Справа № 466/6149/25
Провадження № 1-кп/466/744/25
У Х В А Л А

18 грудня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження внесеного до ЄРДР за № 0001323 від 14.09.2024 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого за ч. 2 ст. 307 КК України вироком Сихівського районного суду м.Львова від 31.10.2012 до 6 років позбавлення волі, покарання відбув.

про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

18.12.2025 прокурор подала письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 60 днів з визначенням застави в розмірі 25 (двадцяти п`яти) прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_3 , у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше 16 год. 41 хв., 11.12.2024 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин придбав та зберігав при собі з метою подальшого збуту, особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено.

Так, 11.12.2024 року приблизно о 16 год. 41 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку №37 по вул. Незалежності України, що у м. Львові-Брюховичах, де отримавши з рук в руки кошти в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень від закупного ОСОБА_7 (особи зі зміненими анкетними даними), та передав останньому, о 16 год. 47 хв., поліетиленовий прозорий зіп-пакет із кристалоподібною речовиною, які в подальшому вилучені в ході огляду місця події під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії «контроль за вчиненням злочину», та у яких згідно отриманого висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/114-24/29911-НЗПРАП від 01.01.2025 року в наданій на експертизу кристалоподібній речовині світло-зеленого кольору виявлено PVP, який віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, масою 0,2233 грам, тим самим всупереч вимогам ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів та зловживанням ними» від 15.02.1995, ОСОБА_3 незаконно збув особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечних психотропних речовин з метою збуту та у їх збуті , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім цього, ОСОБА_3 , у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше 10 год. 11 хв., 04.04.2025 року перебуваючи пацієнтом КНП ЛОР «Львівського обласного медичного центру превенції та терапії узалежнень» отримав таблетки бупренорфін в добовій дозі 14 (чотирнадцять) мг один раз в 7 (сім) днів, тим самим та зберігав при собі як з метою подальшого незаконного збуту так і для отримання власного лікування, наркотичний засіб бупренорфін, який віднесений до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено.

Так, 04.04.2025 року приблизно о 10 год. 01 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку №4 по вул. Богдана Лепкого, що у м. Львові, де отримавши з рук у руки кошти в розмірі 200 (двісті) гривень від закупного ОСОБА_7 (особа зі зміненими анкетними даними) та передав останньому о 10 год. 11 хв. фрагмент блістера із 2-ма (двома) таблетками білого кольору, які в подальшому вилучені в ході огляду місця події під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії «контроль за вчиненням злочину», та у яких згідно отриманого висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/114-25/8459-НЗПРАП від 14.05.2025 року у двох таблетках білого кольору, що знаходяться у фрагменті полімерно-фольгового блістера виявлено бупренорфін, який віднесений до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, загальною масою 0,0038 грам, тим самим ОСОБА_3 всупереч вимогам ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанням ними» від 15.02.1995 незаконно збув з корисливих мотивів та з метою власного збагачення.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному зберіганні наркотичних засобів з метою збуту та у їх збуті, вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Зазначає, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення доводиться зібраними у кримінальному провадженні, а саме: результатами проведення НСРД, результатами проведеної контрольної закупки, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинення кримінального правопорушення, висновками експерта наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, протоколом огляду місця події, протоколами про результати проведення контролю за вчиненням злочину, речовими доказами та іншими доказами у кримінальному провадженні.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення, що відноситься до тяжкого кримінального правопорушення, санкція статті якого передбачає позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Зазначає, що ОСОБА_3 ніде офіційно не працевлаштований, не навчається, не одружений, на своєму утриманні не має неповнолітніх чи малолітніх дітей або осіб похилого віку чи інвалідів, не встановлено тяжких хвороб та інвалідності, які б перешкоджали утриманню під вартою, тому інші більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

В обґрунтування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, зазначає, що ОСОБА_3 будучи особою, яка обізнана із можливою мірою покарання у разі визнання його винним у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене правопорушення, може переховуватись від органу досудового розслідування та в подальшому суду, може незаконно впливати на свідків (експертів), чи знищити речові докази, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, чи вчинити інші кримінальні правопорушення.

Вважаючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вище вказаним ризикам, прокурор просить продовжити строк тримання під вартою на 60 діб з визначенням застави у розмірі 25 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, просила задовольнити.

Обвинувачений щодо клопотання заперечив та просив застосувати до нього запобіжний захід домашній арешт, т.я. він бажає проживати разом з братом, який звільнився з місць позбавлення волі, є неходячим та допомагати йому.

Захисник адвокат ОСОБА_8 підтримала думку обвинуваченого та просила застосувати більш мякий запобіжний захід домашній арешт..

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Так, ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 21.10.2025 щодо ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 20 грудня 2025 року - включно, з визначенням застави в розмірі 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У відповідності до ст.21 Конституції України гарантовано право на свободу та особисту недоторканність та передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, визначено, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, ухилення від явки до суду, вчинення іншого злочину.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Судом вивчалась можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаних ризиків. Однак, враховуючи реальне існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою кримінальних правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров"я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці її постійного проживання, у тому числі відсутність в нього родини, дітей, утриманців, майновий стан, офіційно не працює.

Так, обвинувачений є працездатним, не був працевлаштований до затримання, не одружений. Покарання за попереднім вироком у виді позбавлення волі відбув.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м"яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним в клопотанні

Аналізуючи вимоги КПК України та наявні в розпорядженні суду документи, які додані прокурором в підтримку заявленого клопотання, суд приходить до висновку, що кримінальне правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_3 відноситься до тяжких злочинів, згідно ст.12 КК України.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, його майновий стан не підтверджений, обвинувачується в збуті незначної частини наркотичних засобів, суд вважає, що розмір застави може бути визначений менший як зазначає прокурор.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що заявлене клопотання прокурора є підставним і таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 2, 7, 314, 331, 369, 372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60560,00 (шістдесят тисяч пятсот шістдесят гривень 00 коп.) - з 19.12.2025 року і до 16.02.2026 року включно.

У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

- прибувати до Шевченківського районного суду м. Львова на першу вимогу;

- не відлучатись за межі м. Львова без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до уповноваженого органу паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право виїзду із України;

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання даних обов`язків, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави.

Для виконання копію ухвали скерувати у Державну установу «Львівська установа виконання покарання (№19) за місцем утримання обвинуваченого.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Галицької окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_4 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1