ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/1958/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/364/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала суду
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2025 р. м.Тернопіль

Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_9

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_8 на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 листопада 2025 року,-

В с т а н о в и л а :

Цією ухвалою продовжено строк тримання під варто ОСОБА_9 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.10 ч.2 ст.115, ч.3 ст.153 КК України, на строк 60 (шістдесят) днів, тобто по 09.01.2026.

В апеляційній скарзі захисник просить вказану ухвалу суду скасувати та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вказані вимоги мотивує тим, що розгляд справи було здійснено без участі ОСОБА_9 , оскільки той перебував у медичному закладі, після спроби самогубства, тому судом проігноровано його стан здоров`я.

Крім того вважає ризики зазначені в ухвалі тільки припущеннями без належного обґрунтування, а судом не враховано майновий стан обвинуваченого та можливість ним внести заставу.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просять ухвалу суду скасувати, міркування прокурора, який вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Так, на розгляді Кременецького районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.10 ч.2 ст.115, ч.3 ст.153 КК України.

Ухвалою суду від 10 листопада 2025 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 до 09.01.2026 року включно, оскільки до спливу цього строку судове провадження з об`єктивних причин завершити не представляється можливим.

Суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, що є особливо тяжкими злочинами, ризики, визначені в ухвалі слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому на даний час не зменшилися, оскільки, зважаючи на санкцію статей обвинувачення, ОСОБА_9 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні іншим чином, що свідчить про обґрунтованість застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування даного запобіжного заходу щодо обвинуваченого або його зміни на більш м`який.

Підставою продовження строку тримання під вартою є наявність обставин, які вказують на те, що передбачені ст.177 КПК України ризики, наявність яких стала підставою для застосування цього запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню.

Оскільки заявлені ризики не зменшились та продовжують існувати, а завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання під вартою обвинуваченому з об`єктивних причин є неможливим, з метою недопущення ухилення обвинуваченого від суду та, враховуючи відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування запобіжного заходу обвинуваченому або його зміни на більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, суд прийшов до вірного висновку про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 до двох місяців, зокрема до 09.01.2026 року.

Про існування вказаних ризиків свідчать обставини цього кримінальних правопорушень та поведінка обвинуваченого, зокрема те, що до нього вже застосовувався запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, але останній порушив його обов`язки, тому доводи захисника в цій частині не підлягають задоволенню.

З таким висновком суду першої інстанції про застосування до ОСОБА_9 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження його строку, колегія суддів повністю погоджується, оскільки прокурором в судовому засіданні доведено обставини, передбачені ст.194 КПК України.

Як встановлено, завершити розгляд провадження до закінчення вищевказаного строку неможливо, внаслідок складності провадження, а у кримінальному провадженні необхідно провести ряд процесуальних дій для забезпечення повного та об`єктивного проведення судового слідства.

Крім того, з матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_9 вчинив злочини із застосуванням насильства, що спричинило смерть потерпілої, тому на підставі п.2 ч.4 ст.183 КПК України суд був в праві не визначити розмір застави.

Судом в повній мірі та у визначеному законом порядку враховано всі обставини при обранні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під варту, особу обвинуваченого та його соціальні зв`язки.

Доводи сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, є особою молодого віку, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані обставини не можуть нівелювати наявність встановлених ризиків та не були для обвинуваченої стримуючим фактором.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд прийшов до вірного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі захисник вказує на те, що у ОСОБА_9 незадовільний стан здоров`я, що на його думку дає підстави для скасування ухвали.

Так, згідно ст.ст.3,49 Конституції України, ст.6 Основ законодавства про охорону здоров`я кожний громадянин України має право на охорону здоров`я. Відповідно до ст.ст.7,11 Закону України Про попереднє ув`язнення в місцях попереднього ув`язнення відповідно до законодавства про охорону здоров`я організуються і проводяться медичний огляд осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою, їх медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота.

Отже, у випадку захворювання чи погіршення стану здоров`я обвинуваченого, йому буде забезпечена відповідна медична допомога, а отже такий довід апелянта не є підставою для скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та скасування по суті правильного судового рішення. Також, сама по собі наявність у особи захворювання не може бути свідченням неможливості перебування особи в умовах установи слідчого ізолятора.

Крім того, такі доводи апелянта про його незадовільний стан здоров`я не підтверджується будь-якими об`єктивними даними і в матеріалах провадження відсутні про це відомості.

Оцінюючи доводи апелянта про необґрунтованість клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з мотивів, що таке не підтверджується доказами, то колегія суддів вважає їх надуманими оскільки у матеріалах провадження містяться достатні дані, що поза розумним сумнівом з достатньою переконливістю доводять його обґрунтованість та підтверджують наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Також, що стосується інших доводів апеляційної скарги щодо пред`явленого обвинувачення ОСОБА_9 , то такі належить досліджувати та давати їм оцінку під час розгляду даного кримінального провадження під час розгляду його по суті.

Порушень вимог КПК України, які б могли стати безумовною підставою для скасування по суті правильного судового рішення, по справі не встановлено.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_9 - ОСОБА_8 - без задоволення.

Водночас враховуючи те, що обвинувачений досить тривалий час перебуває під вартою, а судовий розгляд кримінального провадження ще не завершений, апеляційний суд вважає за необхідне звернути особливу увагу суду першої інстанції на положення ст.8 Конституції України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року.

На підставі наведеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 листопада 2025 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді