печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2625/26-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві скаргу підозрюваного ОСОБА_3 на повідомлення про підозру від 06.11.2025 року, у рамках кримінального провадження № 0000102 від 09.02.2024,

В С Т А Н О В И В:

19.01.2026 в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, надійшла скарга підозрюваного ОСОБА_3 на повідомлення про підозру від 06.11.2025 у кримінальному провадженні № 0000102 від 09.02.2024, відповідно до якої останній просив скасувати повідомлення про підозру останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 357, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України та зобов`язати прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000102 від 09.02.2024 виключити з Єдиного реєстру досудових розслідувань інформацію про повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч.1 ст. 357, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що 06.11.2025 заступником начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , в порядку ст.ст. 276-278 КПК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч.1 ст. 357, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України, яке складено не у відповідності до вимог КПК України, зокрема останнє не містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності особи до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Також, сторона захисту вважає, що як на момент повідомлення про підозру так і на даний час матеріали кримінального провадження не містять жодних належних та достатніх даних, які б підтверджували виникнення та наявність у ОСОБА_3 злочинного умислу, спрямованого на привласнення чужого майна в особливо великих розмірах шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем в умовах воєнного стану, привласнення офіційних документів, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене з корисливих мотивів та в пособництві у підробленні іншого офіційного документа, який посвідчується нотаріусом і який надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Сторона обвинувачення у судове засідання не з`явилась, про розгляд скарги повідомлена належним чином, заперечень щодо обставин викладених у скарзі не надала.

27.01.2026 від сторони захисту надійшло клопотання про розгляд поданої скарги за їх відсутності, доводи викладенні у ній підтримують в повному обсязі.

Так, дослідивши обставини викладені у скарзі та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В ході судового розгляду слідчим суддею встановлено, що ТУ ДБР розташоване у місті Києві здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000102, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 357, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Київською міською прокуратурою.

06.11.2025 у кримінальному провадженні № 0000102 від 09.02.2024 заступником начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 357, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України, а саме в привласненні чужого майна в особливо великих розмірах шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем в умовах воєнного стану, привласненні офіційних документів, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене з корисливих мотивів та в пособництві у підробленні іншого офіційного документа, який посвідчується нотаріусом і який надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Письмове повідомлення про підозру вручено особисто ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в день його складення начальником відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 .

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частинами 1, 2 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (частина 1 статті 26 КПК України).

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Отже, підставою оскарження повідомлення про підозру є порушення вище зазначених процесуальних норм.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Так, слідчий суддя, виходячи із загальних засад кримінального провадження, закріплених у ст. 7 КПК України, вважає, що предметом судового контролю слідчим суддею під час розгляду скарги на повідомлення про підозру є: обґрунтованість підозри, оскільки перевірка слідчим суддею саме обґрунтованості підозри є бар`єром для необґрунтованого кримінального переслідування і засобом належної реалізації загальних завдань кримінального провадження щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура; форма і зміст документу повідомлення про підозру, а також порядок повідомлення про підозру (наявність повноважень у особи, яка здійснила таке повідомлення, тощо).

Перевіряючи на предмет форми оскаржуване повідомлення про підозру від 06.11.2025 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 357, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України у кримінальному провадженні № 0000102 від 09.02.2024, слідчий суддя приходить до висновку, що воно в повній мірі відповідає вимогам ст. 277 КПК України, оскільки наявні всі необхідні реквізити, визначені зазначеною нормою закону.

Що стосується перевірки обґрунтованості вказаного повідомлення про підозру слідчий суддя звертає увагу на наступне.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності в особи за вчинення кримінального правопорушення, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також, чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, при вирішенні питання про обґрунтованість слід виходити з тих міркувань, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Крім того, у справі "K.F. проти Німеччини" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

У рішенні від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (рішення від 30.08.1990 р. у справі «Fox, Campbell and Hartly проти Сполученого Королівства»). Обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися у кримінальному провадженні конкретними доказами. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Слідчий суддя в жодному випадку не повинен встановлювати причетність особи поза розумним сумнівом, втім, обґрунтована підозра має підтверджуватися конкретними фактами та обставинами, що можуть переконати об`єктивного спостерігача, тобто не професіонала у сфері права, в існуванні зв`язку між діями особи та подією. Такі фактичні обставини повинні бути чіткими та зрозумілими і знайти своє відображення у відповідному рішенні компетентного органу.

Отже обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти, перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом, другий стосується питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення.

Згідно оскаржуваного повідомлення про підозру від 06.11.2025 квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на заволодіння якою здійснювався замах, належить на праві власності ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у цій же квартирі. Із такого твердження сторона обвинувачення сформулювала і виникнення та подальшу реалізацію умислу у співучасників кримінального правопорушення, в тому числі у ОСОБА_3 , на вчинення дій по заволодінню даною квартирою шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем. Так, в повідомленні про підозру описується, що досудове розслідування здійснювалось слідчим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002608 від 26.12.2023 за фактом смерті громадянина ОСОБА_5 . Під час проведення досудового розслідування слідчо-оперативною групою проведено огляд квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де проживав і помер ОСОБА_5 , в ході якого було вилучено документи померлого, серед яких були документи, що стосувались квартири АДРЕСА_2 . Також, в повідомленні про підозру зазначено, що слідчо-оперативною групою було встановлено, що померлому ОСОБА_5 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 .

Крім цього, в оскаржуваному повідомленні про підозру, стверджується, що отримавши відомості про зареєстроване за померлим ОСОБА_5 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_6 виник протиправний умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за передньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах. Усвідомлюючи, що для реалізації зазначеного протиправного плану необхідно декілька осіб, ОСОБА_6 залучив до своєї незаконної діяльності також іншу службову особу - підлеглого йому слідчого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 .

Аналізуючи зазначені твердження викладені стороною обвинувачення у повідомленні про підозру, слідчий суддя звертає увагу на ту обставину, що згідно наданих стороною захисту документів, а саме копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження № 0002608 було зареєстоване 27.12.2023, а не 26.12.2023, як стверджує сторона обвинувачення, що спростовує вищевказані обставини.

Поряд із цим, відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про право власності., інші речові права, іпотеки, обтяження на квартиру АДРЕСА_2 відсутні, а згідно документів щодо права власності на вищевказану квартиру, отриманих стороною захисту за результатами здійснення тимчасового доступу до речей та документів, які знаходяться у володінні КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» та документів, вилучених під час огляду квартири 26.12.2023 також не вбачається, що квартира АДРЕСА_2 була зареєстрована у встановленому законом порядку на праві власності за ОСОБА_5 .

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про неможливість виникнення у співучасників злочину умислу на заволодіння вищевказаною квартирою, за обставин викладених у повідомленні про підозру, адже за таких обставин він не міг бути реалізований.

Також, серед тверджень сторони обвинувачення викладених у оскаржуваному повідомленні про підозру зазначено, що згідно плану протиправної діяльності ОСОБА_3 мав здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом смерті ОСОБА_5 , виконувати вказівки ОСОБА_6 щодо невжиття заходів для встановлення місця знаходження спадкоємиці за законом ОСОБА_7 , а також щодо передачі документів про право власності на квартиру третім особам з метою подальшої реєстрації права власності на третіх осіб. При цьому, із наданої стороною захисту копії постанови від 30.12.2023 про закриття кримінального провадження № 0002608, копії висновку експертного дослідження № 011-5058-2023 та відповіді Печерського УП ГУНП у м. Києві від 18.12.2025 № , вбачається що за результатом отримання висновку експертного дослідження щодо ненасильницької смерті ОСОБА_5 , кримінальне провадження № 0002608 за фактом його смерті було закрито через чотири дні після його початку та матеріали кримінального провадження були здані до архіву Печерського УП ГУНП у м. Києві.

Також, слідчий суддя погоджується з доводами сторони захисту про те, що сторона обвинувачення вдалася до припущення в частині можливості ОСОБА_3 надати ОСОБА_8 копію свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , адже згідно відповіді ДСУ «Київське міське бюро судово-медичної експертизи» від 24.11.2025 № 01/2129, оригінал свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , виданий відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зберігається у ДСУ «Київське міське бюро судово-медичної експертизи», з метою отримання оригіналу свідоцтва про смерть ОСОБА_5 до вищевказаної установи ніхто не звертався.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що згідно обставин викладених у оскаржуваному повідомленні про підозру, під час вчинення інкримінованих ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, останній перебував на посаді слідчого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Печерського УП ГУНП у м. Києві, а отже був представником влади - службовою особою правоохоронного органу, у зв`язку з чим був наділений відповідними правами та обов`язками, однак із тексту повідомлення про підозру не вбачається, якими конкретно правами та обов`язками був наділений ОСОБА_3 у зв`язку із займаною посадою та в чому конкретно полягало зловживання ОСОБА_3 своїм службовим становищем, як службовою особою.

Окрім цього, чинне законодавство не покладає на слідчого встановлення всіх спадкоємців. Незважаючи на це, ОСОБА_3 вчинив необхідні дії щодо усунення перешкод у праві власності за спадкоємцем за довіреністю, попередньо перевіривши дані відповідності реєстру. Жодних доказів усвідомлення ОСОБА_3 незаконності своїх дій внаслідок злочинної діяльності інших осіб не здобуто.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя доходить висновку, що твердження сторони обвинувачення, зважаючи на всі викладені у їх сукупності в оскаржуваному повідомленні про підозру обставини, ґрунтується на суб`єктивних припущеннях щодо умислу ОСОБА_3 , оскільки не підкріплене конкретними фактичними даними у даному кримінальному провадженні, на що вказує сам текст оскаржуваного повідомлення про підозру, що, у свою чергу, дозволяє слідчому судді зробити висновок про відсутність підстав вважати повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 357, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України, викладене в оскаржуваному повідомленні про підозру, обґрунтованим.

У зв`язку із вищевикладеним, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 06.11.2025, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 357, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України, у кримінальному провадженні №0000102 від 09.02.2024 року.

Поряд з цим, не підлягають задоволенню вимоги підозрюваного щодо зобов`язання внесення відомостей про скасування повідомлення про підозру до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки кримінально процесуальним законом не визначено механізм реалізації таких дій.

Керуючись ст.ст. 277-278, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу підозрюваного ОСОБА_3 на повідомлення про підозру від 06.11.2025 року, у рамках кримінального провадження № 0000102 від 09.02.2024 - задовольнити частково.

Скасувати повідомлення про підозру від 06.11.2025 року, складене відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у рамках кримінального провадження № 0000102 від 09.02.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 357, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскарження безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1