Кримінальне провадження №629/8775/25
Номер провадження 1-кп/629/495/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_5 , провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Лозова, судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лозова, Харківської області, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, непрацюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

06.11.2025 близько 12:20 ОСОБА_6 прийшов до магазину «продукти 221» ТОВ АТБ Маркет, який розташований за адресою: Харківська область, м. Лозова, м-н 4, буд.44 А, де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_5 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, знаходився за вищевказаною адресою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливого мотиву, з метою наживи, достовірно знаючи про те, що згідно з Указом Президента України N?64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан на всій території України та в подальшому його дію продовжено, припускаючи, що за його діями ніхто не спостерігає взяв з прилавків в торгівельному залі магазину «Продукти 221» різноманітні товари та заховав їх під свій одяг, а саме: енергетичний напій «Red Bull», ж/б, об`ємом 473 мл, вартістю 85 гривень 14 копійок, сир плавлений ТМ «Molendam» серії «Vershkoviy», масою 70 г., вартістю 26 гривень 70 копійок, сир плавлений ТМ «Molendam» серії «Julienne», масою 70 г., вартістю 27 гривні 40 копійок, сир плавлений ТМ «Molendam» серії «Hollander», масою 70 г., вартістю 26 гривень 70 копійок, булочку «Малятко з кремом» ТМ «Кулиничі», масою 110 г, вартістю 14 гривень 40 копійок, ковбасу «Прем?єра» ТМ «М?ясна лавка», масою 420 г, вартістю 107 гривень 50 копійок, виріб фаршевий «Баварський» ТМ «Ковбасний ряд» Розумний вибір, масою 420 г, вартістю 78 гривень 10 копійок, булочку «Тріо смаків» ТМ Кулиничі, масою 110 г, вартістю 18 гривень 95 копійок, йогурт питний ТМ «Своя лінія» зі смаком чорниці, масою 400 г, вартістю 24 гривні 80 копійок, глазуроване бісквітне тістечко «MINIONS» з молочним кремом та банановою начинкою, масою 27 г, в кількості 3 шт., вартістю 22 гривні 40 копійок за одне, на суму 67 гривень 20 копійок на загальну суму 476 гривень 89 копійок. В цей час дії ОСОБА_5 були помічені з камер відеоспостереження працівниками охорони магазину «Продукти 221».

Далі, ОСОБА_5 усвідомлюючи, що його дії викриті охоронцями магазину ОСОБА_7 та ОСОБА_8 почав втікати від них, на прохання охоронців зупинитися не реагував.

У подальшому ОСОБА_5 з вищевказаним майном вибіг з приміщення магазину, а охоронці ОСОБА_7 та ОСОБА_8 побігли за ним.

Пробігши незначну відстань ОСОБА_5 був зупинений охоронцями магазину, які припинили його злочинні дії до того моменту, як ОСОБА_5 отримав реальну можливість розпорядитися та користуватися відкрито викраденим майном.

Таким чином, ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінці, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

У випадку доведення ОСОБА_5 свого злочинного наміру до кінця юридичній особі ТОВ «АТБ Маркет» була б спричинена майнова шкода на суму 476 гривень 89 копійок.

ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення правопорушення, викладені в обвинувальному акті, не заперечував визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин які ніким не оспорюються, пояснив, що 06.11.2025 прийшов в магазин АТБ на 4 мікрорайоні, м. Лозова, йому дуже хотілося їсти, він почав брати продукти харчування, деякі тримав в руках, а деякі поклав в кишеню, оскільки в нього не було коштів, він вирішив вийти з магазину не розрахувавшись. Вийшов з магазину, почув крик «Стій», після чого він почав тікати, коли забіг за кут магазину, зрозумів, що за ним біжать охоронці, він зупинився, до нього підбігли охоронці, відвели в магазин, де він віддав продукти, які викрав. Зазначив, що його батько лежав в лікарні, тому всі кошти пішли на лікування, коли вчиняв злочин був у відчаї, у зв`язку з скрутним матеріальним становищем. Також повідомив, що приблизно рік стоїть на замісній терапії в м. Харків, де отримує по листу призначення наркотичні засоби, йому була встановлена мінімальна доза 4 таблетки на день. Перед цим вживав наркотичні засоби днів за п`ять, але оскільки метадон в крові зберігається протягом місяця, на огляді в медичному закладі було встановлено, що він перебуває в наркотичному сп`янінні. Також повідомив, що коли вчиняв злочин було дуже погано, що було викликано вживанням наркотичних засобів, у зв`язку з чим було сильне відчуття голоду, тому він вчинив крадіжку продуктів харчування, про що дуже шкодує.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину в повному обсязі, а також те, що ним не оскаржуються фактичні обставини кримінального провадження, які зазначені в обвинувальному акті, обвинувачений вірно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів по кримінальному провадженню, у суду відсутні сумніви в добровільності та істинності позиції обвинуваченого, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд обмежив дослідження доказів по кримінальному провадженню, обмежившись допитом обвинуваченого, вивченням його особистості, та визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин які ніким не оскаржуються.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає вина ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена.

Таким чином, дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України тобто, закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

При вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він є громадянином України, із середньою освітою, неодружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає разом з матір`ю за кордоном, не працює, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2024 року, у зв`язку з вживанням опіоїдів зі шкідливими наслідками, за місцем мешкання характеризується формально, раніше не судимий.

При призначенні та визначенні виду покарання для обвинуваченого ОСОБА_5 суд враховує те, що він вчинив тяжкий злочин, передбачений ч.5 ст.12 КК України.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 суд вважає його щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, також . іншою обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає те, що злочин вчинено з мотивів скрутного матеріального становища.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини і захистом інтересів держави й суспільства.

Норми закону України про кримінальну відповідальність наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до положень ст. 69 КК України суд за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України тобто, закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану, за наявності обтяжуючої обставини, карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Таким чином, санкцією ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України передбачено тільки покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання, воно повинно ґрунтуватися, зокрема на принципах індивідуалізації та справедливості.

Відповідно до правової позиції щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Значення покарання визначається не його жорстокістю, а справедливістю, невідворотністю, своєчасністю і неминучістю його застосування за злочин, вчинений обвинуваченими.

Також, суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно з ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Таким чином, судом встановлено наявність обставини, що пом`якшує покарання: щире каяття обвинуваченого, яке підтверджується повним визнанням вини, критичною оцінкою своєї поведінки та жалем з приводу вчиненого; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що виразилось у наданні послідовних зізнавальних показань та сприянні встановленню обставин події; злочин вчинено з мотивів скрутного матеріального становища та фактичної відсутності коштів на придбання продуктів харчування, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування ст. 69 КК України та призначення основного покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України. Також суд бере до уваги, що наявність однієї обтяжуючої обставини не перешкоджає застосуванню ст.. 69 КК України, на відміну від ст.69-1 КК України.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, яке в санкції ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України закріплене, як безальтернативне, може бути "надмірним тягарем" для нього та покарання у виді позбавлення волі не перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

З урахуванням викладеного, тяжкості скоєного кримінального правопорушення, а саме інкриміноване діяння є закінченим замахом на відкрите викрадення чужого майна, злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі обвинуваченого, у зв`язку з чим реальні майнові наслідки не настали, оскільки продукти харчування були повернуті потерпілому, мотив вчинення злочину не був пов`язаний із наживою чи отриманням матеріальної вигоди, а зумовлювався відчуттям голоду, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, обставин, що пом`якшують покарання, обставину, що обтяжує покарання, враховуючи, що предметом посягання були продукти харчування, з урахуванням відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, так як останній не тільки критично оцінив свою злочинну поведінку, а несе кримінальну відповідальність не оспорюючи кваліфікацію дій, який своїми зізнавальними показаннями, сприяв органам досудового слідства у з`ясуванні обставин вчинення злочину, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, також враховуючи, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, суд вважає, що покарання у виді реального позбавлення волі не відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, який перебуває під вартою з 06.11.2025 року, і відчув на собі каральну та виховну функцію кримінального покарання, тому суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст. 75 КК України, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. На переконання суду, таке покарання для обвинуваченого ОСОБА_5 буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості кримінального правопорушення, відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.11.2025 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до вимог ст.124 КПК України із обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно стягнути процесуальні витрати, які пов`язані з проведенням у справі експертизи в сумі 7131,20 грн.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, та із застосуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді 5( п`яти) років позбавлення волі

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти негайно, в залі суду.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню № 0001150 судово-товарознавчих експертиз у загальному розмірі 7131,20 грн, а саме: СЕ-19/121-25/28331-ТВ від 21.11.2025 у розмірі 2228,50 грн, СЕ-19/121-25/28832-ТВ від 19.11.2025 у розмірі 2228,50 грн, СЕ-19/121-25/28829-ТВ від 18.11.2025 у розмірі 2674,20 грн, перерахувавши їх на р/р UA0020649, код класифікації доходів бюджету 24060300, , банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), отримувач платежу ГУК Харків обл/МТГ Харкiв/24060300, найменування коду класифікації доходів бюджету: інші надходження.

Арешт на майно накладений ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.11.2025 скасувати.

Речові докази по кримінальному провадженню: енергетичний напій «Red Bull», ж/б, об`ємом 473 мл, сир плавлений ТМ «Molendam» серії «Vershkoviy», масою 70 г., сир плавлений ТМ «Molendam» серії «Julienne», масою 70 г., сир плавлений ТМ «Molendam» серії «Hollander», масою 70 г., булочку «Малятко з кремом» ТМ «Кулиничі», масою 110 г, ковбасу «Прем?єра» ТМ «М?ясна лавка», масою 420 г, виріб фаршевий «Баварський» ТМ «Ковбасний ряд» Розумний вибір, масою 420 г, булочку «Тріо смаків» ТМ Кулиничі, масою 110 г, йогурт питний ТМ «Своя лінія» зі смаком чорниці, масою 400 г, глазуроване бісквітне тістечко «MINIONS» з молочним кремом та банановою начинкою, масою 27 г, в кількості 3 шт., які передано під зберігальну розписку потерпілій стороні магазину «Продукти 221» ООО АТБ Маркет - залишити в розпорядженні потерпілої сторони; DVD-R диск з відеозаписами диску з камер відеоспостереження магазину «Продукти 221» ТОВ «АТБ-маркет», який перебуває в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_10