Справа № 308/770/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області підполковника юстиції ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Павленкове, Новопсковський район, Луганська область, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, у кримінальному провадженні №0000014, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.01.2026,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в ОВС 2 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області підполковник юстиції ОСОБА_5 , за погодженням прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, у кримінальному провадженні №0000014, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.01.2026.

Клопотання обґрунтоване тим, що у рамках даного кримінального провадження досліджуються обставини зайняття громадянкою України ОСОБА_7 посади в незаконно утвореному судовому органі на тимчасово окупованій території Луганської області, а саме помічника судді Марківського районного суду ЛНР, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що згідно з Конституцією України Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією (далі рф) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

27.04.2014 всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф володимир путін, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 №36/103, від 16.12.1970 №2734 (ХХV), від 21.12.1965 №2131 (ХХ), від 14.12.1974 №3314 (ХХІХ), переслідуючи загарбницькі мотиви за підтримки збройних сил рф створили на території Луганської області терористичну, згідно з абзацом 19 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» організацію «Луганська народна республіка», одним із основних завдань якої є зміна меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України (а саме шляхом відокремлення від України території Луганської області в порушення порядку, встановленого Конституцією України, згідно зі ст. 2, 73 якої територія України є цілісною і недоторканою, а питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом), тобто стійке об`єднання невизначеної кількості осіб (більше трьох), що створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, та в якому її структурні підрозділи здійснюють терористичну діяльність з відома керівників (керівних органів) усієї організації.

Після цього, з метою поширення та закріплення своє влади на території Луганської області владою рф за сприяння громадян України, які пішли на співпрацю та вступили в лави вказаної терористичної організації почали створюватися незаконні державні органи, правоохоронні та судові органи та активне приведення законодавства «ЛНР» у відповідності до конституції та законодавство рф.

У подальшому, всупереч нормам міжнародного гуманітарного права президент рф володимир путін, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 №36/103, від 16.12.1970 №2734 (ХХV), від 21.12.1965 №2131 (ХХ), від 14.12.1974 №3314 (ХХІХ), бажаючи захопити всю територію України, спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил рф на територію України.

24.02.2022, приблизно о 05 години 15 хвилин збройними силами рф нанесено ракетно-бомбові удари по військовим і цивільним об`єктам України, а також введено на територію суверенної держави війська країни-агресора. У зв`язку з цим, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні з 05 годині 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 днів та в подальшому неодноразово продовжувався і триває на даний час.

Відповідно до ст. 42 IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додаток до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, яка набрала чинності для України 24.08.1991, територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника, окупація поширюється лише на ту територію, де така влада встановлена і здатна виконувати свої функції.

У період з 24.02.2022 по теперішній час більшу частину території Луганської області захоплено військовослужбовцями зс рф та на даний час вона знаходиться під окупацією держави-агресора.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України від 15.04.2014 №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (зі змінами та доповненнями від 07.05.2022) тимчасово окупована рф територія України (тимчасово окупована територія) це частини території України, в межах яких збройні формування рф та окупаційна адміністрація рф встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування рф встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації рф.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» весь Старобільський район Луганської області з 28.02.2022 включений до переліку тимчасово окупованих територій, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій.

З метою утримання захопленої території представники спеціальних служб рф у взаємодії із збройними силами рф організували підривну діяльність скеровану на подолання спротиву місцевого населення Луганської області, зокрема представників правоохоронних органів та сил оборони України, та припинення підтримки місцевих легітимних органів влади, судових та правоохоронних органів.

Після остаточної військової окупації частини населених пунктів Луганської області, представниками збройних формувань російської федерації фактично було узурповано всі владні повноваження на тимчасово окупованій території громади шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, судових та правоохоронних органів, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності громади, фактичної ліквідації приватної власності, свободи слова, пересування та волевиявлення, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного і психологічного впливу до окремих категорій суспільства та верств населення, в тому числі, шляхом незаконного позбавлення волі діючих представників органів державної влади України та місцевого самоврядування.

Зазначені вище дії також здійснювалися за підтримки незаконно утворених судових та правоохоронних органів.

Тимчасово окупована територія це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Згідно зі ст. 42 IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додаток до неї: положення про закони і звичаї війни на суходолі (1907 року) територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника.

Наведені вище факти розв`язання та ведення РФ агресивної війни проти України, здійснення підривної діяльності, в тому числі, шляхом вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України, захоплення державних установ, організацій та військових частин із 27 лютого 2014 року широко висвітлювалися більшістю засобів масової інформації України та іноземних держав, у зв`язку з чим були достовірно відомі ОСОБА_7

ОСОБА_7 з 15.11.2020, тобто на момент перебування частини Луганської області під контролем української влади обіймала посаду головного спеціаліста з питань персоналу Марківського районного суду Луганської області.

Надалі, після розв`язання рф агресивної війни проти України відповідно до наказу Марківського районного суду Луганської області від 06.05.2022 №24/04-03 «Про звільнення ОСОБА_7 » остання була звільнена з займаної посади.

Проте, ОСОБА_7 , достеменно будучи обізнаною з порядком утворення правоохоронних органів, судових органів, виконавчої влади, що регулюється виключно Конституцією України та Законами України, проте не маючи намірів дотримуватись вимог чинного законодавства України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та те, що суверенітет України поширюється на всю її територію, що Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, будучи обізнаною про те, що Луганська область є невід`ємною складовою частиною України, проте бажаючи діяти саме таким чином, почала активно співпрацювати з тимчасовою окупаційною владою держави-агресора рф з метою реалізації свого злочинного умислу, бажаючи і надалі співпрацювати з тимчасовою окупаційною владою держави-агресора рф у не встановлений досудовим слідством час, але не раніше 01 червня 2022 року, добровільно зайняла посаду помічника судді в незаконному судовому органі Марківському районному суді ЛНР (мовою оригіналу «Марковский районный суд Луганской Народной Республики»), де і продовжує працювати по теперішній час.

За таких обставин ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних судових органах, створених на тимчасово окупованій території.

На підставі зібраних у кримінальному провадженні доказів, 03.01.2026 слідчим за погодженням з прокурором складено письмове повідомлення про підозру громадянці України ОСОБА_7 у вчиненні нею злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, яке останній не вручене, у зв`язку з її перебуванням на тимчасово окупованій території: с-ще Марківка, Луганської області.

Цього ж дня, на виконання вимог ст. 111, 135, 278 КПК України письмове повідомлення про підозру, складене щодо ОСОБА_7 , розміщено у офіційному державному друкованому виданні «Урядовий кур`єр» та на офіційному сайті «Офісу Генерального прокурора», вручено захиснику, призначеному Західним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги.

Також у зв`язку із перебуванням ОСОБА_7 на тимчасово окупованій території Луганської області у порядку ст. 135-138 КПК України 03.01.2026 у офіційному державному друкованому виданні «Урядовий кур`єр» та на офіційному сайті «Офісу Генерального прокурора» розміщено повістки про виклик останньої в слідчий відділ управління для участі в слідчих (розшукових) та процесуальних діях на 07.01.2026, 10.01.2026 та 13.01.2026.

Однак в призначені дні та час ОСОБА_7 не з`явилася на виклик слідчого та не повідомила про причини неявки, у зв`язку з чим 13.01.2026 останню було оголошено в розшук, проведення якого доручено 1 відділу ГВЗНД УСБУ в Закарпатській області.

Як зауважує слідчий, наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 підтверджується комплексом зібраних в ході досудового розслідування доказів, зокрема: допитами свідків, оглядами, повідомленнями 1 відділу ГВЗНД УСБУ в Закарпатській області, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий вказує, що ризиками настання обставин з метою недопущення яких необхідно застосувати запобіжний захід у виді взяття під варту є: підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; підозрювана може незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; підозрювана може знищити, сховати або спотворити підозрюваним будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; підозрювана може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; підозрювана може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється.

Кримінальне правопорушення, яке інкримінуються ОСОБА_7 , у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі від 12 до 15 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду.

ОСОБА_7 постійно проживає на тимчасово окупованій території Луганської області, де постійно перебувають збройні сили російської федерації та створена окупаційна влада, з якими остання співпрацює, а отже, тимчасово юрисдикція правоохоронних органів України на зазначену територію не поширюється, а тому, забезпечити явку ОСОБА_7 не виявляється за можливе. ОСОБА_7 обізнана з тим фактом, що розшукується правоохоронними органами України за вчинення злочинів, так як в різних Інтернет виданнях та месенджерах постійно висвітлюються відомості про співпрацю останньої з окупаційною владою рф та вчинення злочинів проти основ Національної безпеки України, а отже, остання буде вживати виключних заходів щодо ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та/або суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, пов`язаного із можливістю ОСОБА_7 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів (уставні, реєстраційні документи, накази, розпорядження, кадрова документація, функціональні обов`язки тощо), які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, свідчать вище перелічені обставини, що підтверджує існування цього ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КК України.

Слідчий вказує, що також наявний ризик незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, оскільки в рамках даного кримінального провадження досліджуються обставини вчинення злочинів і іншими колишніми працівниками незаконно утворених судів Луганської області, які також співпрацюють з окупаційною владою рф. Підозрювана ОСОБА_7 може наважитися та вдатися до протиправних дій щодо свідків з метою схилити останніх до відмови від показань, які викривають її злочинну діяльність, тобто наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На даний час ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину у сфері Національної безпеки України, вчиненого в умовах воєнного стану, активно продовжує співпрацювати з окупаційною владою рф та збройними силами держави-агресора та аналізуючи її подальшу діяльність є обґрунтовані підстави вважати, що підозрювана може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити вчиняти кримінальне правопорушення щодо якого їй повідомлено про підозру, тобто наявний ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як на обставини, що дають підстави зробити висновки про наявність вищевказаних ризиків, слідчий зазначає: ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України, що само по собі становить підвищену суспільну небезпеку, оскільки такі дії посягають на саме існування України як держави, а тим більше, враховуючи військову агресію російської федерації; злочини проти основ Національної безпеки України посягають не тільки на безпеку держави, а й на національну безпеку загалом, яка, відповідно до Закону «Про основи національної безпеки України», визначається як рівень захищеності життєво важливих інтересів людини і громадянина, суспільства і держави, за якого забезпечується сталий розвиток суспільства; саме завдяки своєму особливому значенню злочини проти основ Національної безпеки України й розміщені в розділі І Особливої частини КК України; для інших злочинів, які також спрямовані тим чи іншим чином проти безпеки держави, на відміну від злочинів проти основ національної безпеки України, не є характерними відверто антидержавницькі мотиви та мета підірвати або послабити Українську державу, змінити її конституційний лад, завдати істотної шкоди її безпеці.

На обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий наголошує: реальна загроза одержання покарання у вигляді позбавлення волі спонукає людину, вживати всі можливі заходи спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності, зокрема впливати на свідків та інших підозрюваних, а також виїзд за межі території України, що значною мірою може ускладнити об`єктивне проведення досудового розслідування та судового розгляду у даному кримінальному провадженні та, як наслідок, уникнення відповідальності; тримання під вартою є єдиним запобіжним заходом, який унеможливлює вчинення тиску на інших учасників кримінального провадження, а також унеможливить виїзд підозрюваного за межі території України та перешкодить ухиленню від слідчого та суду; застосування до підозрюваної більш м`яких видів запобіжних заходів не усуне існування ризиків зазначених в клопотанні, оскільки в такому випадку підозрювана матиме можливість впливати на свідків, покинути територію України та в такий спосіб перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду.

Підозрювана ОСОБА_7 на даний час постійно проживає на тимчасово окупованій території України, активно співпрацює з окупаційною владою та збройними силами рф, здійснює підривну діяльність проти України, добровільно зайняла посаду в незаконно утвореному судовому органі Марківському районному суді ЛНР, тривалий час працювала в судових органах на різних посадах, обізнана із законодавством України, порядком утворення судових органів, однак, продовжує добровільно займати посаду помічника голови суду в незаконно утвореному судовому органі ЛНР, при цьому, маючи об`єктивну можливість відмовитись від зайняття зазначеної посади і не співпрацювати з окупаційною владою рф та виїхати на підконтрольну владі України територію, а тому, є ґрунтовні підстави вважати, що існує реальний ризик, що підозрювана, усвідомлюючи, що їй загрожує реальний строк покарання залишить територію України і буде ухилятися від органу досудового розслідування та суду, що перешкодить встановленню об`єктивної істини слідством та судом.

Слідчий звертає увагу, що у кримінальному провадженні №0000014 зібрано докази, які дають достатні підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України. Потреби досудового розслідування, а саме: недопущення вчинення підозрюваною дій, спрямованих на переховування, у подальшому, від органів досудового розслідування та суду; недопущення незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних; недопущення перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, недопущення вчинення інших кримінальних правопорушень, виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи як обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. У результаті обрання підозрюваній запобіжного заходу у виді тримання під вартою органом досудового розслідування будуть проведені всі необхідні слідчі та процесуальні дії, а кримінальне провадження спрямоване до суду в максимально короткі строки, тим самим буде дотримано принцип розумності строків.

Ураховуючи викладене, з метою запобігти спробам підозрюваної ухилитися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити свою злочинну діяльність, слідчий просить обрати до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав та мотивів, зазначених у ньому, просив клопотання задовольнити.

Захисник підозрюваної в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, зауваживши, що подане клопотання є необґрунтованим, не доведене належними доказами, а ризики, зазначені стороною обвинувачення, не знайшли свого підтвердження.

Заслухавши думку прокурора про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, пояснення захисника, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено слідчим суддею, слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000014, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

03.01.2026 у рамках даного кримінального провадження складено письмове повідомлення про підозру громадянці України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних судових органах, створених на тимчасово окупованій території.

Повідомлення про підозру не вручене, у зв`язку з перебуванням ОСОБА_7 на тимчасово окупованій території (селище Марківка, Луганська область).

03.01.2026 на виконання вимог ст. 111, 135, 278 КПК України повідомлення про підозру розміщено у офіційному державному друкованому виданні «Урядовий кур`єр» та на офіційному сайті «Офісу Генерального прокурора», а також вручено захиснику.

Крім того, 03.01.2026 у порядку ст. 135-138 КПК України у офіційному державному друкованому виданні «Урядовий кур`єр» та на офіційному сайті «Офісу Генерального прокурора» розміщено повістки про виклик ОСОБА_7 в слідчий відділ УСБУ в Закарпатській області для участі в слідчих (розшукових) та процесуальних діях на 07.01.2026, 10.01.2026 та 13.01.2026.

Однак ОСОБА_7 не з`явилася на виклики слідчого та не повідомила про причини неявки.

Згідно з матеріалами клопотання проведеними оперативно-розшуковими заходами встановлено, що ОСОБА_7 переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території Луганської області у селищі Марківка Старобільського району Луганської області.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 25.11.2025; протоколом впізнання свідком ОСОБА_8 по фотознімкам від 25.11.2025; протоколом огляду від 26.10.2022 за участю спеціаліста, яким оглянуто сайт Верховного Суду щодо зміни підсудності справ судів Луганської області у зв`язку із тимчасовою окупацією території Луганської області; протоколом огляду від 11.04.2025, яким оглянуто сайт так званого мовою оригіналу «Марковский районный суд Луганской Народной Республики» - «Марковський районний суд Луганської Народної Республіки», на якому міститься публікація про те, що на даний час посаду помічника судді зазначеного незаконно утвореного судового органу займає громадянка України ОСОБА_7 ; відповідями оперативних підрозділів на доручення слідчого та відповідями на запити.

Постановою слідчого від 14.01.2026 у даному кримінальному провадженні на підставі ст. 281 КПК України ОСОБА_7 оголошена в розшук, виконання якого доручено 1 відділу ГВЗНД УСБУ в Закарпатській області.

Крім того, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.01.2026 постановлено надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000014, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.01.2026, за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Відтак, з огляду на викладені обставини у сукупності, слідчий суддя приходить до переконання, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у виді переховування підозрюваної ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду у рамках даного кримінального провадження наявний.

Слідчий суддя, беручи до уваги обставини вчиненого правопорушення, вважає, що ОСОБА_7 має можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів (уставні, реєстраційні документи, накази, розпорядження, кадрова документація, функціональні обов`язки, письмові вказівки, записи), які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Виходячи з приписів ч. 6 ст. 176 КПК України, дана норма права унеможливлює застосування відносно підозрюваної ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

За правилами ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Таким чином, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього стороною обвинувачення докази, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, та наявність підстав для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Беручи до уваги інкриміноване підозрюваній ОСОБА_7 кримінальне правопорушення за ч. 7 ст. 111-1 КК України та факт перебування останньої на тимчасово окупованій території України, слідчий суддя зауважує про відсутність підстав для визначення застави.

Керуючись ст. 176, 177, 183, 193, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі частини шостої статті 193 КПК України після затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження розглянути за її участі питання про подальше застосування обраного запобіжного заходу підозрюваній у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановити ухвалу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1