У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 листопада 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 жовтня 2025 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову дізнавача сектору дізнання Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000002.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

представник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 жовтня 2025 року відмовлено в задоволенні скарги представника потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на постанову дізнавача сектору дізнання Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000002.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати ухвалу та постановити нову, якою скасувати постанову старшого дізнавача СД Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області про закриття кримінального провадження № 0000002.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.

На обґрунтування поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді представник ОСОБА_6 вказує на те, що повний текст оскаржуваної ухвали він отримав через електронний суд 17.10.2025 р., а тому є підстави для поновлення строку на подачу апеляційної скарги.

По суті апеляційної скарги представник ОСОБА_6 зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.

В ході досудового розслідування встановлено, що на другому поверсі за адресою м. Миколаїв, вул. Курортна, 19-А, між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_8 наніс ОСОБА_9 один удар в область голови. З метою припинення протиправних дій, потерпілий ОСОБА_5 відставив ОСОБА_8 до стіни та почав тримати. ОСОБА_8 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, наніс потерпілому не менше 5 ударів в область грудної клітини та рук, внаслідок чого ОСОБА_5 отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді синців, забою м`яких тканин обох верхніх кінцівок. Вказані обставини підтверджені в ході досудового розслідування, а саме протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_5 , слідчого експерименту з потерпілим, висновком експерта № 20, яким підтверджено наявність легких тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 за 10 діб до огляду.

Представник вважає, що суд надав невірну оцінку даним висновку експерта, в якому зазначено походження тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 від рук, ніг або інших предметів, з давністю утворення біля 10 діб до часу огляду, що підтверджує їх отримання під час конфлікту, який мав місце 30.12.2024р.

Вказані обставини на думку апелянта свідчать про передчасність закриття кримінального провадження, оскільки з матеріалів справи не вбачається всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки всіх доказів.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга представника потерплого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на постанову дізнавача сектору дізнання Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 20.06.2025 р. про закриття кримінального провадження, внесеного № 0000002 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Скарга мотивована, тим, що досудове розслідування проведено не повно та не всебічно. Після вказівок прокурора провести подальше досудове розслідування, дізнавач не провів жодної слідчої дії, незважаючи на те, що такі вказівки давались прокурором, натомість передчасно закрив кримінальне провадження.

Слідчий суддя встановив, що слідчим проведено низку процесуальних дій, зокрема допитні потерпілий, свідки, проведений слідчий експеримент за участю потерпілого, отриманий висновок експерта, проведені інші необхідні процесуальні дії.

Оцінюючи зміст постанови слідчого про закриття провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що постанова відповідає вимогам ст. 110 КПК України, містить мотивацію, належне обґрунтування, з урахуванням зібраних та перевірених доказів, в постанові викладено зміст обставин які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, посилання на відповідні положення кримінального та кримінального процесуального законів. Належних, допустимих та достатніх доказів для пред`явлення будь-якій особи про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, дізнавачем не здобуто.

За цих обставин слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови слідчого від 20.06.2025 р. про закриття кримінального провадження та для задоволення скарги заявника.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка вважала ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, пояснення потерпілого та його представника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, матеріали надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ст. 395 КПК України, апеляційна скарга подається на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

За змістом ч. 1 ст. 117 КПК України, строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду, якщо він пропущений з поважних причин.

При цьому, законом не визначено переліку підстав, за наявності яких, строк на оскарження підлягає поновленню, і це питання, має вирішуватися судом, з урахуванням всіх встановлених обставин справи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Перевіркою матеріалів судового провадження встановлено, що ухвала слідчим суддею постановлена 10.10.2024 р., за участю представника ОСОБА_11 . Копію повного тексту оскаржуваного рішення слідчого судді представник ОСОБА_11 отримав 16.10.2025 р., що підтверджується даними матеріалів провадження, а апеляційна скарга подана 20.10.2025 р., тобто поза межами строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи отримання копії ухвали 16.10.2025 р., подання скарги 20.10.2025 р. з незначним пропуском в 5 днів, необізнаність представника з мотивами постановленого слідчим суддею рішення та відсутність ознак зловживання процесуальними правами, апеляційний суд визнає причини пропуску поважними й поновлює представнику строк не апеляційне оскарження ухвали.

У ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених рішень.

Крім того, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч. 1 ст. 94 КПК України).

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

В ст. 284 КПК України, визначені підстави та порядок закриття кримінального провадження, а також оскарження такого рішення.

Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Як вбачається з аналізу норм кримінального процесуального закону, під час досудового розслідування обов`язково повинні бути дотриманні принципи повноти та об`єктивності, що є оціночними поняттями. Надаючи складові оцінки доказів у провадженні, законодавець, між тим, залишає за слідчим (прокурором або суддею) можливість прийняття (або неприйняття) рішення про наявність підстав для закриття кримінального провадження.

Положеннями ч. 1 ст. 2 КК України передбачено, що підставою для настання кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Складом кримінального правопорушення визнається сукупність закріплених у законі України про кримінальну відповідальність ознак, за наявності яких, реально вчинене суспільно небезпечне діяння визнається кримінальним правопорушенням.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що 04.01.2025 р. дізнавачем сектору дізнання Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області на підставі заяви ОСОБА_5 , до ЄРДР за № 0000002 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за фактом можливого спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень у вигляді забою грудної клітини.

Дізнавачем допитано, як потерпілого ОСОБА_5 , який повідомив, про обставини отримання ним тілесних ушкоджень, а саме про те, що 30.12.2024 р. ОСОБА_8 накинувся на його дружину та почав наносити їй удари руками, він, з метою захисту своєї дружини, почав відтягувати ОСОБА_8 від дружини. В цей час ОСОБА_8 наніс йому приблизно 5 ударів в область грудної клітини та рук.

Крім того, дізнавачем допитано як свідка ОСОБА_9 та неповнолітного ОСОБА_10 , які загалом підтвердили повідомлені ОСОБА_5 обставини, отримано висновок експерта № 20 від 27.01.2025 р., яким підтверджено наявність у потерпілого ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень, та довідку КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» від 04.01.2024 р., щодо звернення ОСОБА_5 до лікарні з приводу наявних тілесних ушкоджень. Інші допитані, як свідки особи будь-яких обставин отримання ОСОБА_5 тілесних ушкоджень не повідомили, зокрема свідок ОСОБА_12 показала що чула конфлікт та звук розбиття скла у під`їзді, свідок ОСОБА_13 чув галас та сварку між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Під час слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_9 на місці розповів та показав про обставини конфлікту із ОСОБА_8 , який відбувся 30.12.2024 р.

Дізнавач допитав як свідків ОСОБА_8 та його дружину ОСОБА_14 , які пояснили, що конфлікт спровокувало подружжя ОСОБА_15 , які першими розпочали сварку та вчиняли агресивні дії щодо них, самі свідки стверджують, що тілесних ушкоджень нікому не завдавали і подали до поліції заяву про хуліганські дії Оводів.

Як дізнавач так і слідчий суддя встановили, що тілесні ушкодження, зі слів потерпілого ОСОБА_5 , він отримав 30.12.2024 р., проте зважаючи на те, що за медичною допомогою потерпліий вперше звернувся 04.01.2024 р., тому об`єктивно встановити факт отримання потерпілим ОСОБА_5 тілесних ушкоджень саме 30.12.2024 р. не виявляється за можливе.

З наведеними висновками погоджується і апеляційний суд. Крім того, слід зауважити, що показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не приймаються до уваги, оскільки їх показання, з огляду на сімейні зв`язки з потерпілим, можуть бути упередженими. В той же час, жоден інший свідок не повідомив обставин спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Стосовно посилань захисника на висновок експерта № 20 від 27.01.2025 р., який на переконання сторони захисту підтверджує отримання потерпілим ОСОБА_5 тілесних ушкоджень 30.12.2024 р., то у вказаному висновку експертом висловлено лише припущення щодо можливого отримання потерпілим ОСОБА_5 тілесних ушкоджень з давністю їх утворення біля 10 діб до часу огляду, а відтак об`єктивно встановити дату та час отримання потерпілим ОСОБА_5 тілесних ушкоджень і саме за обставин інкримінованих ОСОБА_8 дій не можливо. За таких умов, відповідно до ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Сам по собі обсяг проведених дізнавачем слідчих дій вказує, що дізнавач дотримався вимог ч. 2 ст. 9 КПК України щодо повноти, всебічності та неупередженості розслідування. Доводи апелянта про неповноту перевірки не підтверджені жодними новими відомостями чи доказами, які не були предметом оцінки дізнавача або слідчого судді.

Перевіряючи дотримання вимог ст. 110 КПК України, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що постанова від 20.06.2025 р. оформлена належним чином, містить опис фактичних підстав, мотивувальну частину з викладенням правових позицій та посиланням на норми права, а також резолютивну частину, відображає проведені слідчі та процесуальні дії, оцінку одержаних відомостей і причини, з яких дійшов висновку про відсутність складу злочину. За таких обставин висновок слідчого судді про законність і обґрунтованість постанови слідчого відповідає фактичним даним матеріалів провадження і вимогам ст. 284 КПК України.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги представника є оціночними, повторюють позицію, що перевірялася судом першої інстанції, не містять нових даних чи доказів, здатних спростувати висновки про відсутність у діях ОСОБА_8 ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та не свідчать про неправильне застосування слідчим суддею норм кримінального процесуального закону. Підстав для скасування ухвали та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

поновити представнику ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 жовтня 2025 року.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 жовтня 2025 року про відмову в задоволенні скарги представника потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_11 на постанову дізнавача СД Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 20.06.2025 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000002, залишити без змін, апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3