печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001523 від 25.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 та ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 409, ст. 336, ч. 2 ст. 209 КК України,

В С Т А Н О В И В :

03.09.2025 в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 за погодженням прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001523 від 25.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 та ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 409, ст. 336, ч. 2 ст. 209 КК України.

Обґрунтовуючи внесене клопотання, сторона кримінального провадження вказує, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № № 0001523 від 25.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 та ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 409, ст. 336, ч. 2 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що групою осіб здійснюється перешкоджання законній діяльності Збройних сил України, шляхом виготовлення та збуту підроблених медичних документів, які в подальшому надають підставу для звільнення військовослужбовців з військової служби або отримання відстрочки від мобілізації під час військового стану.

Два мешканці м. Києва організували схему з виготовлення та збуту військовослужбовцям та військовозобов`язаним особам, медичної документації, у тому числі Довідок до актів огляду МСЕК з ознаками підробки, які посвідчують у них або їх близьких осіб, наявність захворювань,- інвалідність, що в подальшому являється підставою для зняття їх з військового обліку в ТЦК та СП або звільнення з військової служби Збройних сил України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група громадян України, не будучи посадовими чи службовими особами, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, організували системну схему виготовлення та збуту підроблених медичних документів, в яких містилася завідомо недостовірна інформація про встановлення інвалідності у близьких родичів осіб призовного віку для подальшого їх використання з метою ухилення від мобілізації та ухилення від військової служби шляхом підроблення документів вчинені в умовах правового режиму воєнний стан, при наступних обставинах.

Згідно розробленого плану громадяни України призовного віку, які мали намір ухилитися від мобілізаційних заходів та/або ухилитись від військової служби шляхом підроблення документів вчинені в умовах правового режиму воєнний стану, діючи спільно з близькими родичами (матір`ю, батьком, дружиною, тощо), зверталися до учасників групи з відповідним «замовленням». Після чого, громадяни України призовного віку, діючі військовослужбовці або їх близький родич, надавали фотокопії документів, що посвідчують особу, а також документи, які підтверджують ступінь споріднення з особою, на яку оформлювався медичний документ (наприклад, свідоцтво про народження, реєстраційні дані з ДРАЦС або витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян).

Після чого, з використанням комп`ютерної техніки, офісного програмного забезпечення, друкарських пристроїв (принтерів), а також електронних зразків (шаблонів) справжніх бланків документів медичних установ, виготовляли підроблені довідки медичних закладів - зокрема, довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (МСЕК), а також заключення ЛКК про здійснення догляду конкретними особами (вказаними «замовниками»), тобто особами, які подавали їх по місцю несення служби та/або відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з метою уникнення призову під час мобілізації.

Після виготовлення підроблених медичних документів, вони пересилались замовникам із використанням послуг поштового відправлення з метою ухилення громадян від мобілізації та ухилення від військової служби шляхом підроблення документів вчинені в умовах правового режиму воєнний стану, що спричинило суттєві негативні наслідки для обороноздатності держави.

Під час досудового розслідування встановлена причетність до вчинення зазначених злочинів причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час проведення слідчих дій у кримінальному провадженні встановлено, що прямо чи опосередковано у володінні та користуванні ОСОБА_5 перебуває наступне рухоме майно:

- транспортний засіб JEEP WRANGLER, номер та серія знака НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ;

- транспортний засіб BMW X3, номер та серія знака НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 ;

- транспортний засіб TESLA MODEL Y, номер та серія знака НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6

- транспортний засіб BMW X5, номер та серія знака НОМЕР_7 , номер кузова НОМЕР_8 .

Перелічені вище предмети відповідають критеріям статті 98 КПК України, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на можливість їх використання в якості речових доказів, а тому постановою слідчого від 10.07.2025 визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

У судове засідання прокурор не з`явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду клопотання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Слідчим суддею визнано за можливе проводити розгляд клопотання у відсутності учасників кримінального провадження, оскільки їх неявка не перешкоджає такому розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Під час судового розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва від 08.08.2025, 22.08.2025 було відмовлено у задоволенні клопотання прокурора щодо накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001523 від 25.07.2024, однак не зважаючи на ці обставини, прокурором було подано повторно аналогічне клопотання про накладення арешту на те саме майно в межах кримінального провадження № 0001523 від 25.07.2024.

У разі незгоди з прийнятими 08.08.2025 та 22.08.2025 рішеннями слідчих суддів, учасники судового розгляду мають право його оскаржити в апеляційному порядку.

Суд вважає за необхідне зазначити, що у рішенні ЄСПЛ від 19.02.2009 «Христов проти України», заява №24465/04 Європейський суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка зокрема проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя зазначає, що дії органу досудового розслідування фактично зводяться до незгоди з прийнятим слідчим суддею рішенням. Таким чином, підстави для задоволення клопотання у слідчого судді відсутні.

Враховуючи викладене, з метою недопущення необґрунтованого втручання держави у право власності слідчий суддя вважає клопотання недостатньо обґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. 107, 131,132, 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання слідчого - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1