1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/6452/25 1-кп/335/764/2025
28 жовтня 2025 року м.Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору, -
В С Т А Н О В И В:
30.06.2025 до суду надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення зв ч.1 ст.364 КК України.
У підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з підстав невідповідності обвинувального акту вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, а саме обвинувальний акт не містить повного викладу фактичних обставин справи щодо події кримінального правопорушення, способу вчинення злочину, тобто не містить конкретного формулювання обвинувачення, від якого має захищатимь обвинувачений, а також має суттєві суперечності як стосовно викладу фактичних обставин, так і щодо кваліфікації дій обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника, просив його задовольнити.
Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання, пояснивши, що обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст.291 КПК України, підстави для його повернення відсутні.
Представник потерпілого - Національної служби здоров`я України в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, його неявка не позбавляє суд розглянути клопотання сторони захисту у його відсутність.
Заслухавши клопотання захисника та обвинуваченого, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення клопотання, перевіривши зміст обвинувального акту, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно ч. 1-2, 4, 6 ст. 22 КПК, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом; сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом; повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором, а у випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із прокурором, а обвинувачення може підтримуватися потерпілим, його представником. При цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК (ч. 1 і 3 ст. 26 КПК).
За змістом п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у випадку, якщо цей акт не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Вимоги до обвинувального акта визначені у ст.291 КПК України.
На думку суду, обвинувальний акт вимогам зазначеної статті в цілому відповідає.
Вказаний акт складений слідчим та затверджений прокурором з зазначенням прізвища, ім`я, по батькові та займаних посад останніх; в акті міститься найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; вказано анкетні відомості обвинуваченого, викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а саме ч.1 ст.364 КК України та сформульоване обвинувачення, а також зазначені інші відомості, передбачені вказаною статтею, в тому числі зазначені відомості щодо потерпілої особи.
При цьому вимоги КПК щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації прокурором дотримані, а обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні у межах своєї дискреції. Тобто, у даному випадку в основі прокурорської дискреції лежить внутрішнє переконання прокурора, яке слугує імпульсом для здійснення ним обвинувальної діяльності або відмови від неї, а дискреційність виступає однією зі складових частин засади публічності, випливає із загального права прокурора розпоряджатись публічним кримінальним переслідуванням, зокрема реалізація ним засад публічності та диспозитивності, що зумовлює їх взаємоузгодження і взаємодоповнення. Принцип дискреційності кримінального переслідування означає надання прокурору певної свободи вибору в питаннях здійснення обвинувальної діяльності на основі його розсуду та в межах передбачених законом, є одним із засобів надання діяльності прокурора у кримінальному провадженні більшої гнучкості та варіативності, поєднаних із підвищенням персональної відповідальності за її результати, і поширюється на ухвалення прокурором основних рішень щодо кримінального переслідування.
В обвинувальному акті стосовно ОСОБА_4 після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав в межах дискреційних повноважень встановленими, в обвинувальному акті міститься також сформульоване обвинувачення із зазначенням кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого та кваліфікуючих ознак вчинених ним кримінального правопорушення.
Посилання захисника на те, що обвинувальний акт суперечить положенням ст.291 КПК України, оскільки прокурором при кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.364 КК України не зазначено повного викладу фактичних обставин справи щодо події кримінального правопорушення, способу вчинення злочину, обвинувачення є неконкретним, сформульоване на припущеннях без будь-якої доказової бази, без наведення конкретних нормативних або локальних актів, а також має суттєві суперечності як стосовно викладу фактичних обставин, так і щодо кваліфікації дій обвинуваченого не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки не є перешкодою для призначення судового розгляду.
З`ясування фактичних обставин кримінального правопорушення та перевірка їх доказами, а також перевірка правильності кваліфікації дій обвинуваченого має здійснюватися у передбаченому законом порядку судом першої інстанції під час судового розгляду, а не в ході підготовчого провадження.
Таким чином, суд вважає, що вищевказаний обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, тому не підлягає поверненню прокурору.
Керуючись ст. ст. 291, 314, 372 КПК України, суд.-
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору, - відмовити.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1