Справа № 344/858/26
Провадження № 1-кс/344/604/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу

на постанову слідчого СВ Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 30.12.2025 у кримінальному провадженні №0001073, за ознаками, кримінального правопорушення ч.3 ст. 197-1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Заявник ОСОБА_3 звернувся із скаргою до слідчого судді, у якій просить : скасувати постанову слідчого від 30.12.2025 про невизнання його потерпілим, зобов`язати слідчу винести постанову про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0001073 та вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки.

В обґрунтування скарги зокрема зазначено, що 30.12.2026 постановою йому повторно відмовлено у заяві про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0001073. Про завдану моральну шкоду від тривалих порушень, він обґрунтовував у клопотанні слідчій ще 26.09.2025, а також у скарзі слідчому судді від 15.10.2025, що послужили підставою для скасування постанови слідчої від 07.10.2025 у справі №344/183562/25.

З часу описаних подій і наданих ним матеріалів, що послужили підставою для відкриття матеріалів кримінального провадження №0001073 нічого не змінилось, а моральні страждання тільки продовжились. Разом з тим, слідча ОСОБА_4 приймаючи постанову про відмову у визнанні потерпілим жодним чином не рахувала висновки, які викладені в ухвалі слідчого судді від 22.10.2025 у справі №344/18362/25. Також, не взяла до уваги надані ним офіційні матеріали, які свідчать про те, що на протязі 10 років офіційно повідомлялись усі уповноважені суб`єкти про відповідні порушення. До сьогоднішнього дня не здійснено демонтаж гаражів, який передбачений п.1.5 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №124від 07.02.2025. Департамент комунальних ресурсів та сільського господарства Івано-Франківської міської ради відмовився здійснити обстеження та визначити матеріальну шкоду, задану територіальній громаді внаслідок тривалого незаконного використання самовільно зайнятих земельних ділянок та самочинного будівництва. Не взято до уваги його скаргу міському голові та формальну відповідь на неї, щодо приниження честі та гідності.

У оскаржуваній постанові наведено узагальнені наведені ним фактичні дані.

В судовому засіданні заявник вимоги скарги підтримав.

Слідча не з`явилася, надала матеріали кримінального провадження.

Вислухавши пояснення заявника, перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя дійшла наступного висновку :

Слідчою СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні 30.12.2025 складено постанову №0001073 від 25.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, якою відмовлено у клопотанні ОСОБА_3 про визнання його потерпілим.

Також, зазначено, що СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001073 від 25.06.2025 на підставі ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області №344/9290/25 за зверненням ОСОБА_3 з приводу можливих неправомірних дій голови ОСББ « Едем-ІФ», які виразились у самовільному зайнятті земельних ділянок, що належать до комунальної власності Івано-Франківської територіальної громади.

25.09.2025 ОСОБА_3 звернувся до слідчого СВ Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області із клопотанням про визнання потерпілим у вказаному вище кримінальному провадженні. Зазначив, що голова ОСББ « ЕДЕМ-ІФ» та деякі інші особи, які проживають в будинках №9-11 по вул. Медична, в м. Івано-Франківську самовільно захопили земельні ділянки прибудинкової території,а також за межами такої землі комунальної власності, розмістили гаражі без будь-яких правових підстав. Органи виконавчої влади про таке повідомлялись ще з 2015 року. Безкарно користуються такими, завдаючи матеріальну шкоду Івано-Франківській територіальній громаді, а обізнані суб`єкти владних повноважень не діють. Таке в свою чергу викликає постійні душевні страждання, розчарування, відчуття несправедливості ( тим більше в мовах воєнного стану), стрес та нервові напруження, що не може відобразитися на погіршені якості їхнього життя. Також, він відчув публічне приниження від посадових осіб органів місцевого самоврядування за наслідком вказаної ситуації.

Вважає, що надані ним документи та в достатній мірі свідчать про завданні йому моральної шкоди, внаслідок тривалого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367, 197-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі №344/18362/25 скасовано попередню постанову слідчого від 22.10.2025 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілим.

Разом з тим, постанова слідчого ОСОБА_4 за змістом є аналогічною скасованій.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено частиною 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України (надалі - «КПК України»).

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Порядок залучення потерпілого у кримінальному провадженні врегульовано статтею 55 КПК України.

Так, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (частини 1-3 статті 55 КПК України).

Заявником же є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим (ч.1 ст. 60 КПК України).

У розумінні процесуального закону відмінність між потерпілим і заявником згідно з положенням статей 55 та 60 КПК України полягає у тому, що потерпілим є особа, яка подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, або залучена до провадження як потерпіла, або подала заяву про визнання її потерпілою після початку кримінального провадження, а заявник це особа, яка звернулась із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення, але це кримінальне правопорушення скоєне не стосовно неї.

Основним критерієм розмежування заявника від потерпілого є фактор заподіяння моральної, фізичної або майнової шкоди. Така шкода заподіюється виключно потерпілій стороні.

Згідно з частиною 5 статті 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Очевидність та достатність таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається у кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим , і може полягати , зокрема, у такому: відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; - очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою, неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 3 статті 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що такий висновок дізнавача вже був предметом розгляду слідчим суддею у справі № 344/18362/25, і визнаний необґрунтованим, формальним. Зокрема зазначено, «що скаржник зазначає про виникнення захворювань внаслідок стресів від описаних подій, про які вказано в медичній документації, натомість слідчий не зазначив, які слідчі та процесуальні дії вчинені з метою перевірки факту спричинення такої шкоди, що свідчить про формальний характер прийнятого слідчим рішення. Всупереч вимогам частини 5 статті 55 КПК України оскаржувана постанова слідчого не містить обґрунтованих посилань на очевидні та достатні підстави для відмови у визнанні потерпілим ОСОБА_3 »

Разом з тим, постанова слідчого ОСОБА_4 за змістом є аналогічною скасованій.

Слідчий суддя вважає, що висновок слідчого про те, що ОСОБА_3 не відповідає критерію потерпілого у кримінальному провадженні належно немотивованим ( не проаналізовано та не спростовано доводи заявника саме у даному кримінальному провадженні), відтак є передчасним.

Відтак, оскаржувана постанова про відмову у визнанні потерпілим є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про, зокрема: зобов`язання вчинити певну дію.

При повторному розгляді заяви ОСОБА_3 про визнання потерпілою уповноважений слідчий має враховувати вимоги та викладені в мотивувальній частині висновки даної ухвали слідчого судді.

Проаналізувавши матеріали скарги, вимоги чинного законодавства України, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість скарги та знаходить підстави для її задоволення в частині скасування постанови.

Вимога про зобов`язання слідчого винести постанову про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні не підлягає задоволенню. Так, згідно ч.1 ст.36, ч.5 ст.40 КПК України прокурор, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Таким чином, скарга у вказаній частині не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу задоволити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 30.12.2025 у кримінальному провадженні №0001073 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 197-1 КК України.

У іншій частині вимог- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1