ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2984/25 Справа № 201/8399/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Соборного районного суду м. Дніпра від 21 липня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000053, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має середньо-технічну освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 209 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Соборного районного суду м. Дніпра від 21 липня 2025 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 209 КК України і призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 222 КК України - штраф в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн, з позбавленням права обіймати посади у господарській сфері, пов`язані з матеріальною відповідальністю, обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями строком на 1 (один) рік; за ч. 1 ст. 209 КК України - 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у господарській сфері, пов`язані з матеріальною відповідальністю, обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями строком на 2 (два) роки та з конфіскацією майна.

ОСОБА_6 , на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади у господарській сфері, пов`язані з матеріальною відповідальністю, обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями строком на 2 (два) роки, з конфіскацією майна.

Відповідно до положень ст. 75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 3 (три) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

На підставі ст. 77 КК України, конфіскацію належного йому майна не застосовано.

Вирішено питання судових витрат.

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним за наступних обставин.

В невстановлені дату, місце та час, однак не пізніше початку листопада 2024 року, ОСОБА_6 , переслідуючи корисливу мету, вирішив отримувати неконтрольований державою прибуток за рахунок надання завідомо неправдивої інформації стосовно своєї волонтерської діяльності, з метою уникнення сплати ввізного мита на ввезені транспортних засобів, тобто з метою одержання пільг щодо податків.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022, що неодноразово продовжувався та Указами Президента від 12.08.2022 № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» на строк 90 діб, від 07.11.2022 № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» на 90 діб, тобто до 21.11.2022, і далі до теперішнього часу.

Відповідно до підпункту 14.1.113 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України митні платежі, це податки, що відповідно до цього Кодексу або митного законодавства справляються під час переміщення або у зв`язку з переміщенням товарів через митний кордон України. Статтею 30 Податкового кодексу України передбачено, що податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору. Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Відповідно до ст. 272 Митного кодексу України (далі - МКУ), ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України.

Статтею 276 МКУ визначено, що платниками мита є особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом.

Главою 53 розділу XII МКУ, регулюються загальні положення щодо пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами.

Відповідно до ст. 364 МКУ, цей розділ регулює умови та порядок пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності.

Стаття 368 МКУ, передбачено, що для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, банківських виписках, електронних повідомленнях з інтернет-магазинів, інших документах, які містять відомості про вартість таких товарів.

Статтею 287 МКУ, встановлено, що при ввезенні (пересиланні) на митну територію України товари, визначені відповідно до Закону України «Про гуманітарну допомогу» як гуманітарна допомога, звільняються від оподаткування ввізним митом.

Порядок ввезення на митну територію України гуманітарної допомоги регламентується Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2022 № 174 «Про деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану», у відповідності до положень якої громадяни України для здійснення митних формальностей надають співробітникам митних органів «Декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою», як особи, що перевозять відповідний товар.

На початку листопада 2024 року в ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на надання завідомо неправдивої інформації органам державної влади з метою одержання пільг щодо податків.

У вказаний період часу ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на отримання пільг, щодо несплати податків на автомобілі, котрі були завезені на територію України, як гуманітарну допомогу, з метою подальшого їх продажу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, представившись волонтером, який займається організацією допомоги НОМЕР_1 окремій бригаді сил територіальної оборони Збройних сил України (в/ч НОМЕР_2 ), звернувся до волонтера ОСОБА_8 із запитом про допомогу у відшуканні закордоном транспортного засобу, який нібито планувалося передати на баланс вказаної військової частини.

У свою чергу ОСОБА_8 , будучи переконаним, що виконує запит дійсного волонтера направлений на підсилення обороноздатності країни, діючи через довірених осіб, в Шотландії підшукав транспортний засіб «FORD Ranger XLT D/C 4WD», vin - НОМЕР_3 , 2009 року випуску, чорного кольору, обсяг двигуна - 2500, тип пального - дизель.

У подальшому вказаний автомобіль 24.11.2024 ввезено на територію України через пункт перетину кордону «Шегині» за адресою Львівська область, Мостиський район, н.п. Шегині, та до Львівської митниці з метою отримання пільг щодо податків, а саме обов`язкових митних платежів в сумі 226 397, 70 грн. (в т.ч. ввізне мито - 30 000 грн., акцизний податок - 108 664, 75 грн., ПДВ - 87 732, 95 грн.) надано «Декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою», де вказаний автомобіль за інформацією ОСОБА_6 зазначено як гуманітарний вантаж.

Далі у грудні 2024 року ОСОБА_8 передано автомобіль «FORD Ranger XLT D/C 4WD» ОСОБА_6 для подальшої передачі на баланс військової частини.

Водночас ОСОБА_6 , після отримання вищевказаного автомобіля, достовірно знаючи про необхідність сплати ввізного мита за товар, будучи обізнаним, що особи, які ввозять на митну територію України гуманітарну допомогу мають пільги щодо сплати податків, тобто звільняються від такого оподаткування ввізним митом, діючи умисно, з корисливих мотивів направленими на власне збагачення, використовуючи «Декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою», де зазначено завідомо неправдиві відомості про гуманітарне призначення вантажу, вказаний автомобіль в жодну військову частину не передав, та користувався ним самостійно для власних потреб.

Таким чином, ОСОБА_6 на підставі вищевказаної «Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою», до якої внесено неправдиву інформації про визнання гуманітарною допомогою, неправомірно одержав пільги зі сплати податків, та не сплатив податки за автомобіль марки «FORD Ranger XLT D/C 4WD», vin - НОМЕР_3 , 2009 року випуску, у формі обов`язкових митних платежів на загальну суму 226 397, 70 грн. (в т.ч. ввізне мито - 30 000 грн., акцизний податок - 108 664, 75 грн., ПДВ - 87 732, 95 грн.), внаслідок чого охоронюваним законом державним інтересам спричинено вказані збитки.

Умисні дії ОСОБА_6 які виразились у наданні завідомо неправдивої інформації органам державної влади з метою одержання пільг щодо податків у разі відсутності ознак кримінального правопорушення проти власності, кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 222 КК України.

Окрім того, на початку червня 2025 року у ОСОБА_6 виник умисел на легалізацію майна, одержаного злочинним шляхом, а саме на реалізацію автомобіля марки «FORD Ranger XLT D/C 4WD», vin - НОМЕР_3 , 2009 року випуску.

Так, відповідно до ст. 5 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» № 361-IX від 06.12.2019 (за наступними змінами та доповненнями), до легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, належать будь-які дії, пов`язані із вчиненням фінансової операції чи правочину з доходами, одержаними злочинним шляхом, а також вчиненням дій, спрямованих на приховання чи маскування незаконного походження таких доходів, чи володіння ними, прав на такі доходи, джерел їх походження, місцезнаходження, переміщення, зміну їх форми (перетворення), а так само набуттям, володінням або використанням доходів, одержаних злочинним шляхом.

У денний період часу 06.06.2025 ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що грошові кошти від продажу автомобіля «FORD Ranger XLT D/C 4WD» будуть отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а саме шахрайства з фінансовими ресурсами, використовуючи мобільний телефон із номером НОМЕР_4 , в мережі Інтернет на сайті безкоштовних оголошень «OLX» створив оголошення про продаж вказаного транспортного засобу за 4500 доларів США, а також здійснював пошук потенційних покупців, проводив переговори, обумовлював вартість та ставив умови продажу потенційним покупцям.

У подальшому приблизно о 12 годині 30 хвилин 07.06.2025 ОСОБА_6 , перебуваючи на перетині вул. Євпаторійської та бульвара Слави у м. Дніпро, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на набуття та володіння майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, достовірно знаючи, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом, продав ОСОБА_9 автомобіль «FORD Ranger XLT D/C 4WD» за 4300 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 07.06.2025 становило 178 328, 31 грн.

Таким чином, у вказані час та місці ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою легалізації майна, одержаного злочинним шляхом, внаслідок продажу вказаного автомобіля отримав та як наслідок умисно набув та володів грошовими коштами (майном) у загальній сумі 4 300 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 07.06.2025 становило 178 328, 31 грн., щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом.

Умисні дії ОСОБА_6 , що виразилися у набутті, володінні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, якщо ці діяння вчинені особою, яка знала, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом, кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 209 КК України.

В апеляційній скарзі:

- прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 209 КК України і призначити йому покарання: за ч. 1 ст. 222 КК України - штраф в розмірі 13 320 (тринадцяти тисяч триста двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 226 440 (двісті двадцять шість тисяч чотириста сорок) грн, з позбавленням права обіймати посади у господарській сфері, пов?язані з матеріальною відповідальністю, обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями строком на 1 (один) рік.

За ч. 1 ст. 209 КК України - 5 (п?ять) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у господарській сфері, пов?язані з матеріальною відповідальністю, обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями строком на 2 (два) роки, без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_11 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п?ять) років з позбавленням права обіймати посади у господарській сфері, пов?язані з матеріальною відповідальністю, обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями строком на 2 (два) роки.

Відповідно до положень ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, визначивши іспитовий строк 3 (три) роки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_10 наступні обов?язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд, призначаючи особі покарання за ч. 1 ст. 222 КК України у виді штрафу повинен був враховувати положення ч. 2 ст. 53 КК України та вирішувати питання про визначення штрафу у розмірі, не меншому за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Зазначає, що згідно з матеріалами кримінального провадження, кримінальним правопорушенням завдано майнову шкоду у розмірі 226 397, 70 грн., однак суд, призначивши ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 222 КК України покарання у виді штрафу у штраф в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн, безпідставно не врахував положення ч. 2 ст. 53, п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України, та не визначив обвинуваченому штраф у розмірі, не меншому за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (226 397, 70 грн), що свідчить про те, що при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_10 суд не застосував закон, який підлягав застосуванню, тобто допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом; ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України; в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, на думку колегії суддів, є слушними.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу.

Положеннями ч. 2 ст. 53 КК України передбачено, що за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до фактичних обставин встановлених судом, ОСОБА_12 , за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 222 КК України, неправомірно одержав пільги зі сплати податків, та не сплатив податки за автомобіль марки «FORD Ranger XLT D/C 4WD», vin - НОМЕР_3 , 2009 року випуску, у формі обов`язкових митних платежів на загальну суму 226 397, 70 гривень, внаслідок чого охоронюваним законом державним інтересам спричинено вказані збитки.

Тому, при обранні ОСОБА_11 міри виду покарання у виді штрафу, судом першої інстанції не враховано положення ч. 2 ст. 53 КК України, відповідно до яких, у такому випадку розмір штрафу не може бути меншим за розмір фактично отриманої обвинуваченим неправомірної пільги зі сплати податків в розмірі 226 397, 70 гривень.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.11.2024 (провадження № 51-2725 кс 24), від 19.10.2023 (провадження № 51-2877 км 23).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання.

Враховуючи, що застосування положень ч. 2 ст. 53 КК України фактично погіршує становище обвинуваченого ОСОБА_10 та вказує на необхідність застосування більш суворого покарання, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, з ухваленням в цій частині нового вироку.

В той же час, доводи прокурора щодо необхідності призначення ОСОБА_11 штрафу саме в розмірі 13 320 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 226 440 гривень, не є прийнятними, оскільки обвинуваченим завдано шкоди в розмірі 226 397,70 гривень, що еквівалентно 13 317 неоподаткованим мінімумам доходів громадян, а тому, штраф в розмірі 226 440 гривень, буде перевищувати розмір завданої майнової шкоди.

Саме такий вид та розмір покарання буде законним, справедливим та сприятиме його меті, тобто буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_10 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

У зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

З наведених підстав, вирок суду підлягає скасуванню та ухваленню апеляційною інстанцією нового в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_11 .

Керуючись ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 414, 420, 424, 532, КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 , - задовольнити частково.

Вирок Соборного районного суду м. Дніпра від 21 липня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000053, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 209 КК України, - скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 222 КК України у виді штрафу в розмірі 13 317 (тринадцяти тисяч триста сімнадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 226 389 (двісті двадцять шість тисяч триста вісімдесят девять) гривень, з позбавленням права обіймати посади у господарській сфері, пов?язані з матеріальною відповідальністю, обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями строком на 1 (один) рік.

За ч. 1 ст. 209 КК України у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у господарській сфері, пов`язані з матеріальною відповідальністю, обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями строком на 2 (два) роки, без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п?ять) років з позбавленням права обіймати посади у господарській сфері, пов?язані з матеріальною відповідальністю, обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями строком на 2 (два) роки.

Відповідно до положень ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, визначивши іспитовий строк 3 (три) роки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов?язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок набуває чинності з дня проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4