провадження № 1-кп/294/63/26
справа № 294/1549/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м Чуднів

Чуднівський районний суд Житомирської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ;

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000150 від 02.06.2023 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Дубище Чуднівського району Житомирської області, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, не працюючої, одруженої, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

19.05.2023 близько 11 год 00 хв ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , встановила додаток «Приват 24» на свій мобільний телефон, де через підтвердження на телефоні ОСОБА_6 підключила до свого мобільного телефону банківську картку АТ КБ «ПриватБанку», а саме: кредитну картку за рахунком НОМЕР_1 , належну ОСОБА_6 . Після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на крадіжку грошових коштів з вказаної банківської картки АТ КБ «ПриватБанку», картковий рахунок НОМЕР_1 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на викрадення грошових коштів з банківської картки АТ КБ «ПриватБанку», картковий рахунок НОМЕР_1 , належну ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що в Україні введено воєнний стан, з метою особистого збагачення, керуючись корисливим мотивом, через додаток «Приват 24» на власному мобільному телефоні здійснила переказ грошових коштів у сумі 6 500 грн. на банківську картку АТ КБ «ПриватБанку» № НОМЕР_2 , емітовану в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_7 , який, не будучи обізнаний із злочинними діями ОСОБА_4 , одразу ж на її прохання перерахував вищевказані грошові кошти на її картковий рахунок, таким чином умисно, таємно, в умовах воєнного стану здійснила крадіжку грошових коштів, чим заподіяла потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

У подальшому, викраденими грошовими коштами у розмірі 6 500 грн ОСОБА_4 розпорядилась на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

ІІ. Позиція учасників судового провадження

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений та затверджений 28.07.2023.

З огляду на обвинувальний акт прокурор вважає встановленим те, що обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченою своєї винуватості, прокурор в судовому засіданні просив суд здійснювати розгляд кримінального провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням зібраних досудовим слідством відомостей, що характеризують її особу, та тих, що стосуються речових доказів та судових витрат у кримінальному провадженні, а також дослідженням цивільного позову та доказів, наданих сторонами, на його обґрунтування.

В судових дебатах прокурор просив суд визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді п`яти років позбавлення волі із звільненням від його відбування на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком в один рік. Цивільний позов у кримінальному провадженні прокурор вважав підставним та таким, що підлягає задоволенню.

Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнала у повному обсязі, фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а також правову кваліфікацію не оспорювала. Крім повного визнання своєї вини обвинувачена просила суд визнати недоцільним дослідження доказів у частині обставин вчиненого кримінального правопорушення, так як повністю погоджується з встановленими обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Під час допиту у судовому засіданні ОСОБА_4 надала показання, що здійснила крадіжку коштів потерпілого у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, на її утриманні на той час перебувала малолітня дитина, яку виховувала сама, а тому за викрадені кошти придбала дитині коляску.

Цивільний позов визнала повністю, однак зважаючи на перебування на її утриманні двох малолітніх дітей та відсутність заробітку обіцяла поступово знаходити кошти на відшкодування матеріальної шкоди потерпілому.

Суд установив, що обвинувачена правильно розуміє зміст фактичних обставин, встановлених в обвинувальному акті, її показання є послідовними, логічними і не викликають сумніву щодо правильності розуміння змісту обставин кримінального правопорушення, підстав вважати, що остання себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані нею у судовому засіданні обставини, суд не вбачає.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував щодо скороченого порядку дослідження доказів у кримінальному провадженні, так як його підзахисна повністю погоджується із обставинами кримінального правопорушення, при цьому просив суд врахувати позитивні характеристики обвинуваченої, вчинення нею злочину в молодому віці, коли відсутній достатній життєвий досвід, її ставлення до вчиненого, наявність кількох пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин. З мірою покарання, яку запропонував прокурор, погодився, проти задоволення цивільного позову не заперечував.

Потерпілий ОСОБА_6 не заперечував щодо скороченого порядку дослідження доказів, цивільний позов просив задовольнити, щодо міри покарання просив звільнити обвинувачену від покарання взагалі, враховуючи її щире каяття.

ІІІ. Межі судового розгляду кримінального провадження

Враховуючи той факт, що обвинувачена ОСОБА_4 визнала свою вину у повному обсязі та не оспорювала фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті, вислухавши думку прокурора, обвинуваченоу та її захисника, потерпілого, які надали згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе обмежитись допитом обвинуваченої ОСОБА_4 , дослідженням відомостей, які характеризують особу обвинуваченої, судових витрат та речових доказів у кримінальному провадженні, а також дослідженням цивільного позову.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІV. Висновки суду

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Судом поза розумним сумнівом встановлено, а стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого в умовах воєнного стану.

Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни суд не вбачає.

V. Мотиви суду при призначенні покарання

Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одружена, на утриманні має двох малолітніх осіб, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, не працює, раніше не судима і вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутність життєвого досвіду у обвинуваченої з урахуванням її молодого віку, оскільки злочин нею скоєно у вісімнадцятирічному віці.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченої відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до статтей 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, та таке, яке за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Таким чином, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, однак вчиненим у складних життєвих обставинах, його суспільно небезпечні наслідки у вигляді завданої матеріальної шкоди потерпілому, яка не відшкодована, у зв`язку з чим потерпілий пред`явив цивільний позов до обвинуваченої, наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченої, вказані вище, у зв`язку з чим суд призначає обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

Враховуючи сукупність зазначених вище обставин, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та їй необхідно призначити покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім і необхідним для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

На підставі ст. 76 КК України, на обвинувачену необхідно покласти обов`язки для контролю за її поведінкою в період іспитового строку.

Зважаючи на відсутність добровільного відшкодування шкоди потерпілому суд не вбачає умов і підстав призначення обвинуваченій більш м`якого покарання, передбачного санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі положень ст. 69 КК України.

VI. Правова оцінка цивільного позову

Разом з обвинувальним актом до суду цивільним позивачем ОСОБА_6 подано цивільний позов до ОСОБА_4 , в якому просить стягнути з останньої матеріальну шкоду в сумі 6 500 грн, завдану кримінальним правопорушенням, оскільки в добровільному порядку обвинувачену не відшкодувала кошти.

Ухвалою суду від 14.01.2026 цивільний позов прийнято до спільного розгляду з обвинувальним актом, надано строк для подання заяв по суті спору.

Під час судового розгляду ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

ОСОБА_4 позовні вимоги визнала у повному обсязі.

Положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України встановлено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Положеннями ч. 1 ст. 129 КПК України визначено, що суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому. Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, за умови, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Під час судового розгляду встановлено, що внаслідок винних дій обвинуваченої цивільному позивачеві було спричинено матеріальну шкоду в сумі 6 500 грн, яка на час розгляду справи не відшкодована, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

VII. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Вирішуючи питання про запобіжний захід до набрання вироком законної сили суд враховує належну процесуальну поведінку обвинуваченої як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, а також її відношення до скоєного. Зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про відсутність підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 100, 124, 337, 368-371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Згідно зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, та відповідно до ст.76 КК України покласти на неї наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_6 (адреса проживання: АДРЕСА_3 ) матеріальну шкоду у розмірі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) гривень.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Чуднівський районний суд Житомирської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_8