УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2025 Справа №607/19980/25 Провадження №1-кс/607/5659/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в режимі відеоконференції клопотання адвоката ОСОБА_3 поданого в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000384 від 13.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 149, ч.3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна накладеного під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000384 від 13.04.2023, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.01.2025 по справі №607/1248/25 на: мобільний телефон марки «Iphone 14 PRO MAX», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ; ноутбук марки «ACER», ідентифікатор пристрою 3F0510E5-23A7-4607-99AD-0E1A07C413767 із зарядним пристроєм; два тримачі до сім-карток оператора «PLAY» № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; банківську картку МОNESE № НОМЕР_5 .

В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_3 вказує на те, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.01.2025, накладено арешт у тому числі на майно ОСОБА_5 , а саме на: мобільний телефон марки «Iphone 14 PRO MAX», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ; ноутбук марки «ACER», ідентифікатор пристрою 3F0510E5-23A7-4607-99AD-0E1A07C413767 із зарядним пристроєм; два тримачі до сім-карток оператора «PLAY» № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; банківську картку МОNESE № НОМЕР_5 , з метою збереження речових доказів.

Водночас на переконання заявника на даний час в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, оскільки під час досудового розслідування не здобуто будь-яких доказів, які б давали підставу вважати, що вилучені у ОСОБА_5 мобільний телефон, ноутбук, тримачі до сім-карток та банківська карта, можуть бути використані як доказ факту і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Також, під час досудового розслідування не здобуто будь-яких доказів того, що вилучене у ОСОБА_5 майно було знаряддям вчинення злочину чи зберегло на собі будь-які відомості, які можуть бути використані як доказ факту і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Більше того, захисник зауважує, що час, який пройшов з моменту вилучення майна ОСОБА_5 , є більш ніж достатнім для того, щоб провести з ним необхідні слідчі та процесуальні дії

Враховуючи, що вилучені у ОСОБА_5 речі не були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди, не містять будь-яких відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не були об`єктом кримінально протиправних дій, не набуті кримінально протиправним шляхом та не отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, вони не є речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому заявник просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 подане клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив з приводу задоволення клопотання заперечив та зазначив, що вилучений у ОСОБА_5 телефон визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, та на ньому зберігається інформація, яка підтверджує факт вчинення кримінального правопорушення, а відтак з метою його збереження потреба у арешті не відпала. На підтвердження своїх доводів прокурор у судовому засіданні надав слідчому суддя для огляду висновок експерта № СЕ-19/120-25/2442-КТ від 06.03.2025 за результатами проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи мобільного телефону марки «Iphone» та протокол огляду від 12.02.2025 мобільного телефону марки «Iphone 14 PRO MAX», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 . Разом з тим прокурор не заперечив, щодо скасування арешту, щодо іншого майна зазначеного у клопотанні, оскільки ноутбук не містить інформації, яка би становила оперативний інтерес в межах даного кримінального провадження та відсутня подальша потреба в його арешті як і арешті тримачів до сім-карток та банківській карті.

Заслухавши учасників провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків:

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Так, вирішуючи питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.

Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, в умовах реалізації учасниками кримінального провадження конституційного принципу змагальності і свободи в наданні ними суду своїх доказів, слідчим суддею вставлені фактичні дані для висновку про відсутність у провадженні обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння особи майном та обумовлювали арешт її майна.

Абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею з`ясовано, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.01.2025 (справа №607/1248/25, провадження №1-кс/607/436/2025) у кримінальному провадженні № 0000384 від 13.04.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 149, ч. 3 ст. 332КК України, накладено арешт, шляхом заборони користування, розпоряджання та відчуження, в тому числі на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки «Iphone 14 PRO MAX», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ; ноутбук марки «ACER», ідентифікатор пристрою 3F0510E5-23A7-4607-99AD-0E1A07C413767 із зарядним пристроєм; два тримачі до сім-карток оператора «PLAY» № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; банківську картку МОNESE № НОМЕР_5 вилучені під час проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_1 .

Як вбачається із змісту ухвали арешт накладений з метою збереження речових доказів, які необхідні для проведення необхідних слідчих дій від можливого приховування, пошкодження, знищення.

В силу вимог ч.1 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак такий строк має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини продовження заходів забезпечення кримінального провадження як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. Відтак зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі і щодо позбавлення або обмеження права власності.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив, щодо скасування арешту накладеного на речі, що були вилучені у ОСОБА_5 , зокрема ноутбук, тримачі до сім-карток та банківську карту, оскільки такі не були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди та не містять інші відомості, які можуть буди використані як доказ факту чи обстави, що встановлюються під час кримінального провадження, відтак, слідчий суддя приходить до висновку, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту вилучених у ОСОБА_5 ноутбука марки «ACER», ідентифікатор пристрою 3F0510E5-23A7-4607-99AD-0E1A07C413767 із зарядним пристроєм; двох тримачів до сім-карток оператора «PLAY» № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; банківської картки МОNESE № НОМЕР_5 .

Разом з тим, слідчий суддя бере до уваги надані прокурором для огляду в судовому засідання висновок експерта № СЕ-19/120-25/2442-КТ від 06.03.2025 за результатами проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи мобільного телефону марки «Iphone» та протокол огляду від 12.02.2025 мобільного телефону марки «Iphone 14 PRO MAX», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із яких вбачається, що мобільний телефон марки «Iphone 14 PRO MAX», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 містить інформацію, яка становить важливе значення кримінального провадження № 0000384 від 13.04.2023, та вважає, що потреба в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного телефону на даний час не відпала.

З урахуванням викладеного, дослідивши надані докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_5 , слід задовольнити частково, шляхом скасування арешту накладеного на майно ОСОБА_5 , а саме: ноутбук марки «ACER», ідентифікатор пристрою 3F0510E5-23A7-4607-99AD-0E1A07C413767 із зарядним пристроєм; два тримачі до сім-карток оператора «PLAY» № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; банківську картку МОNESE № НОМЕР_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.01.2025 (справа №607/1248/25) на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене під час проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук марки «ACER», ідентифікатор пристрою 3F0510E5-23A7-4607-99AD-0E1A07C413767 із зарядним пристроєм; два тримачі до сім-карток оператора «PLAY» № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; банківську картку МОNESE № НОМЕР_5 .

Повернути ОСОБА_5 ноутбук марки «ACER», ідентифікатор пристрою 3F0510E5-23A7-4607-99AD-0E1A07C413767 із зарядним пристроєм; два тримачі до сім-карток оператора «PLAY» № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; банківську картку МОNESE № НОМЕР_5 .

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Копію ухвали направити/вручити ОСОБА_5 та прокурору в даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя ОСОБА_1