Справа №133/3278/25
Провадження №1-кп/133/540/25
КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

02.10.2025 м. Козятин

Суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Козятин обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000046 від 06.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів щодо обвинуваченого ОСОБА_4 ,

встановив:

До Козятинського міськрайонного суду Вінницької області 02.10.2025 надійшло клопотання прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за № 0000046 від 06.02.2024 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що установлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та вчиняти інші повторні кримінальні правопорушення.

Наявність даних ризиків підтверджується зібраними в ході досудового розслідування відомостями та даними.

Під час з`ясування даних про особу обвинувачений ОСОБА_4 встановлено, що він самовільно залишив військову частину.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 добровільно звернувся до прокурора з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності з підстав, визначених ч.5 ст. 401 КК України та висловив намір повернутися до військової частини для продовження проходження військової служби.

Однак, ухвалою судді від 07 листопада 2024 року клопотання призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 13.00 годину 14 листопада 2024 року, однак 14.11.2024 та 28.11.2024 ОСОБА_4 у підготовче засідання не з`явився.

В підготовчому судовому засіданні 24.11.2024 прокурор заявив клопотання про повернення клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності для продовження досудового розслідування, оскільки останній повторно самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 .

Також у судовому засіданні прокурор зазначила, що клопотання мотивовано тим, що відносно обвинувачуваного ОСОБА_4 ухвалою Козятинського міськрайонного суду від 21.08.2025 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, які найближчим часом спливають, однак наявні ризики відповідно до ст. 177 КПК України не змінилися та продовжують існувати.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні просили застосувати до останнього запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням особистої свободи, а саме домашній арешт.

Суд, заслухавши доводи сторін, дійшов наступних висновків.

Частиною 1 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно до п. 5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Тяжкість злочину свідчить про ступінь суспільної небезпечності певної особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства.

Частина 5 ст. 407 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Таким чином, суд, не вирішуючи наперед питання про доведеність винуватості та правильності кваліфікації дій ОСОБА_4 приходить до висновку, що причетність вказаної особи до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення достатньою мірою для даної стадії кримінального провадження доводиться матеріалами кримінального провадження.

Вирішуючи питання про можливість обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а також враховує факт перебування обвинуваченого в розшуку на стадії досудового розслідування та доходить висновку про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, зможуть запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст.177цього Кодексу та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що передбачені КПК України.

Водночас суд, з урахуванням положень ст. 183, вбачає можливість застосування та визначення застави.

Твердження обвинуваченого та його захисника про застосування менш суворого запобіжного заходу не спростовують висновків суду, що менш суворий запобіжний захід буде недостатнім для запобігання ризикам, визнаним судом доведеними.

Крім того, при обвинуваченні особи за ч. 5 ст. 407 КК України, визначення іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, не передбачено.

За результатами розгляду клопотання суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 176-178,182,183,194,196, 197 КПК України, слідчий судя, -

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому у кримінальному провадженні № 0000046 від 06.02.2024 за ч. 5 ст. 407 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Біляївка Одеського району, Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме: з 02.10.2025 по 30.11.2025 включно.

Визначити суму застави протягом дії запобіжного заходу у розмірі двадцяти п`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 75 700 (сімдесять п`ять тисяч сімсот) гривень 00 копійок.

В разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 на строк не більше строку дії даної ухвали такі обов`язки, визначенні ст. 194 КПК України, а саме:

прибувати на виклики до суду за першою вимогою;

не відлучатись з населеного пункту, де проживає обвинувачений, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

утриматись від спілкування із свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Застава може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26286152; банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача (IBAN) UA0000401, призначення платежу: застава, номер та дата ухвали суду, кримінальне провадження, прізвище, ім`я, по батькові платника застави.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному у відповідній ухвалі, протягом її дії.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити до 30.11.2025 включно.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення в частині продовження строку запобіжного заходу.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому., прокурору та захиснику.

Строк дії ухвали до 30.11.2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня проголошення, а особами, які не були при проголошені ухвали в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Виконання ухвали в частині тримання під вартою доручити Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№1)».

Копію ухвали вручити прокурору, слідчому, захиснику, підозрюваному, представнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)».

Суддя ОСОБА_6