 поняття «потерпілий» є міжгалузевим, оскільки використовується як у кримінальному праві, так і в кримінальному процесі. Поняття «потерпілий» у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожними. У кримінально-правовому розумінні потерпілий - це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння). Поняття «потерпілий» у кримінальному праві не має законодавчої дефініції. Натомість законодавством визначено кримінально-процесуальне розуміння поняття «потерпілий». Так, у частині 1 статті 55 КПК України встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Поняття «потерпілий» в кримінально-правовому значенні є первинним щодо його розуміння в кримінальному процесі, оскільки в кримінальному праві потерпілий з`являється об`єктивно, в результаті вчинення проти нього кримінального правопорушення. Процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, надання згоди на визнання потерпілим (у разі, якщо така заява ним не подавалась) або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого. У частині 2 статті 55КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Особа у кримінально-правовому розумінні є потерпілим з моменту вчинення щодо неї кримінального правопорушення, а не з моменту подання нею відповідної заяви, як це передбачено у частині 2 статті 55 КПК України. Таким чином, потерпілий в кримінально-правовому розумінні як жертва посягання з`являється вже з моменту вчинення цього посягання, незалежно від того, чи закріплений (юридично легалізований) такий статус процесуально. Кримінальний процесуальний закон (статті 55 - 59 КПК України) юридично закріплює статус потерпілого - учасника кримінального провадження, наділяючи його певними процесуальними правами та обов`язками саме як учасника процесу. З огляду на наведену правову позицію можна зробити висновок, що потерпілим у кримінальному провадженні з розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, є не лише постраждалий внаслідок ДТП, якому спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження. В розумінні КПК України, інші особи, які зазнали моральної або матеріальної шкоди від даного злочину на підставі їх заяв можуть бути залучені до такого кримінального провадження як потерпілі. Аналогічна позиція викладена й у рішеннях Європейського суду з прав людини, винесених у справах «Шевченко проти України» (заява № 32478/02) та «Трубніков проти Росії» (скарга № 49790/99), практика якого згідно зі ст. 9 КПК України є обов`язковою для застосування під час здійснення кримінального провадження, зокрема виключення заявника з провадження шляхом ненадання йому статусу жертви суперечить звичайній практиці відповідно до національного законодавства та є неприйнятним, оскільки таким чином він позбавляється можливості приймати участь у ході розслідування. У відповідності до п. 33 рішення ЄСПЛ «Шмалько проти України та п. 44 рішення ЄСПЛ «Далбан проти Румунії» визначено, що термін «потерпілий» у сенсі ст. 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду. При цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди.

Згідно ст. 286 КК України основним безпосереднім об`єктом злочину є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, перелік яких наведений у примітці до цієї статті, а його додатковим обов`язковим об`єктом життя і здоров`я особи. В обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 відсутні відомості щодо заподіяння шкоди здоров`ю/моральної шкоди ОСОБА_8 , як і відсутні інші дані, які б містили відомості про заподіяння йому будь-якої шкоди, що охоплюється об`єктивною стороною злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 . При цьому суд вважає за доцільне звернути увагу, що чинний Цивільний кодекс України передбачає майнову відповідальність за спричинення шкоди. Даному питанню присвячена книга 82 ЦК. Зокрема, статтею 1166 ЦК визначено загальні підстави для відповідальності за завдану майнову шкоду, статтею 1167 ЦК підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, а також іншими нормами книги 82 ЦК щодо інших випадків відповідальності за завдану майнову (матеріальну) та немайнову (моральну) шкоду. Зі змісту абзацу першого частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України випливає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Отже, в порядку кримінального судочинства здійснюється захист особи, суспільства та держави саме від кримінальних правопорушень, обов`язковим елементом складу злочину, передбаченого статтею 286 КК України є заподіяння шкоди життю і здоров`ю особи. Саме тому питання щодо моральної шкоди, на яку посилається сторона заявника, зокрема, ОСОБА_8 , як на підставу його визнання потерпілим у кримінальному провадженні, слід вирішувати крізь призму заподіяння моральної шкоди саме життю та здоров`ю особи і саме внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що правові підстави для залучення до участі ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженні в якості потерпілого - відсутні, а тому в задоволені заяви адвоката ОСОБА_5 слід відмовити.

Щодо прийняття цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 КПК України, цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення. Цивільний позивач повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом для інформування та надіслання копій процесуальних рішень потерпілому.

Оскільки, судом відмовлено у залученні ОСОБА_8 до кримінального провадження в якості потерпілого, тому в суду відсутні правові підстави для прийняття цивільного позову ОСОБА_8 та визначені за ним статусу цивільного позивача в межах даного кримінального провадження.

Суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_8 його право на звернення до суду з цивільним позовом в порядку цивільного судочинства для захисту прав та інтересів.

Поряд з цим, суд зазначає, що нормативними положеннями ч.2 статті 127 КПК України, передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ч.1 статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно частин 5-7 цієї ж статті, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Відмова у позові в порядку цивільного, господарського або адміністративного судочинства позбавляє цивільного позивача права пред`являти той же позов у кримінальному провадженні. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відтак, позивачем не конкретизовано позовні вимоги в прохальній частині тексту позову, у відповідності до норм законодавства, що регулюють даний тип правовідносин.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд вважає за необхідне, надати ОСОБА_7 строк для усунення недоліків, який встановити терміном 5 (п`ять) днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 176 ЦПК України, ст. ст. 56-58, 61,128,314 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_5 про визнання потерпілим ОСОБА_8 по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за №0000423 від 11.08.2023 відносно ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначити судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000423 від 11.08.2023 відносно ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України на 18 грудня 2025 року о 14:00 год в приміщенні Вінницького районного суду Вінницької області за адресою вул. Винниченка, 29, м. Вінниця.

В судове засідання викликати учасників судового провадження: прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілу, представника потерпілої.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням залишити без руху.

Надати ОСОБА_7 строк для усунення недоліків, який встановити терміном 5 (п`ять) днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити ОСОБА_8 право звернення до суду з цивільним позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлено 26.09.2025 о 14:15 год.

Суддя ОСОБА_9