ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/2196/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) № 0003386 від 11.09.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Полтава, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 24 вересня 2025 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0003386 від 11.09.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Відповідно до висунутого обвинувачення, яке суд визнає доведеним, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

Органом досудового розслідування встановлено, що у невстановленому слідством місці та у невстановлений слідством час, однак не пізніше 13 год. 50 хв. 11 вересня 2025 року, ОСОБА_4 йшовши стежкою через лісопаркову зону, на вулиці Старобориспільській, поряд з метро «Червоний хутір» Дарницького району міста Києва, проходячи по дорозі, де в прикопі землі побачила пластикову колбу конусної форми з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору та у цей час у неї виник протиправний умисел на привласнення знайденого та незаконне зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, без мети збуту.

Після цього, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, направлений на придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, підняла дану пластикову колбу конусної форми з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору та поклала до правої кишені штанів, в які вона була одягнена, тим самим привласнила знайдене та розпочала незаконно зберігати при собі психотропну речовину, обіг якої заборонено, для власного споживання, без мети збуту.

11 вересня 2025 року, приблизно о 13 год. 50 хв., ОСОБА_4 була затримана працівниками поліції за адресою: м. Київ, вул. Старобориспільська, поблизу станції метро «Червоний хутір», у якої у подальшому, під час особистого обшуку, було виявлено та вилучено пластикову колбу конусної форми з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 0,357 г, яку ОСОБА_4 умисно, незаконно, всупереч вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори», «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ від 03.06.2009 № 589, придбала та зберігала для власного вживання, без мети збуту.

PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) згідно зі Списком № 2 «особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» Таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою КМУ від 06 травня 2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Відповідно до Таблиці ІІ «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01 серпня 2000 року № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», маса PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) до 0,15 г вважається невеликим розміром, від 1,5 до 15,0 г - великим розміром, а від 15,0 г і більше - особливо великим розміром.

Таким чином, маса особливо небезпечної психотропної речовини PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), обіг якої заборонено, в наданій речовині, що згідно з висновком судової експертизи становить 0,357 г, є достатньою для притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винною себе за ч. 2 ст. 309 КК України визнала повністю та показала, що дійсно 13 год. 50 хв. 11 вересня 2025 року, йшовши стежкою через лісопаркову зону, на вулиці Старобориспільській, поряд з метро «Червоний хутір» Дарницького району міста Києва, проходячи по дорозі, де в прикопі землі побачила пластикову колбу конусної форми з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору та у цей час у неї виник протиправний умисел на привласнення знайденого та незаконне зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, без мети збуту. Після цього, продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, направлений на придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, підняла дану пластикову колбу конусної форми з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору та поклала до правої кишені штанів, в які вона була одягнена, тим самим привласнила знайдене та розпочала незаконно зберігати при собі психотропну речовину, обіг якої заборонено, для власного споживання, без мети збуту. Цього ж дня вона була затримана. Про вчинене щиро шкодує.

Показання обвинуваченої ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Судовий розгляд проводився відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження, відповідно й обвинуваченому, який надав суду ствердну згоду із запропонованим порядком.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, а саме обвинуваченого, який не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що він правильно розуміє зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності його позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, та матеріалів щодо речових доказів тощо.

Отже, вина обвинуваченої ОСОБА_4 повністю підтверджується її показаннями, в яких вона не оспорювала вчинення злочину за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_4 , то суд визнає її правильною та кваліфікує його дії як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, її ставлення до вчиненого (щиро розкаялася, вину визнала у повному обсязі), особу обвинуваченого, а саме: є особою молодого віку, раніше судимого (покарання у виді пробаційного нагляду за попереднім вироком суду не відбуто), з неповною вищою освітою, має постійне місце проживання, має двох малолітніх дітей на утриманні, працює офіційно продавцем в магазині, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття.

У судових дебатах прокурор просив про призначення покарання у виді позбавлення волі із звільненням від його відбування з випробуванням на підставі статей 75, 76 КК України.

Водночас суд не погоджується із такою позицією сторони обвинувачення, оскільки першочергово мають бути застосовані положення ст. 71 КК України та визначення обвинуваченій ОСОБА_4 остаточного покарання за сукупністю вироків, що при цьому унеможливлює одночасне застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Так, обвинувачена ОСОБА_4 засуджена вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2025 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік. Обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення за цим кримінальним провадженням, маючи невідбуте покарання за попереднім вироком суду.

Під час досудового розслідування обвинуваченій обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 12 вересня 2025 року, що завершує свою дію 11 листопада 2025 року.

Під час судового розгляду запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 не обирався та слід залишити обраний обвинуваченій запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до завершення строку, вказаного в ухвалі слідчого судді.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченої.

Долю речових доказів слід вирішти відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення та керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків - цього та вироку Октябрського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2025 року, яким ОСОБА_4 засуджена за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вказаним попереднім вироком, з урахуванням положень пп. а-1 п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України щодо переведення покарань різного виду в один, остаточно обвинуваченій ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк один рік два місяці.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день тримання під вартою, з 11 вересня 2025 року (день фактичного затримання) до 12 вересня 2025 року (день обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання) включно.

Під час досудового розслідування обвинуваченій обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 12 вересня 2025 року, що завершує свою дію 11 листопада 2025 року.

Під час судового розгляду запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 не обирався та слід залишити обраний обвинуваченій запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до завершення строку, вказаного в ухвалі слідчого судді.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у провадженні за проведення експертизи (висновок експерта від 12 вересня 2025 року № СЕ-19/111-25/56648-НЗПРАП), у розмірі 1 782,80 грн.

Після набрання вироком законної сили речові докази у провадженні, а саме: пластикову колбу конусної форми з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, передану на зберігання до камери схову речових доказів Дарницького УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 153476), знищити; мобільний телефон, 2 каблучки срібного кольору, зв`язки ключів, передані під зберігальну розписку на відповідальне зберігання обвинуваченій ОСОБА_4 , залишити останній як власниці за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_5