ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, кримінальне провадження № 0000327 від 12.03.2025 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нижній Тагіл, рф, громадянина України, із професійно-технічною освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом, який перебував на посаді кулеметника 3-го штурмового спеціалізованого відділення 1- го штурмового спеціалізованого взводу 2-ї штурмової спеціалізованої роти військової частини НОМЕР_1 , у званні солдат, не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 14.06.2023 року Криворізьким районним судом м. Кривого Рогу за ч.4 ст.185 КК України засуджений до позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання більш суворим покаранням за вироком Покровського районного суду м. Кривого Рогу від 28.03.2023 остаточно призначено покарання у вигляді 5 років та 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Ленінського рс м. Дніпропетровська від 16.09.2024 звільнений на підставі ст. 81-1 КК України, невідбуте покарання 3 роки 10 місяців 13 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 обвинуваченого ОСОБА_3 захисник ОСОБА_5

Встановив:

24.09.2024 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 164 солдат ОСОБА_3 був зарахований до списку особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду кулеметника 3-го штурмового спеціалізованого відділення 1-го штурмового спеціалізованого взводу 2-ї штурмової спеціалізованої рот військової частини НОМЕР_1 .

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 року солдат ОСОБА_3 набув статус військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен окрім іншого, дотримуватися вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 6, 11,16, 49 Статусу внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України № 548 ХІV від 24.03.1999, ст. 1,3,4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, затвердженого Законом України № 551 ХІV від 24.03.1999, Військової Присяги. Які вимагають від нього свято і неупереджено додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей і дотримуватися військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст. 129, 130,199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення знань з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання слухових обов`язку, зобов`язують військовослужбовців у військовий час постійно знаходячись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира ( начальника).

Відповідно до п.п 1,3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи ( занять) протягом робочого ( навчального) часу, виключаючи перерви, встановлені розпорядком ( розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира ( начальника).

Проте, солдат ОСОБА_3 , всупереч вищевказаним вимогам та нормам чинного законодавства, діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби, вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку проходження військової служби ( військовий злочин) за наступних обставин.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_3 29.01.2025 року після відпустки для лікування, призначеного військово-лікарською комісією у зв`язку із травмою, до місця несення служби не з`явився, командуванню про причини свого неприбуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, та був незаконно відсутній на службі до 03.10.2025 року, тобто до тих пір, поки був доставлений військовослужбовцями ВЧ НОМЕР_1 до ВП № 4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, розташованого по вулиці Павла Глазового, 2 А в Саксаганському районі и. Кривого Рогу Дніпропетровської області, тим самим вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби ( військовий злочин) було припинене.

Умисні дії ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч. 5 ст. 407 КК України, за ознаками: нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 407 КК України визнав в повному обсязі. В скоєному розкаюється та просить суворо не карати.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому.

Відповідно до ч.1 ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено.

Згідно ст. 67 КК України обставинами які обтяжують покарання обвинуваченого є рецидив злочину.

Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України (Т. 2, а.с. 516).

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, яке відноситься до тяжкого злочину.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особистість обвинуваченого, раніше судимий ( Т.2, а.с.48-55), на обліку в КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» у лік аря психіатра та лікаря нарколога не перебував та не перебуває ( Т.2, а.с. 57,59).

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд виходить із положень ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих покарання обставин, дані про винну особу, який раніше судимий, його вік, у зв`язку з чим вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання за ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років.

Остаточну міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно визначити на підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком суду, приєднати частину не відбутого ним покарання, за вироком Криворізького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.06.2023 року, призначивши йому за сукупністю вироків остаточне покарання у виді 5 років 7 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Підстав для застосування ст.ст.69, 69-1,75 КК України судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

Ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять ) років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за цим вироком суду у виді позбавлення волі строком на п`ять років, приєднати частину невідбутого ним покарання, призначеного вироком Криворізького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.06.2023 року, призначивши йому за сукупністю вироків остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 7 ( семи) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_3 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 04 жовтня 2025 року до 04 грудня 2025 року .

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 до набрання вироку законної сили залишити без змін.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити обвинуваченому та потерпілим право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення із журналом судового засідання і на подання на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1