Провадження №1-кп/638/1809/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2025 Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000404 від 03.04.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ізюм Харківської області, громадянина України, розлученого, який дітей не має, не є особою з інвалідністю, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 у листопаді 2024 року, у невстановлені в ході слідства час та дату за адресою: Харківська область, м. Ізюм, по вулиці Київській, точного місця в ході слідства не встановлено, неподалік від свого місця проживання, де в період окупації міста Ізюм дислокувалися військові РФ, знайшов ручну осколкову гранату РГН (корпус та підривач в зборі), тим самим придбав її, після чого переніс до місця свого мешкання та не маючи передбаченого та установленого чинним законодавством дозволу, всупереч вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 (зі змінами та доповненнями) та Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 (зі змінами та доповненнями), діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, реалізуючи злочинний умисел на зберігання бойових припасів за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , зберігав ручну вказану осколкову гранату РГН до 10 квітня 2025 року.

Співробітниками Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області 10 квітня 2025 року в період часу з 06 години 36 хвилини до 08 години 13 хвилин під час проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено предмет, який згідно висновку експерта, є ручною осколковою гранатою РГН, яка відноситься до категорії вибухових пристроїв промислового способу виготовлення військового призначення бойових припасів.

За результатами судового розгляду кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, судом вказані дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений свою вину у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, підтвердив правильність викладених в обвинувальному акті обставин та пояснив про обставини злочину так, як це викладено вище. Зокрема повідомив, що в листопаді 2024 року, йдучи у м.Ізюм по вул.Київській, зайшов в недобудову і там побачив гранату, яку потім відніс до свого місця мешкання. Розумів, що це небезпечний для життя та здоров`я боєприпас. Перешкод у переданні знайденої гранати до правоохоронних органів у нього не було.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи визнання обвинуваченим своєї вини, неоспорення ним фактичних обставин справи, суд зі згоди учасників судового розгляду, прийняв рішення не досліджувати всі докази щодо обставин скоєння вказаних вище кримінальних правопорушень та розглянув справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.

За результатами розгляду кримінального провадження, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Верховним Судом неодноразово зазначалось, що заходи примусу повинні ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства (постанови від 31.01.2023 у справі № 759/6139/22, від 27.10.2022 у справі № 546/526/18, від 30.11.2022 у справі № 379/1657/18).

Питання призначення кримінального покарання повинно вирішуватися з урахуванням мети покарання (постанова Верховного Суду від 31.01.2023 у справі № 759/6139/22).

Вивченням в процесі судового розгляду даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, розлучений, неповнолітних дітей не має.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 в силу ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченого в межах санкції кримінального закону, яким передбачена відповідальність за вчинене, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, характер суспільної небезпечності діяння, конкретні обставини по справі, вищенаведені дані про особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання, відсутність таких, що його обтяжують.

Також судом враховуються положення ч. 2,3 ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

На підставі викладеного та з урахуванням думки прокурора, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті обвинувачення, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим так й іншими особами, відповідатиме засадам гуманізму, буде домірним характеру вчинених діянь та їх наслідкам і забезпечить досягнення справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Також, приймаючи до уваги вищевказані дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також враховуючи думку прокурора, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим до нього необхідно застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком з покладенням обов`язків згідно зі ст. 76 КК України, надавши шанс на повернення до законослухняного, суспільно-корисного життя.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого як під час досудового розслідування кримінального провадження, так і під час його судового розгляду, не застосовувався.

Відповідно до ст. 124 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової вибухо-технічної експертизи від 16.04.2025 №СЕ-19/121-25/3024-ВТХ, вартість якої складає 3565 грн 60 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Доля речових доказів вирішується судом у відповідності до ст. 100 КПК України.

З урахуванням клопотання прокурора про передачу ручної гранати на забезпечення потреб військової частини НОМЕР_1 в умовах воєнного стану, збройної агресії та проведення бойових дій на території України, необхідності забезпечення потреб Сил безпеки і оборони України, суд відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 26 лютого 2022 року №186-р «Про передачу майна для потреб Збройних Сил», вважає необхідним передати речові докази для забезпечення потреб Збройних Сил України у вказану військову частину.

Керуючись ст. 368-371, 373-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки на час іспитового строку:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Судові витрати на проведення судової вибухо-технічної експертизи від 16.04.2025 №СЕ-19/121-25-9024-ВТХ в розмірі 3565 грн 60 коп. стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази: корпус ручної осколкової гранати РГН та підривач типу УДЗ до ручних гранат РГО, РГН, які зберігаються у ВЧ НОМЕР_1 з дислокацією у АДРЕСА_3 , - передати до військової частини НОМЕР_1 , для забезпечення потреб Збройних Сил України, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 26 лютого 2022 року №186-р «Про передачу майна для потреб Збройних Сил».

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1