Справа № 132/1837/25
Ухвала

Іменем України

03 жовтня 2025 року м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000092 від 20.03.2025, про продовження на 60 днів строку запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Байківка Калинівського району Вінницької області, громадянина України, розлученого, із вищою освітою, згідно зі ст. 89 КК України раніше несудимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та обов`язків, покладених на обвинуваченого,

ВСТАНОВИВ:

До Калинівського районного суду Вінницької області 11.06.2025 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000092 від 20.03.2025, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 13.06.2025 призначено підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні на 16:00 год. 16.06.2025.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 16.06.2025 це кримінальне провадження призначено до судового розгляду на 14:00 год. 27.06.2025.

Чергове судове засідання з розгляду вказаного кримінального провадження призначено на 09:10 год. 03.10.2025.

До суду 03.10.2025 надійшло клопотання прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000092 від 20.03.2025, про продовження на 60 днів строку запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 та обов`язків, покладених на обвинуваченого.

В обґрунтування необхідності продовження строку запобіжного заходу в цьому клопотанні наведено, що 20.03.2025 близько 21:20 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, прийшов до свого місця проживання, а саме кімнати АДРЕСА_2 . Почувши через зачинені двері сусідньої кімнати № НОМЕР_1 , сусіда, який проживає у вказаній кімнаті - ОСОБА_6 та голос своє дружини - ОСОБА_7 , з якою перебуває в процесі розлучення, маючи намір з?ясувати стосунки ОСОБА_4 постукав у двері вказаної кімнати. В подальшому, коли ОСОБА_6 відчинив двері кімнати №109 то ОСОБА_4 побачив у кімнаті свою дружину, та на грунті ревнощів у нього виник раптовий умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 , 20.03.2025 близько 21:20 год., перебуваючи в кімнаті АДРЕСА_3 діючи умисно, реалізуючи умисел на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи із собою кухонний ніж, який тримав у правій руці, наніс ним один удар в область черевної порожнини ОСОБА_6 , заподіявши йому тілесні ушкодження.

Згідно довідки КП «Калинівська ЦРЛ» КМР від 21.03.2025 ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної порожнини, наскрізного поранення ІV сегменту печінки, внутрішньо очеревинної кровотечі, які згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року, є небезпечним для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

На момент повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України органом досудового розслідування зібрано вагомі докази, що підтверджують причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Зокрема, вина ОСОБА_4 підтверджується протоколом огляду місця події від 20.03.2025, протоколом затримання ОСОБА_4 від 21.03.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 21.03.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 21.03.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 20.03.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 21.03.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 21.03.2025, протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_7 від 21.03.2025, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 21.03.2025, довідкою з КП «Калинівська ЦРЛ» КМР від 21.03.2025, речовими доказами у кримінальному провадженні.

Сторона обвинувачення вважає, що зазначені докази є вагомими та дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

На дату розгляду вказаного клопотання у суді наявні ризики, що дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, відповідно застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту буде співрозмірним особі обвинуваченого та суспільній небезпечності вчиненого кримінального правопорушення.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, сторона обвинувачення вважає такі дії цілком вірогідними, співставлення можливих негативних для нього наслідків, з засудженням, у разі визнання винуватим, до покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років доводять, що ризик переховуватися від органів досудового розслідування є достатньо високим. З огляду на те, що санкція статті інкримінованого ОСОБА_4 вчиненого кримінального правопорушення є такою, що спроможна в значній мірі обмежити його права й свободи, в тому числі право на свободу пересування, тому думки останнього з приводу можливої ізоляції до установи виконання покарань закритого типу сприятимуть наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказана обставина утворює обґрунтований ризик, що для ухилення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 може переховуватися з метою ухилення від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Аналіз наявних ризиків у сукупності та взаємозв?язку з характеризуючими даними особи підозрюваного дають підставу вважати, що жоден з більш м?яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, а інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобігання вказаним ризикам.

Обставини, передбачені ст.178 КПК України, які би перешкоджали застосуванню щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, відсутні.

У судовому засіданні прокурор Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримав та просив його задоволити з наведених у ньому підстав, продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу на 60 днів та обов`язків, покладених на обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, вказавши, що ОСОБА_4 не порушував покладені на нього обов`язки, потерпілий подав суду заяву про те, що претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов ним не заявлявся, підзахисний веде активний спосіб життя, працевлаштувався у ТОВ «Агромаш-калина». Адвокат ОСОБА_5 заявив усне клопотання про зміну запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у певний період доби нічний. В обґрунтування свого клопотання подав суду довідку ТОВ «Агромаш-калина» №260 від 01.09.2025, довідку із Калинівського відділу Хмільницької філії Вінницького обласного центру зайнятості та копію рішення про працевлаштування ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника, заявив усне клопотання про зміну запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у певний період доби, з 20:00 год. до 08:00 год., повідомив, що працевлаштувався у ТОВ «Агромаш-калина» електрозварником, що підтверджується довідкою №260 від 01.09.2025. Вказав, що працює з 01.09.2025, з 02.09.2025 вийшов на роботу, з 03.09.2025 був оформлений.

Потерпілий ОСОБА_6 в це судове засідання не з`явився.

Прокурор щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт в певний період доби заперечив, повідомивши, що в такий запобіжний захід не гарантуватиме запобігання ризику, визначеному п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, потерпілого суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження застосування до обвинуваченого строку запобіжного заходу підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з обвинувального акту у цьому кримінальному провадженні 20.03.2025 близько 21 год. 20 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до свого місця проживання, а саме кімнати АДРЕСА_2 . Почувши через зачинені двері сусідньої кімнати № НОМЕР_1 , сусіда, який проживає у вказаній кімнаті ОСОБА_6 та голос своєї дружини ОСОБА_7 , з якою перебував в процесі розлучення, маючи намір з`ясувати стосунки ОСОБА_4 постукав у двері вказаної кімнати.

В подальшому, у цей же час та у цьому ж місці, коли ОСОБА_6 відчинив двері кімнати АДРЕСА_4 та ОСОБА_4 побачив у кімнаті свою дружину, у останнього на ґрунті ревнощів виник раптовий умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Так, ОСОБА_4 , 20.03.2025 близько 21 год. 20 хв., перебуваючи в кімнаті АДРЕСА_3 , діючи умисно, реалізуючи умисел на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи із собою кухонний ніж, який тримав у правій руці, наніс ним один удар в область черевної порожнини ОСОБА_6 , заподіявши йому тілесні ушкодження.

Згідно із висновком судово-медичного експерта №74/88/100 від 05.06.2025 ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної порожнини, наскрізного поранення IV сегменту печінки, постгеморагічної анемії середньої важкості, які були небезпечними в момент заподіяння та у відповідності до п. 2.1.3 «к» Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень належать до тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто, умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 16.05.2025 (справа № 132/903/25) у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000092 від 20.03.2025, відносно ОСОБА_4 продовжено застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, що полягає в забороні підозрюваному без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово на строк до 21.06.2025 включно, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, та необхідності прямування до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру під час оголошення відповідної тривоги. Покладено на ОСОБА_4 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; не відлучатися за межі населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з потерпілою особою та свідками по справі; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за їх наявності). Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, визначено до 21.06.2025.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 16.06.2025 за клопотанням прокурора строк вказаного запобіжного заходу та обов`язків, покладених на обвинуваченого, продовжено до 14.08.2025 включно.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 12.08.2025 за клопотанням прокурора строк вказаного запобіжного заходу та обов`язків, покладених на обвинуваченого, продовжено до по 10.10.2025 включно. Строк дії цієї ухвали завершується.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризику, передбаченого пунктом 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, судому встановлено, що доводи прокурора, наведені у клопотанні, є обґрунтованими, а заявлений ризик об`єктивно існує.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000092 від 20.03.2025, надійшов до Калинівського районного суду Вінницької області 11.06.2025, для розгляду матеріалів кримінального провадження необхідний додатковий час, наразі досліджуються докази у кримінальному провадженні, потерпілий не допитаний, а тому, строк запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому необхідно продовжити.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику, передбаченого пунктом 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт, в підготовчому судовому засіданні не встановлено.

Згідно із положеннями ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали, згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини справи виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Зазначені висновки суду засновані, перед усім, на тому, що ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Так, зі змісту обвинувального акту та клопотання вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто, у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо значно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду під час притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду, що узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.06.2001 року, заява № 33977/96), де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а також у рішенні по справі «Пунцельт проти Чехії» (рішення від 25.04.2000 року, заява № 31315/96), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Також у рішенні по справі «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти. У рішенні по справі «Летельє проти Франції», Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Разом з тим, тяжкість можливого покарання не є єдиною підставою для висновку про існування у цьому провадженні ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Верховною Радою України (Закон України № 2102-IX від 24.02.2022 року), в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та на даний час продовжує діяти.

Кабінетом Міністрів України внесено зміни до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою від 27.01.1995 № 57. Відповідно до цих змін з метою здійснення заходів правового режиму воєнного стану обмежено виїзд з України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, а також визначено перелік громадян України чоловічої статі, які відносяться до категорії військовозобов`язаних, що мають можливість виїхати за кордон під час дії воєнного стану.

Згідно із роз`ясненнями, наданими Верховним Судом у листі № 1/0/2-22 від 03.03.2022 року «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» (пункт 8) оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

Згідно із даними з відкритих джерел внаслідок збройної агресії РФ Україною з 24.02.2022 не контролюється орієнтовно понад 20 відсотків власної території, що створює додаткові можливості для залишення території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

Існують способи виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які відносяться до категорії військовозобов`язаних, і через офіційні пункти пропуску, доприкладу, з волонтерською місією тощо. А тому стверджувати, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, у тому числі, за кордоном нівельовано повністю, неможливо.

Також існують реальні можливості переховування обвинуваченого і на тимчасово окупованих територіях України.

Як вбачається з обвинувального акту та повідомленої обвинуваченим інформації ОСОБА_4 розлучений, власної сім`ї (дружини, дітей) та/або інших утриманців не має, належне джерело доходу відсутнє.

При цьому, суд критично оцінює надану захисником обвинуваченого довідку ТОВ «Агромаш-калина» №260 від 01.09.2025 про те, що обвинувачений працевлаштувався у цьому товаристві електрозварником з таких підстав. Зокрема, у цій довідці зазначено, що ОСОБА_4 був прийнятий у ТОВ «Агромаш-калина» 03.09.2025 на посаду електрозварника. Водночас ця довідка датована 01.09.2025, тобто, двома днями раніше. Отже, зі змісту цієї довідки не можливо дійти висновку про те, що особа дійсно прийнята на роботу у вказаний у цій довідці день. Крім того, у зазначеній довідці не заповнені усі її реквізити, а саме відсутній підпис головного бухгалтера товариства.

Реальна можливість вільної зміни свого місця проживання (перебування) та відсутність стійких соціальних зав`язків за місцем проживання підвищує ймовірність переховування обвинуваченого від суду, а в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження підтверджує наявність відповідного ризику.

Статтею 178 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Поряд з наведеним, положеннями ч.ч. 1-3 ст. 201 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. Копія клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується, надається прокурору не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. До клопотання мають бути додані: 1) копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання; 3) підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання.

Водночас вказаних вимог до клопотання про зміну запобіжного заходу стороною захисту не дотримано.

З врахуванням вищенаведеного, а також шляхом перевірки всіх обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування цього запобіжного заходу, суддя дійшов висновку про необхідність продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Зазначені висновки суду засновані, перед усім, на тому, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину проти здоров`я особи, розлучений, стійких соціально стримуючих факторів не має, у зв`язку з цим, є підстави вважати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам, що вказує на те, що, він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу особу, свідків, а тому, вказані підстави виключають об`єктивну можливість щодо застосування до обвинуваченого інших запобіжних заходів, а також застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби.

Суддя бере до уваги, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану, покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (у виді позбавлення волі на строк до 8 років), а також те, що на теперішній час в Україні введено воєнний стан, тому обвинувачений може переховуватися від суду, в зв`язку із воєнним станом вживати заходів щодо перетину кордону України з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Тому, інші заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ч. 2 ст. 131 КПК України, а також більш м`які запобіжні заходи, передбачені ч. 1 ст. 176 КПК України, є недостатніми для забезпечення досягнення дієвості цього провадження, а також забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 та для запобігання ризикам, зазначеним в п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Згідно із положеннями ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 193-196, 199, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000092 від 20.03.2025, про продовження на 60 днів строку запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та обов`язків, покладених на обвинуваченого задовільнити.

В задоволенні усних клопотань обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у певний період доби відмовити.

Запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Байківка Калинівського району Вінницької області, громадянина України, розлученого, із вищою освітою, згідно зі ст. 89 КК України раніше несудимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, продовжити строком на 60 (шістдесят) днів, а саме: з 03 жовтня 2025 року по 02 грудня 2025 року включно.

Обов`язки, покладені на ОСОБА_4 , а саме: прибувати за кожною вимогою суду; не відлучатися за межі населеного пункту в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з потерпілою особою та свідками у справі; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за їх наявності), залишити без змін, продовживши строк їх дії на 60 днів, до 02 грудня 2025 року включно.

В період введення воєнного стану на території України дозволити обвинуваченому ОСОБА_4 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатись з визначеного в ухвалі місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання зазначених обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвала суду щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали негайно вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Калинівський районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1