Справа № 487/8474/25
Провадження № 1-кс/487/4905/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва клопотання старшого слідчого слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000081 від 06.11.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України про арешт тимчасово вилученого майна

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Окружної прокукуратури м. Миколаєва ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням, у якому просив накласти арешт на майно, вилучене 08.11.2025 під час затримання в порядку ст. 615 КПК України ОСОБА_5 , а саме на мобільний телефон Редмі 9С, синього кольору, з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з абонентськими номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , який поміщено до сейф пакету №PSP 1100445. Місцем зберігання вилученого майна, визначити кімнату речових доказів Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області.

Клопотання мотивовано тим, що вилучене у ході проведення огляду місця події майно може містити відомості, які можуть бути доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, є необхідність накладення арешту на майно, яке вилучено у затриманого ОСОБА_5 .

Слідчий до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Вивчивши клопотання, матеріали, якими слідчий мотивував його доводи, слідчий суддя дійшов наступного.

У провадженні слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000081 від 06.11.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Процесуальне курівництво у вказаному провадженні здійснюється Окружною прокуратурою м. Миколаєва.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з початку 2023 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 спільно з своєю дружиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її малолітньою донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На початку жовтня 2025 року, більш точної дати та часу встановити не представилось можливим, малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_5 .

Перебуваючи у приміщенні спальної кімнати вказаного домоволодіння, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру відносно малолітньої ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що малолітня потерпіла ОСОБА_7 не досягла 14 років, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою задоволення статевої пристрасті, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, користуючись безпорадним станом потерпілої в силу її малолітнього віку, рівня інтелектуального розвитку та індивідуально-психологічних особливостей, перебуваючи у спальній кімнаті вищевказаного домоволодіння, оголив свій статевий орган, який був у ерегованому стані, та вчинив дії сексуального характеру стосовно малолітньої ОСОБА_7 у виді орального проникнення у її тіло.

07.11.2025 ОСОБА_5 заочно повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 152 КК України.

В подальшому, 08.11.2025 під час відпрацювання прилеглої території до місця його мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , на березі річки «Південний Буг», о 13 год. 30 хв. із застосуванням кайданок згідно п. 1 ч. 3 ст. 45 ЗУ «Про Національну поліцію», за спробою втечі через річку «Південний Буг», затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому під час затримання його в порядку ст. 615 КПК України проведено особистий обшук в ході якого виявлено мобільний телефон Редмі 9С, синього кольору, з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з абонентськими номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , який вилучено та поміщено до сейф пакету №PSP 1100445.

При цьому вилучене у затриманого ОСОБА_5 буде використано у якості речового доказу по кримінальному провадженню.

Частиною 7 статті 237 КПК України передбачено, що вилучені під час огляду речі, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, оскільки використане як засоби, знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завдання арешту майна є запобігання можливості його приховання, пошкодження псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.ч.2,3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випаду, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випаду, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Вищевказані речі, вилучені в ході проведення вищевказаного огляду, мають доказове значення у кримінальному провадженні, згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч. 2 ст. 168 КПК України).

Частиною 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, вказане майно є тимчасово вилученим майном.

За приписами ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Як передбачено ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання (ч.ч. 1, 2 ст. 171 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженню; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 170-172 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 08.11.2025 під час затримання в порядку ст. 615 КПК України ОСОБА_5 , а саме на мобільний телефон Редмі 9С, синього кольору, з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з абонентськими номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , який поміщено до сейф пакету №PSP 1100445.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення відповідно до пункту 9 частини 1 статті 309 Кримінального процесуального кодексу України.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, інший власник майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1