ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2788/25 Справа № 188/665/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Шахтарської окружної прокуратури ОСОБА_5 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000035, № 0000110, № 0000007, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Троїцьке Петропавлівського району Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України, -

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2025 року ОСОБА_6 визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання: за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць; за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років; за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців; за ч. 1 ст. 162 КК України призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 5 ст. 74, ч. 1 ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_6 від кримінального покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців.

27 листопада 2025 року від прокурора прокурора Шахтарської окружної прокуратури ОСОБА_5 надійшло клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

Обґрунтовуючи своє клопотання прокурор вказує, що обвинувачений має постійне місце проживання, але без реєстрації, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, оскільки дані, що характеризують підозрюваного, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Зазначає, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , передбачені ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 115 КК України, згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, нетяжких, тяжких та особливо тяжких злочинів, за скоєння якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Вказує, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурор також звертає увагу, що злочини в яких обвинувачується ОСОБА_6 , вчинені в стані алкогольного сп`яніння, а також те, що останній, на час вчинення вищевказаних злочинів, перебував під домашнім арештом у період часу з 20 червня 2022 року по 18 серпня 2022 року, за підозрою у вчинених злочинах передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 185 КК України, кримінальне провадження по яким було направлено до суду з угодою про визнання винуватості 14 липня 2022 року.

Заслухавши прокурора, який підтримав та просив задовольнити клопотання про продовження застосування запобіжного заходу, потерпілу, яка також підтримала клопотання прокурора, захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення клопотання прокурора, обговоривши доводи клопотання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Вирішуючи питання обґрунтованості клопотання прокурора щодо необхідності продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Так, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2025 ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 19 грудня 2025 року.

З огляду на те, що розгляд вказаних вище апеляційних скарг на вирок суду потребує відповідного часу, а строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою спливає 19 грудня 2025 року, є необхідність розглянути клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів, у відповідності до ст. 178 КПК України, враховує ступінь тяжкості інкримінованих останньому злочинів, які відносяться до категорії в тому числі особливо тяжких, суворість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватими у вчиненні цих злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, а також наявність ризиків переховування від суду, знищення, сховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

З огляду на викладене, ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та не припинили існувати.

Апеляційний суд при цьому враховує практику Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Отже, продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , є таким, що в повній мірі відповідає наведеним вище нормам закону, правовим позиціям Європейського Суду з прав людини та обставинам цього кримінального провадження і на даному етапі кримінального провадження зможе запобігти визначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що апеляційне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не закінчено, колегія суддів вважає, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, тому доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 є обґрунтованими, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає наявними підстави для продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і неможливим на цей час застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 401, 403, 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання прокурора Шахтарської окружної прокуратури ОСОБА_5 , - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 06 лютого 2026 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4