Номер провадження: 11-сс/813/1849/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 04.09.2025 про залишення без розгляду та повернення його скарги на бездіяльність слідчого у к/п №0000233 від 12.08.2025

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було залишено без розгляду та повернуто скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність дізнавача ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_7 .

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказував на те, що скарга ОСОБА_6 не містить електронного цифрового підпису, що свідчить про порушення порядку її подачі.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із ухвалою слідчого судді заявник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною з таких підстав:

- вимога щодо накладення цифрового підпису суперечить гарантіям, передбаченим ст.ст. 55, 63 Конституції України та вимагає від нього надання додаткової інформації третім особам, проти чого він заперечує;

- слідчий суддя постановив оскаржувану ухвалу за його відсутності, що є порушенням його прав;

- він звернувся до слідчого у порядку ст. 220 КПК України, однак 01.09.2025 отримав лист від 27.08.2025, який не відповідає вимогам оформлення процесуального рішення у формі постанови, що свідчить про бездіяльність слідчого;

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 04.09.2025 та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу на бездіяльність слідчого.

Заявник ОСОБА_6 направив на адресу апеляційного суду заяву, в якій просив розглядати його апеляційну скаргу за його відсутності, просив її задовольнити, натомість представник прокуратури, будучи належним чином повідомлений про дату та час судового засідання до суду не з`явився, причини неявки не повідомив, із жодними клопотаннями до суду не звертався.

Відтак, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України розгляд проведено без учасників судового розгляду та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вимоги ч. 1 ст. 306 КПК України передбачають, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Приписами ст. 3 КПК України передбачено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

В той же час, відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Колегія суддів звертає увагу на необхідність дотримання учасниками судового розгляду процесуальної форми, яка являє собоювідповідні змісту й принципам кримінального процесу, передбачені кримінально-процесуальним правом умови, послідовність та порядок діяльності учасників процесу, засоби реалізації ними своїх прав, свобод і обов`язків, процедура здійснення окремих процесуальних дій та прийняття юридичних рішень, а також режим документування процесуальної діяльності, покликані забезпечити розв`язання завдань і досягнення мети кримінального процесу.

Так, організаційно-правові засади використання електронних документів визначені Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Відповідно до ст. 5 цього Закону, електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (стаття 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Згідно із п. 12, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; електронні дані будь-яка інформація в електронній формі.

Статтею 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», звернення із скаргами, перевірка цілісності електронного документа проводиться шляхом перевірки електронного цифрового підпису.

Водночас, скарга ОСОБА_6 надійшла з поштового порталу gmail.com, тобто засобами власного електронного зв`язку, без електронного цифрового підпису, тобто не є електронним документом у розумінні оригіналу та не містить особистого підпису потерпілого.

У випадку небажання створювати електронний цифровий підпис, ОСОБА_6 не був обмежений у можливості подати скаргу до суду особисто або засобами поштового зв`язку.

Аргументи ОСОБА_6 з приводу того, що слідчий суддя, постановивши оскаржувану ухвалу за його відсутності порушив його права апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки кримінальне процесуальне законодавство не зобов`язує слідчого суддю здійснювати виклик учасників судового розгляду під час вирішення питання про наявність або відсутність підстав для відкриття провадження за скаргою.

Відповідно до п. 1) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 та скасування законної ухвали слідчого судді відсутні.

Керуючись ст.ст. 24, 36, 303, 309, 350, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 04.09.2025 про залишення без розгляду та повернення його скарги на бездіяльність слідчого у к/п №0000233 від 12.08.2025 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3