Справа № 191/4960/25
Провадження № 1-в/191/499/25
У Х В А Л А

іменем України

06 жовтня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області в режимі відеоконференції з приміщення Синельниківської ВК № 94 с. Шахтне клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього ст.81 КК України, а саме умовно-дострокове звільнення від покарання,

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся засуджений ОСОБА_5 з клопотанням про застосування до останнього ст. 81 КК України, а саме умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, в обґрунтування клопотання зазначив, що в період відбування покарання працевлаштований має заохочення до сумлінне ставлення до праці, бере активну участь у заходах, які проводяться в колонії, став на шлях виправлення.

Засуджений в судовому засіданні підтримав заявлене ним клопотання, пояснив відбуває покарання у виді 5 років позбавлення волі, призначене вироком Краматорського міського суду Донецької області від 22.11.2021 року, з урахуванням ухвали Дніпровського апеляційного суду від 20.02.2025 року за ч.2 ст. 186 КК України, відбув 2/3 строку покарання, має заохочення, працевлаштований, бере участь у заходах, які проводяться в колоні, та у заходах по благоустрою території, тому вважає, що може бути звільнений умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України.

Представник ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)» в судовому засіданні пояснив, що станом на сьогодні засуджений ОСОБА_5 працевлаштований, посередньо характеризується, має заохочення, комісією установи відбування покарання відмолено у застосуванні до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 101 КВК України, ст. 81,82 КК України, у зв`язку з тим , що засуджений на шлях виправлення не став.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 , оскільки вважає, що ОСОБА_5 не довів своє виправлення.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Краматорського міського суду Донецької області від 22.11.2021 року ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. В строк відбування покарання зарахований строк тримання під вартою з 14.11.2019 року по 08.03.2020 року. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20.02.2025 року вирок в частині засудження ОСОБА_5 за ч.2 ст. 185 КК України на підставі ст. 49 КК України скасований, ОСОБА_5 вважається засудженим за ч.2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі.

Згідно з довідкою з особової справи №65-П-25 засуджений ОСОБА_5 з 05 квітня 2025 року відбуває покарання в Державній установі «Синельниківська виправна колонія (№94)», початок строку 30.08.2021 року, кінець строку 06.05.2026 року.

Встановлено, що 15.04.2025 року комісією установи відбування покарання відмолено у застосуванні до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 101 КВК України, у зв`язку з тим , що засуджений на шлях виправлення не став.

15.04.2025 року комісією установи відбування покарання відмолено у застосуванні до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 82 КК України, у зв`язку з тим, що засуджений на шлях виправлення не став.

15.04.2025 року комісією установи відбування покарання відмолено у застосуванні до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 81 КК України, у зв`язку з тим, що засуджений на шлях виправлення не став.

Невідбута частина строку покарання станом на 06.10.2025 року становить 7 місяців.

Засуджений характеризується посередньо, має заохочення, має стягнення (погашено у встановленому законом порядку), протягом останніх півроку порушень не вчиняв; режим тримання не порушує; бажає змінити своє життя, але за поведінкою особи та інших джерел вбачається, що вказане не відповідає дійсності. Відповідно до оцінки ризику вчинення повторного правопорушення, ризик оцінюється як середній; ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

З довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_5 вбачається, що останній має заохочення у виді подяки за сумлінну поведінку і ставлення до праці, 08.10.2021 року мав стягнення у виді догани за виготовлення та зберігання забороненого предмету.

Так, ст.6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно із ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Отже, умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Так, суд звертає увагу і на те, що ОСОБА_5 є особою, раніше неодноразово судимою за умисні корисливі злочини, втім у даному випадку він висловлену йому державою довіру не виправдав, на шлях виправлення не ставав та вчиняв нові злочини, що тягло призначення йому покарання за наступним вироком за правилами ст. 71 КК України. Згідно з відомостями, наданими ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)» ОСОБА_5 зловживав алкоголем, бажає змінити своє життя, про те це бажання має поодинокий та несистемний характер, усвідомлює, що саме потребує змін, але при цьому нічого не робить.

Вирішальне значення має активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

На думку суду, наведені відомості свідчать про антисоціальну спрямованість особи засудженого та стійкість його протиправної поведінки, а отже і про те, що досягнення щодо останнього мети кримінального покарання до повного його відбуття має підтверджуватись особливо вагомими та переконливими відомостями і доказами, яких не вбачається.

Таким чином, з огляду на викладене, суд критично оцінює доводи засудженого з приводу того, що він довів своє виправлення, саме фактичним відбуттям 2/3 строку призначеного покарання, наявністю заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК та правилами внутрішнього розпорядку, дотримання трудового розпорядку. Зазначене не може слугувати достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

Отже, бездоганної поведінки засудженого протягом усього строку відбування покарання судом не встановлено, оскільки факт, того, що засуджений виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, каяття у скоєному злочині, а в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Отже, зміст вищезазначених обставин не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Краматорського міського суду Донецької області від 22.11.2021 року з урахуванням ухвали Дніпровського апеляційного суду від 20.02.2025 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього положень ст.81 КК України, а саме умовно-дострокове звільнення від покарання, відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи діб з дня її оголошення, а засудженим в той же час та в тому ж порядку з моменту вручення йому даної ухвали.

Суддя ОСОБА_1