Справа № 599/1916/25
н.п.1-кп/599/176/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року Зборівський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 в режимі відеоконференції,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Зборові кримінальне провадження №0000193 від 08 листопада 2025 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець: смт. Підволочиськ Підволочиського району Тернопільської області, зареєстрований за місцем проживання та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України; освіта середня спеціальна; не депутат, одружений, на утриманні малолітня дитина, військовослужбовець, раніше судимий,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України,

В С Т А Н О В И В:

вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 27 травня 2025 року у справі № 604/44/25, який набрав законної сили 27 червня 2025 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

Постановою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 24 липня 2024 року у справі № 604/897/24 ОСОБА_4 визнано винним вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 с.130 та ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 51000 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на строком на 20 років 5 місяців та 18 днів. Вказана постанова в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили 04 серпня 2024 року.

Разом з тим, ОСОБА_4 , будучи повідомленим про те, що його позбавлено права керування транспортними засобами, будучи засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови та вироку суду, які набрали з зонної сили, будучи ознайомленим з ними, не виконуючи постанову суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, в порушення ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до положень якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч рішенню суду, 08 листопада 2025 року, близько 10:55 годин ОСОБА_4 , здійснював керування автомобілем марки «ВАЗ 21103», реєстраційний номер НОМЕР_1 по автомобільній дорозі М-09 сполученням Тернопіль-Львів-Рава-Руська, в частині 13 км, де був зупинений працівниками УПП ДПП в Тернопільській області за порушення Правил дорожнього руху України, які щодо нього склали постанову серії ББА № 096548, за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч.4 ст.126 та ч.1 ст.122 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_4 всупереч рішенню суду про позбавлення його прав керування транспортними засобами, яке набрало законної сили, керував транспортними засобами, що свідчить про умисне невиконання ним постанови суду.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 надав показання, згідно яких він знав про наявність щодо нього постанови суду про позбавлення його прав керування транспортними засобами, однак 08 листопада 2025 року керував транспортним засобом, так як захворіла дитина.

Обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті, не заперечував фактичних обставин справи, щиро розкаявся у вчиненому.

Тому суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Учасники не заперечують проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена.

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.3 ст.382 КК України, тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.

При призначенні виду покарання, суд у відповідності до вимог ст.ст.50,65 КК України враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, обставини справи, враховує щире розкаяння обвинуваченого у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Обвинувачений раніше судимий, згідно вироку Підволочиського районного суду Тернопільської області від 27 травня 2025 року засуджений за ч.1 ст.382 КК України до покарання у виді штрафу 8500 гривень, щтраф сплачено, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2025 року народження, військовослужбовець, учасник бойових дій.

Суд, вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак враховуючи наявність зазначених вище обставин, що пом`якшують покарання та враховуючи дані щодо особи обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинуваченого доцільно звільнити від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України та покласти на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Керуючись ст.ст. 374-375 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

На підставі ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо вирок не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду на протязі 30 діб з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя Зборівського

районного суду ОСОБА_1