Провадження № 1-кс/643/6845/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2025 м. Харків

Слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0002866 від 09.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з середньою освітою, заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину, не працюючої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

встановив:

У провадженні слідчого відділу ХРУП № 2 ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002866 від 09.10.2025, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 31.01.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклала шлюб з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого на утриманні перебувавав рідний син від попереднього шлюбу малолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати якого померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З початку вересня 2025 року, більш точний час не встановлено, згідно з усною домовленістю між батьком дитини ОСОБА_7 та його дружиною ОСОБА_5 , малолітній ОСОБА_8 фактично проживав за місцем проживання ОСОБА_5 разом з її малолітньою донькою та батьками за адресою: АДРЕСА_1 . У подальшому під час спільного проживання ОСОБА_5 почала відчувати особисту неприязнь до малолітнього ОСОБА_8 , присутність останнього у кватирі дратувала її.

У період часу приблизно з 19:00 08.10.2025 до 17.00 год. 09.10.2025, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 перебуваючи у стані викликаному вживанням наркотичних засобів , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті стійкої особистої неприязні до малолітнього ОСОБА_8 , під приводом вжиття заходів виховного характеру, діючи з прямим злочинним умислом, спрямованим на спричинення малолітньому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи, що малолітній ОСОБА_8 перебуває у безпорадному стані через свій вік та нездатний в повною мірою усвідомлювати характер і значення вчинюваних проти нього дій, чинити опір або уникнути посягання на себе, умисно нанесла малолітньому ОСОБА_8 не менш ніж 6 ударів руками, ногами та гумвим капцем по тулубу, чим спричинила останньому синець по правій боковій поверхні грудної клітки справа по середнє-пахвовій лінії; синець на спині в міжлопатковій ділянці із наявністю на його тлі 4 (чотирьох) саден; по синцю в області проекції гребнів здухвинних кісток з обох сторін по передній поверхні; синець в області проекції гребня здухвинної кістки справа по боковій поверхні; синець на шкірі по задній поверхні проекції правої здухвинної кістки; синець в області проекції крижів справа.

Крім того, під час нанесення тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_8 умисно нанесла йому не менш ніж 13 ударів руками, ногами та гумвим капцем по нижнім та верхнім кінцівкам, чим спричинила синець в області проекції правого кульшового суглобу з переходом на стегно по зовнішній поверхні; синець по задній поверхні правого стегна у середній третині; по синцю на обох колінних суглобах по передній поверхні; синець по передній поверхні правої гомілки в нижній третині; синець в області правого гомілковостопного суглобу на рівні області проекції зовнішньої кісточки по переднє-зовнішньої поверхні; синець на шкірі по тильній поверхні правої стопи в області 13 плеснових кісток; синець на нігтьовій фаланзі під нігтем та на кінчику першого пальця правої стопи синець; синець по задній поверхні правого плечового суглоба визначається синець;синець по задній поверхні правого плеча у середній третині; синець в області правого ліктьового суглобу із захватом передпліччя по ліктьовій поверхні; по синцю в середній та нижній третинах по переднє-зовнішній поверхні лівого плеча, умисно нанесла не менш ніж 7 ударів руками та ногами по обличчю , чим спричинила синець в лобній ділянці справа; синець в лобній ділянці зліва з розповсюдженням через ліву надбрівну дугу та переходом на ліву скроневу ділянку, ліву виличну ділянку, орбітальну ділянку зліва по верхньому та нижньому повіках та захватом області лівої щоки; синець в орбітальній ділянці справа по верхньому та нижньому повіках із захватом спинки носу; синець в правій виличній ділянці з розповсюдженням на область правої щоки із наявністю 2 (двох) паралельних подряпин на його тлі; синець в області проекції середньої третини тіла нижньої щелепи справа; синець в області проекції кута нижньої щелепи справа та в області правої щоки; забиту рану на слизовій верхньої губи.

Відповідно до п. 2.3.2. «б», п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. вищезазначені ушкодження на обличчі, тулубі та верхніх і нижніх кінцівках у причинному зв`язку із смертю ОСОБА_8 не перебувають і мають ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

В цей же час , продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_8 , ОСОБА_5 умисно нанесла руками та ногами не менш ніж три удари по волосистій часини голови останньому , чим спричинила важку тупу закриту черепно-мозкову травму у вигляді забою глибинних структур головного мозку із локальним субарахноїдальним крововиливом по зовнішній (конвекситальній) поверхні в тім`яно-скроневій ділянці справа та на кордоні тім`яної та лобної часток обох півкуль головного мозку із розповсюдженням на міжпівкульну поверхню зліва, субдурального крововиливу розташованого по зовнішнім (конвекситальних) відділам обох півкуль головного мозку із деяким переходом на основу черепа в ділянці задньої черепної ямки та заходом у міжпівкульну щілину із локальним крововиливом в тім`яно-скроневій ділянці справа в товщу твердої мозкової оболонки, із наявністю крововиливу у м`які покриви голови з боку їх внутрішньої поверхні в лобно-тім`яній ділянці по середній лінії, в тім`яно-скронево-потиличній ділянці справа та в потиличній ділянці на рівні проекції потиличних горбів потиличної кістки та нижче, а також саднення на тлі синця на волосистій частині голови в тім`яній ділянці зліва.

09.10.2025 приблизно о 17:00, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, внаслідок умисно нанесених ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, у малолітнього ОСОБА_8 різко погіршився стан здоров`я та він втратив свідомість.

ОСОБА_5 , побачивши, що малолітній ОСОБА_8 не приходить до тями, маючи на меті уникнути відповідальності за скоєне, вирішила приховати обставини нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень та самостійно викликала о 17:40 бригаду швидкої невідкладної медичної допомоги, повідомивши при цьому неправдиву інформацію оператору 103 та в подальшому і медичним працівникам КНП ХОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», які прибули за викликом, про падіння дитини у ванній кімнаті вищевказаної квартири.

09.10.2025 бригадою екстреної медичної допомоги малолітнього ОСОБА_8 госпіталізовано до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова», де останній перебував на стаціонарному лікуванні до 12.10.2025 та, не приходячи до тями, незважаючи на надану медичну допомогу, помер ІНФОРМАЦІЯ_5 о 10.20 годині внаслідок отриманої за вищевказаних обставин важкої тупої закритої черепно-мозкової травми.

Причиною смерті малолітнього ОСОБА_8 явилася важка тупа закрита черепно-мозкова травма з внутрішньочерепними крововиливами (субдуральним та субарахноїдальним) та забоєм глибинних структур головного мозку, що у своїй течії ускладнилася гострим розладом мозкового кровообігу та набряком-набряканням головного мозку. Відповідно до п.2.1.3. «в, г» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. важка тупа закрита черепно-мозкова травма у вигляді вищезазначених ушкоджень, що має місце у малолітнього ОСОБА_8 , знаходиться у причинному зв`язку із настанням смерті і має ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя

ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх протиправних дій у вигляді спричинення тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_8 , умисно нанесла зазначені вище тілесні ушкодження останньому, що спричинили його смерть.

Таким чином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, , тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

14.10.2025 слідчим СВ ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області за погодженням з процесуальним керівником - керівником Харківської обласної прокуратури повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

14.10.2025 слідчим суддею Салтівського районного суду м. Харкова відносно підозрюваної ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб з моменту затримання, тобто до 12.12.2025.

Постановою керівника Салтівської окружної прокуратури м. Харкова строк досудового розслідування по кримінальному провадженню продовжено до 3-х місяців, а саме до 14.01.2026.

На сьогоднішній день ризики передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України КПК України, які враховані судом при обранні запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати, а саме те, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

У зв`язку з викладеним, сторона обвинувачення просить продовжити підозрюваній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки запобігання вказаним ризикам неможливе у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання в повному обсязі.

Захисник у судовому засіданні у своїй промові заперечив щодо задоволення клопотання по причині необґрунтованості, на його думку, повідомленої його підзахисній підозри та просив застосувати до підозрюваної більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрювана у судовому засіданні позицію свого захисту підтримала.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У провадженні слідчого відділу ХРУП № 2 ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002866 від 09.10.2025, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

14.10.2025 слідчим суддею Салтівського районного суду м. Харкова відносно підозрюваної ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб з моменту затримання, тобто до 12.12.2025.

Постановою керівника Салтівської окружної прокуратури м. Харкова строк досудового розслідування по кримінальному провадженню продовжено до 3-х місяців, а саме до 14.01.2026.

З матеріалів судової справи, наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення.

Факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom, (заява № 18731/19) від 28.10.1994).

Проте, у практиці ЄСПЛ відсутній універсальний підхід, за якого підозра вважається обґрунтованою. Це визначається конкретними обставинами (рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», заяви № 12244/86, № 12245/86, № 12383/86 від 30.08.1990, п.32; «Merabishvili v. Georgia», заява № 72508/13 від 28.11.2017, п.184), а також пов`язується зі ступенем суспільної небезпечності діяння.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою слідчим суддею не встановлено доказів, які б свідчили про зменшення чи відсутність ризиків встановлених під час обрання запобіжного заходу до ОСОБА_5 , що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а також які обумовлені тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою в інкримінованому кримінальному правопорушенні, свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Також, слідчий суддя вважає істотними зазначені слідчим та прокурором обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали слідчого судді про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 .

Згідно норми ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики є дійсними та триваючими, і вони в сукупності з нормою кримінально-процесуального закону, виходячи із загальних засад кримінального провадження, з метою виконання його завдань та застосування до особи належної правової процедури, виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 на більш м`яку, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою у спосіб продовження строку застосованого запобіжного заходу відносно особи підозрюваної у межах строку досудового розслідування, до 14.01.2026.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» (заява № 29761/02) від 10.06.2008, автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» (заява №33977/96) від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Враховуючи доведеність стороною обвинувачення наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, не спростованість їх на даний час стороною захисту, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим, оскільки надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України та ч. 3 ст. 199 КПК України.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 , слідчим суддею не встановлено.

Відповідно до норми ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а також щодо злочину, що спричинив загибель людини.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що до ОСОБА_5 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, в тому числі домашній арешт, для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Враховуючи підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено до переліку злочинів, за якими застава може не визначатись, ознаки суб`єктивної сторони інкримінованого кримінального правопорушення, керуючись загальними засадами кримінального провадження, з метою досягнення його завдань в рамках застосування до особи належної правової процедури, слідчий суддя вважає за необхідне продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначеного розміру застави.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 32, 110, 131, 132, 176-178, 183,193-194, 196, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задоволити.

Продовжити підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» у межах строку досудового розслідування, тобто до 14.01.2026, без визначеного розміру застави.

Строк дії ухвали - до 14.01.2026.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваною - в той же строк, але з моменту вручення їй копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 09.12.2025 о 11:05.

Слідчий суддя ОСОБА_1