УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , оглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 , поданої в порядку ст. 303 КПК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_2 , подана в порядку ст. 303 КПК України, про скасування арешту на майно та зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши дану скаргу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема Главою 26, передбачений порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування.

Об`єктом оскарження на підставі глави 26 КПК України можуть бути тільки рішення, дії, бездіяльність слідчого, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду. Пунктами 1-11 ч. 1 ст. 303 КПК України визначений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, що можуть бути оскаржені, який не підлягає розширеному тлумаченню.

Зі змісту скарги встановлено, що ОСОБА_2 просить скасувати арешт майна, який накладено в рамках кримінального провадження №0000679 від 11.09.2024, а також зобов`язати уповноважену особу Вінницької окружної прокуратури вжити всіх заходів щодо повернення арештованого майна.

Однак вирішення вказаних питань не підлягає розгляду в порядку ст. 303 КПК України, оскільки регулюється главою 17, зокрема ст. 174 КПК України, якою передбачено розгляд питання про скасування арешту на майно шляхом звернення до суду з відповідним клопотанням.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема ухвали від 8 січня 2008 р. щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

Враховуючи, що у своїй скарзі ОСОБА_2 порушує питання, які підлягають розгляду в порядку іншого судового провадження, передбаченого ст. 174 КПК України, тобто скаргу неналежно оформлено та подано з порушенням вимог КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність її повернення заявнику.

Слідчий суддя звертає увагу заявника на те, що повернення скарги не позбавляє особу права, в порядку передбаченому КПК України, усунути зазначені недоліки, які потягли за собою повернення скарги та повторно звернутись до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 40, 284, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 , подану в порядку ст. 303 КПК України, разом із додатками повернути особі, яка її подала.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя