УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2025 рокуслідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, в рамках кримінального провадження № 0000129 від 16.07.2025року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно в червні 2024 року ОСОБА_6 при невстановлених обставинах, діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, вирішив зайнятися злочинною діяльністю спрямованою на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою з метою незаконного збагачення та протиправного отримання матеріальних благ внаслідок вчинення корисливого умисного злочину проти власності.

З цією метою ОСОБА_6 підшукав потерпілого, з яким був особисто знайомий та повідомив йому, що має тривалий досвід здійснення господарської діяльності у сфері сільгосп трейдінгу, при цьому під час особистих зустрічей вживав заходів, спрямованих на створення враження обізнаності, компетентності та тривалого успішного досвіду у такій діяльності.

Відповідно до плану, ОСОБА_6 кінцевим результатом вчиненого злочину є отримання незаконного доходу за рахунок протиправного заволодіння та подальшого привласнення грошових коштів потерпілого шляхом зловживання довірою, створення вигляду успішної інвестиційної діяльності та укладення договору, який підозрюваний не мав намір виконувати, а також розпорядження грошовими коштами на власний розсуд, при цьому жодних дій з сільгосп трейдингу не здійснюючи.

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, з метою створення враження достеменності своїх намірів ОСОБА_6 під час особистих зустрічей з ОСОБА_7 показово демонстрував обізнаність у інвестиційній діяльності та позиціонував себе як успішного, досвідченого учасника такої господарської діяльності.

Надалі, ОСОБА_6 , володіючи соціально-психологічними навичками, комунікабельністю, знаючи психологію людей, з метою незаконного збагачення та отримання матеріальних благ, керуючись корисливим мотивом і прагненням до наживи, ввів потерпілого ОСОБА_7 в оману, запевнивши у вигідності такого проекту, та запропонував останньому виступити його інвестором, що полягало в оплаті послуг по користуванню теплоходом Blue Gate ІМО: НОМЕР_1 з метою розвантаження вантажу та його подальшої реалізації.

Так, на виконання задуманого, реалізуючи свій прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 , представившись кінцевим бенефіціаром компанії KORLET GROUP LTD, зареєстрованої у Великій Британії (№15215079, 63-66 Hatton Garden, 5th Floor, Suite 23, London, England, ECIN 8LE), запропонував потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виступити інвестором комерційного проекту, пов`язаного з постачанням зернових культур. При цьому, задля створення у потерпілого хибного уявлення щодо справжності такого проекту та можливості отримання прибутку від його реалізації, ОСОБА_6 надав ОСОБА_7 інформацію, повідомивши, що, начебто, між компанією KORLET GROUP LTD та Oceans Gate Ltd Со було укладено договір щодо оренди (тайм-чартер) теплоходу Blue Gate ІМО:9138458 для доставки зернових культур (кукурудзи) до порту Олександрія (Єгипет), проте, у зв`язку з невиконанням зобов`язань KORLET GROUP LTD щодо оплати фрахту, розвантаження вантажу було заблоковано.

З метою приховування своїх дійсних намірів, спрямованих на заволодіння майном ОСОБА_7 та створення враження законності своїх дій та уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 зловживаючи довірою потерпілого запропонував йому укласти нотаріально посвідчений договір позики на суму 665 000 доларів США, що згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 25.06.2024 становить 27 165 250 гривень, до якого включити вимоги щодо строку та порядку повернення указаних грошових коштів.

Після укладення 25.06.2024 договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, ОСОБА_6 продовжуючи реалізацію свого прямого умислу, спрямованого на заволодіння майном потерпілого шляхом зловживання довірою ОСОБА_7 , надав потерпілому посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 25.06.2024 заяву щодо негайного використання отриманих коштів за договором позики на оплату всіх належних послуг по користуванню теплоходом Blue Gate ІМО: НОМЕР_1 .

Таким чином, ввівши потерпілого в оману, одержавши його згоду на участь в комерційному проекті в якості інвестора, ОСОБА_6 , не маючи дійсного наміру оплачувати послуги компанії Oceans Gate Ltd Со відповідно до укладеного договору оренди теплоходу Blue Gate, 25.06.2024 отримав від потерпілого грошові кошти в сумі 665 000 доларів США, що згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 25.06.2024 становить 27 165 250 гривень, що підтверджується договором позики від 25.06.2024 (зареєстровано в реєстрі за №1094).

Після цього, заволодівши грошовими коштами потерпілого ОСОБА_6 відмовився надавати потерпілому будь які докази використання грошових коштів отриманих в позику, свої зобов`язання за договором не виконав та жодних дій, спрямованих на їх виконання не вживав, після чого припинив свої контакти з потерпілим ОСОБА_7 .

Своїми діями, ОСОБА_6 , діючи в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ХІ від 24.02.2022, на всій території України строком на 30 діб (який в подальшому неодноразово продовжувався), переслідуючи корисливі мотиви, діючи умисно, заволодів грошовим коштами ОСОБА_7 в сумі 665 000 доларів США, (що згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 25.06.2024 становить 27 165 250 гривень),чим спричинив матеріальний збиток останньому на вказану суму, що у відповідності до п. 4 примітки до ст. ст. 185, 186, 189, 190 КК України, є особливо великим розміром спричинення шкоди.

За викладених обставин, 15.08.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, у спосіб передбачений для вручення повідомлень.

Постановою слідчого СУ ГУНП в Одеській області від 19.12.2025 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук.

Вжитими заходами розшуку, встановити місцезнаходження ОСОБА_6 до теперішнього часу не надалося можливим.

Сторона обвинувачення звертається до слідчого судді із клопотанням прозастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, посилаючись на існування в рамках кримінального провадження обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та те, що підозрюваний переховується від органу досудового розслідування, виїхав за межі України, у зв`язку із чим його оголошено у міжнародний розшук.

У судовому засіданні:

- прокурор вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі, клопотання просив задовольнити.

- захисник підозрюваного заперечувала проти задоволення клопотання, зазначивши, що підозра є необґрунтованою взагалі. Саме клопотання не відповідає нормам чинного законодавства. На запитання суду повідомила, що підзахисному відомо, що йому оголошено про підозру, він перебуває в Румунії, виїхав у зв`язку з воєнним станом. Зв`язувався з слідчим повідомляв своє місце знаходження.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів поданого клопотання вбачається, що 15.08.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах

У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої буде здійснено затримання, та законність мети цього затримання й подальшого тримання під вартою.

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

До того ж, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині підтверджується в сукупності наступними матеріалами кримінального провадження:

- допитом потерпілого ОСОБА_7 , відповідно до якого, встановлено, що між ОСОБА_7 , та ОСОБА_6 , 25.06.2024 укладено нотаріально посвідчений договір позики, зареєстрований у реєстрі за №1094 від 25.06.2024 року. Відповідно до умов вищевказаного договору, потерпілий передав грошові кошти в сумі 27 165 250 гривень, що на той момент відповідно до курсу НБУ становить 665 000, 00 доларів США. Та станом на 14.07.2025 жоден із зобов`язаних платежів по договору позики, не здійснений;

- копією договору позики зареєстрованого за №1094 від 25.06.2024 року між ОСОБА_7 , та ОСОБА_6 ;

- копією заяви ОСОБА_6 зареєстрованої за №1095 від 25.06.2024 року;

- іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Дані, що містяться у наданих слідчому судді копіях матеріалів кримінального провадження № 0000129 від 16.07.2025 можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 190 КК України, та виправдовують подальше розслідування.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

Як вбачається з матеріалів клопотання сторони обвинувачення, у зв`язку із виниклою необхідністю у проведенні процесуальної дії, а було надано доручення співробітникам УСР в Одеській області ДСР НПУ, на встановлення місцезнаходження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та забезпечення його явки до слідчого управління Головного управління в Одеській області, на виконання якого було отримано рапорт від оперуповноваженого УСР в Одеській області ДСР НПУ про те, що підозрюваний ОСОБА_6 07.10.2024 перетнув державний кордон України через ПП «Краківець» в напрямку Польщі, тобто переховується від органів досудового розслідування.

В судовому засіданні захисник підозрюваного повідомила, що він не переховується, знаходиться в Румунії, про, що повідомляв сторону обвинувачення, на що прокурор заперечив, та повідомив, що підозрюваний дійсно зв`язався зі слідчим та повідомив, що перебуває в Джакарті.

Постановою слідчого СУ ГУНП в Одеській області від 19.12.2025 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук.

Постановою слідчого від 19.12.2025 року досудове розслідування кримінального провадження № 0000129 було відновлено.

Відтак, з огляду на викладені обставини у сукупності, слідчий суддя приходить до переконання, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду в рамках даного кримінального провадження наявний.

Крім того, сторона обвинувачення у своєму клопотанні вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1 -5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду

Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є основним ризиком, який обґрунтовує необхідність вжиття запобіжних заходів.

Досліджуючи практику Європейського суду з прав людини, можливо дійти висновку, що небезпеку переховування від правосуддя необхідно визначати з урахуванням низки релевантних чинників, серед яких доцільно виокремити особистість обвинуваченого, його моральні якості та переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, його міжнародні контакти у поєднанні із загрозою суворості можливого покарання (рішення у справах «Пунцельт проти Чехії», «В. проти Швейцарії).

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 є особливо тяжким та передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років , що саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

На думку слідчого судді, на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності очікування можливого суворого покарання в сукупності з вагомістю доказів причетності підозрюваного до скоєння злочину саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Отже, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує покарання, що передбачене законом за вчинення тяжкого злочину, який інкримінується ОСОБА_6 та, оцінюючи його у сукупності з іншими наведеними вище обставинами, встановленими в ході розгляду клопотання, приходить до висновку про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні

Перевіряючи наявність зазначеного ризику, слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

Отже, на переконання слідчого судді, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України. За таких обставин, заборона спілкуватися з певними визначеними особами, як наслідок встановлення ймовірного впливу на них, є об`єктивною необхідністю забезпечення «недоторканості» показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність.

На думку слідчого судді, з метою подальшого безперешкодного розслідування по встановленню усіх обставин у цьому провадженні, необхідно обмежити підозрюваного у можливості спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні з приводу обставин, викладених у повідомленні про підозру.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає переконливими доводи слідчого у клопотанні та прокурора у судовому засіданні в обґрунтування наявності ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, надасть можливість ОСОБА_6 знищити, сховати речові докази, беручи до уваги те, що кримінальне провадження перебуває на початковій стадії, органом досудового розслідування здійснюються дії для збирання всіх необхідних доказів.

Враховуючи зазначене, ризик знищення або спотворення будь-якої із речей чи документів, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя визнає спроможним та приймає його до уваги.

Разом з тим, щодо існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя зауважує, що обґрунтування прокурора у судовому засіданні та слідчого у письмовому клопотанні щодо існування в рамках означеного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є неспроможними, формальними та такими, що нівелюють саму мету застосування запобіжного заходу, якою у тому числі є необхідність виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Також слідчий суддя вважає не доведеним стороною обвинувачення про наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, оскільки сторона обвинувачення при доведенні його існування не надала відповідних підтверджень зазначеному, а обмежилась лише висловленням припущень про можливе їх вчинення.

Як зазначалося вище, згідно матеріалів клопотання, постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_6 було оголошено в міжнародний розшук.

Враховуючи викладене, при вирішенні питання достатності вказаної постанови слідчого для встановлення факту оголошення підозрюваного ОСОБА_6 в міжнародний розшук, слідчий суддя враховує наступне.

Згідно ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.

Частиною 2 ст. 281 КПК України встановлено, що про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий суддя зазначає, що іншого порядку оголошення особи в міжнародний розшук ні чинний Кримінальний процесуальний кодекс України, ані інші спеціальні нормативно-правові акти не містять.

При цьому, згідно розділу IV Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол, затвердженої спільним Наказом 17.08.2020 № 613/380/93/228/414/510/2801/5, яким визначено порядок реалізації постанови у міжнародний розшук з публікацією Червоного оповіщення, а саме, що підставою для міжнародного розшуку, зокрема є ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (у тому числі в перекладі на одну з робочих мов Інтерполу) на стадії досудового розслідування.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що наявна в матеріалах клопотання постанова слідчого про оголошення підозрюваного ОСОБА_6 в міжнародний розшук, в повній мірі є достатньою для підтвердження факту оголошення вказаної особи в міжнародний розшук.

Згідно з роз`ясненням Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва НПУ відповідно до статті 84 Правил Інтерполу з обробки даних, затверджених Резолюцією 80-ї сесії Генеральної Асамблеї Інтерполу AG-2011-RES-07, публікацію циркулярного розшукового повідомлення про міжнародний розшук особи з метою її арешту та подальшої екстрадиції має бути погоджено з центральним органом щодо видачі (екстрадиції) та Генеральному секретаріату Інтерполу мають бути надані чіткі та прямі гарантії, що тимчасовий арешт і видачу (екстрадицію) особи буде запитано у випадку її арешту (затримання) на території країн-членів МОКП-Інтерпол у порядку передбаченому чинним законодавством.

На дев`яносто дев`ятій сесії (27.02-03.03.2017) Комісією з контролю файлів Інтерполу ухвалено рішення, що запобіжні заходи у вигляді дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу не є ордерами на арешт у розумінні ст. 83.2 Правил Організації.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК України визначено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали суду про тримання особи під вартою.

Враховуючи викладені обставини у сукупності, з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також враховуючи, що підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук, слідчий суддя приходить до переконання про наявність підстав для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за його відсутності в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Слідчий суддя наголошує, що нормою 2 ч. 6 ст. 193 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчого, після затримання підозрюваної особи і не пізніш як через 48 годин з часу її доставки до місця здійснення досудового розслідування слідчий суддя за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відтак, слідчим суддею протягом 48 годин з моменту доставки підозрюваного до органу досудового розслідування, у випадку його затримання, буде здійснена перевірка необхідності застосування саме такого запобіжного заходу, а не, зокрема, більш м`якого, що належним чином забезпечить права підозрюваного.

Крім того, враховуючи те, що на даний час вирішується питання саме про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому вирішення питання про застосування такого запобіжного заходу буде вирішуватися окремо у випадку його затримання, слідчий суддя, згідно ч. 3 ст. 183 КПК України не вирішує питання про визначення того чи іншого розміру застави, а також, згідно ч. 4 ст. 196 КПК України, не визначає дату закінчення строку дії ухвали у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 281, 309, 575 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

За відсутності підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Після затримання ОСОБА_6 і не пізніше, як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження доставити ОСОБА_6 до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_6 в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали слідчого судді.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1