Провадження №1-кп/522/3047/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

під час судового розгляду у кримінальному провадженні №0000239 від 14.05.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.28, ч.1 ст.358, ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця рф, особи без громадянства, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.28, ч.1 ст.358 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_5

захисники - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачені - ОСОБА_4 , ОСОБА_8 ,

УСТАНОВИВ:

Приморським районним судом м.Одеси здійснюється судовий розгляд у кримінальному провадженні на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.28, ч.1 ст.358, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.28, ч.1 ст.358 КК України.

прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посилаючись на те, що доведені під час досудового розслідування ризики, п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України не знизились та не відпали, та враховуючи, що обвинуваченим інкримінується вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, за який законом передбачена відповідальність у виді позбавлення волі до 8 років.

Також, прокурор посилався, на те, що відповідно до ч. 6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Обвинувачені та їх захисники заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу. Водночас захисник ОСОБА_7 подала клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 , посилаючись на не доведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПКУ.

Заслухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Щодо запобіжного заходу ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Обвинувачений є уродженцем рф, особою без громадянства, фактично мешкає у м.Суми, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

На теперішній час судовий розгляд у кримінальному провадженні не розпочато, свідки не допитані, інші докази не досліджені.

Враховуючи наведені відомості щодо особи обвинуваченого, тяжкість покарання яке йому загрожує та характер пред`явленого обвинувачення і обставини справи, приймаючи до уваги стадію кримінального провадження, суд приходить до висновку, що ризики, які були наявні під час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу продовжують існувати, що є підставою для продовження строку його тримання під вартою. А саме, обвинувачений ОСОБА_4 може здійснювати спроби переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Крім того, наявний ризик, передбачений п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки він обвинувачується у вчиненні низки злочинів.

Судом встановлено, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, зважаючи на вказані ризики, особу обвинуваченого та характер злочинів, у яких він обвинувачується.

Тому суд задовольняє клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою та одночасно вважає за необхідне не визначати розмір застави обвинуваченому, враховуючи положення абз.8 ч.4 ст. 183 КПК України.

Щодо запобіжного заходу ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч.1 ст.263 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, в тому числі за ч.1 ст.114-1 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Обвинувачений є уродженцем м. Одеси, зареєстрований у м.Київ, фактично мешкає у м.Суми, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

На теперішній час судовий розгляд у кримінальному провадженні не розпочато, свідки не допитані, інші докази не досліджені.

Враховуючи наведені відомості щодо особи обвинуваченого, тяжкість покарання яке йому загрожує та характер пред`явленого обвинувачення і обставини справи, приймаючи до уваги стадію кримінального провадження, суд приходить до висновку, що ризики, які були наявні під час обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу продовжують існувати, що є підставою для продовження строку його тримання під вартою. А саме, обвинувачений ОСОБА_3 може здійснювати спроби переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Крім того, наявний ризик, передбачений п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає в тому, що обвинувачений ОСОБА_3 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки він обвинувачується у вчиненні низки злочинів.

Судом встановлено, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, зважаючи на вказані ризики, особу обвинуваченого та характер злочинів, у яких він обвинувачується.

Так, позиція ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 полягає в тому, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від суду.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії», Суд зазначив: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, відповідно до положень ч.6 ст.176 КПКУ, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується лише запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Також суд враховує, що відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного ходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 09-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального Кодексу України.

Обставин, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , не встановлено.

Тому суд задовольняє клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою та одночасно вважає за необхідне не визначати розмір застави обвинуваченому, враховуючи положення абз.8 ч.4 ст. 183 КПК України.

Відповідно до положень ч.6 ст.176 КПКУ, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується лише запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Крім того суд враховує, що відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного ходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 09-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального Кодексу України.

Обставин, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Наведеним у повному обсязі спростовано усі доводи сторони захисту щодо необґрунтованості клопотання прокурора, а тому суд приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинувачених на два місяці.

Керуючись Гл.18, ст.ст. 314-316, 291, 342-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 10.01.2026 включно, без визначення розміру застави.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 10.01.2026 включно, без визначення розміру застави.

Строк ухвали про застосування запобіжного заходу закінчується 10.01.2026 року.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена протягом п`яти днів до Одеського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1