Справа № 456/4952/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/72/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року у м. Львові колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 грудня 2024 року щодо ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_9

представника потерпілих адвоката ОСОБА_10

потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12

встановила:

цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явлених обвинуваченнях за ч.1 ст. 164, ч.1 ст. 125 КК України, й призначено йому покарання: за ч.1 ст.164 КК України у виді 120 /ста двадцяти/ годин громадських робіт; за ч.1 ст.125 КК України у виді 80 /вісімдесяти/ годин громадських робіт.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначено ОСОБА_6 покарання у виді 120 /ста двадцяти/ годин громадських робіт.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання у виді 120 /ста двадцяти/ годин громадських робіт, що з урахуванням п.1 ч.1 ст.72 КК України становить 15 /п`ятнадцять/ днів позбавлення волі, призначеного за даним вироком, шляхом повного складання, приєднано 3 /три/ роки позбавлення волі, невідбутого покарання за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.08.2022 за ч.1 ст.263 КК України, визначивши ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 3 /трьох/ років 15 /п`ятнадцяти/ днів позбавлення волі.

Не погоджуючись з цим вироком обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить, вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 грудня 2024 року скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_6 виправдати за пред`явленими обвинуваченнями за ч.1 ст.164, ч.1 ст.125 КК України. Також просить повторно дослідити докази в кримінальному провадженні.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги покликається на те,що у вироку не зазначено жодних конкретних дій ОСОБА_6 , які б вказували на його свідоме ухилення від сплати аліментів (спосіб вчинення).

Стверджує, що при відкритті матеріалів справи кримінального провадження в рамках ст.290 КПК України, захиснику було надано постанову про призначення групи дізнавачів від 03.05.2023 ГУ НП у Львівській області, де внизу між написом «Начальник сектору дізнання Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області капітан поліції» та написом « ОСОБА_13 » відсутній підпис посадової особи.

Також захисник в апеляційній скарзі стверджує, що суд постановляючи вирок щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України послався на диск із відеозаписом, на якому зафіксовано факт спричинення ОСОБА_12 09.10.2023 тілесних ушкоджень біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 обвинуваченим ОСОБА_6 . Разом з тим, на думку захисника, цей відеозапис є недопустимим доказом, оскільки є копією запису відеоспостереження.

Звертає увагу, що допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 підтвердив, що записуючий пристрій демонтований та надати його немає можливості.

Наголошує, що суд відмовляючи в задоволенні клопотання сторони захисту про призначення експертизи порушив право обвинуваченого на захист, оскільки такий обмежений подавати докази до суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 грудня 2024 року скасувати та ухвалити новий, яким виправдати його за пред`явленими обвинуваченнями за ч.1 ст.164, ч.1 ст.125 КК України.

Апеляційні вимоги мотивовані тим, що постановою дізнавача СД Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_14 від 03.05.2023 кримінальне провадження №00118 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України стосовно ОСОБА_6 закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03.07.2023 скасовано постанову дінавача СД Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_15 про закриття кримінального провадження №000118 від 03.05.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, а не кримінального провадження №000118 від 03.05.2023, а тому слід вважати, що постанова дінавача СД Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_15 про закриття кримінального провадження №000118 від 03.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України не скасована. Згідно з п.9-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом в разі, якщо існує не скасована постанова слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.

Щодо обвинувачення за ч.1 ст.125 КК України зазначає, що на відеозаписі не зафіксовано те, як він наносив потерпілому удари. Вважає, що умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому не доведено, а мало місце провокації зі сторони ОСОБА_12 .

Судом встановлено, що ОСОБА_6 згідно з судовим наказом Жидачівського районного суду Львівської області від 11.08.2021 у справі №443/1257/21, який набрав законної сили 11.08.2021, та виданим того ж дня Жидачівським районним судом Львівської області для його реалізації виконавчим листом, зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання сина ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 30.07.2021 і до досягнення дітьми повноліття.

Однак, ОСОБА_6 , будучи ознайомленим із вказаним судовим наказом, оскільки належним чином повідомлений 18.08.2021 Жидачівським районним судом Львівської області, достовірно знаючи про покладений на нього обов`язок щодо сплати аліментів на утримання малолітніх сина ОСОБА_17 та доньки ОСОБА_18 , зобов`язаний як батько утримувати своїх дітей, будучи працездатним, керуючись єдиним умислом, у період з 01.09.2021 по 30.04.2023 злісно ухилився від сплати аліментів, призначених рішенням суду, внаслідок чого допустив заборгованість станом на 30.04.2023 в сумі 35783 грн. 07 коп., що сукупно склало суму виплат більше ніж за три місяці, хоча мав реальну можливість до сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Так, ОСОБА_6 , проживаючи за адресою: АДРЕСА_2 , у період з 01.09.2021 по 30.04.2023 мав змогу заробляти гроші і сплачувати аліменти, оскільки він з 26.03.2004 та по даний час перебуває на обліку в Жидачівській ДПІ ГУ ДПС у Львівській області на податковому обліку як суб`єкт підприємницької діяльності, від якої отримував доходи та витрачав на власні потреби, сплачуючи при цьому податки, зокрема за період з 01.07.2021 по липень 2023 року ФОП ОСОБА_6 сплачено податків на суму 249 208, 96 грн., однак злісно ухилився від сплати аліментів, оскільки у вересні грудні 2021 року, лютому-квітні, червні, жовтні-грудні 2022 року, лютому-квітні 2023 року не здійснював встановлені судовим наказом Жидачівського районного суду Львівської області від 111.08.2021 платежі щодо утримання своїх малолітніх дітей ОСОБА_19 та Єви при відсутності обставин, які б свідчили про поважність причин чи вимушеність несплати аліментів. Крім цього, тільки з моменту звернення потерпілої ОСОБА_20 у поліцію 02.05.2023 та реєстрації у зв`язку з цим кримінального провадження щодо ухилення ОСОБА_6 від сплати аліментів, останнім погашена заборгованість зі сплати таких.

Водночас, ОСОБА_6 на неодноразові письмові вимоги про обов`язок сплати аліментів, попередження державного виконавця про наслідки ухилення від їх сплати та письмові виклики державного виконавця відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції у Львівській області таких не реагував.

Таким чином своїми умисними діями (діями та бездіяльністю) ОСОБА_6 за період з 01.09.2021 по 30.04.2023 допустив заборгованість з виплати встановлених судовим наказом Жидачівського районного суду Львівської області від 11.08.2021 коштів на утримання дітей: сина ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на суму 35783 грн. 07 коп., що перевищує сукупно суму виплат платежів за три місяці.

Таким чином ОСОБА_6 злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КК України.

Крім цього, 09.10.2023 близько 13:06 год. ОСОБА_6 , перебував разом із ОСОБА_12 у коридорному приміщенні багатоповерхового будинку біля квартири АДРЕСА_3 , де між ними на грунті особистих неприязних відносин, розпочався словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 умисно наніс потерпілому удар кулаком правої руки по обличчі.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_12 тілесні ушкодження у виді синця лівої виличної ділянки, який згідно з висновком судово-медичної експертизи за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_12 умисне легке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів апеляційних скарг, думку прокурора, потерпілих та їх представника, які заперечили апеляційні скарги, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та захисника слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно з ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначені вимоги закону місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, дійшов правильного висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.164, ч. 1 ст. 125 КК України.

В оскаржуваному вироку районний суд навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених у судовому засіданні доказів із зазначенням підстав, із яких приймає одні докази та відкидає інші.

Так, вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих правопорушень підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені у суді першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_6 у суді першої інстанції свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України не визнав, а у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України визнав частково.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, така повністю доводиться зібраними та дослідженими доказами, зокрема: показаннями потерпілої ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , витягом ЄО Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, аявою ОСОБА_11 від 02.05.2023, адресованою до Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, розрахунком заборгованості зі сплати аліментів з боржника ОСОБА_6 по ВП №66698878, копією судового наказу Жидачівського районного суду Львівської області від 11.08.2021, копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , копією рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09 грудня 2019 року, копією платіжної інструкції BASS_4, відповіддю Стрийської філії Львівського обласного центру зайнятості, відповіддю ТСЦ МВС №4645 від 05.05.2023 №31/13/4645-774, заявою ОСОБА_11 від 31.08.2021, адресованою начальнику Стрийського ВДВС у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ОСОБА_23 , копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №66698878 від 06.09.2021, копією виклику старшого державного виконавця Стрийського ВДВС у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ОСОБА_21 від 11.10.2021 №34131, копією виклику старшого державного виконавця Стрийського ВДВС у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ОСОБА_21 від 12.01.2022 №483, копією постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 17.02.2023 по ВП №66698878, копією виклику старшого державного виконавця Стрийського ВДВС у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ОСОБА_21 від 23.02.2023 №6498, копією постанови про арешт коштів боржника від 09.03.2023 по ВП №66698878, копією повідомлення від 09.03.2023 №8796, довідкою про доходи №3229 6525 8341 1219, виданої ГУ ПФУ у Львівській області 02.05.2023, розрахунком заборгованості зі сплати аліментів з боржника ОСОБА_6 по ВП №66698878, копією постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.05.2023 по ВП №66698878, листом ГУ ДПС у Львівській області від 06.09.2023 №9715/5/13-01-56-15 та іншими доказами, зміст яких детально відтворено у вироку.

Також незважаючи на часткове визнання ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України така повністю доводиться зібраними та дослідженими доказами, зокрема: показаннями потерпілого ОСОБА_12 , заявою ОСОБА_12 від 09.10.2023, висновком експерта №128 від 10.10.2023, заявою ОСОБА_12 від 13.10.2023, диском із відеозаписом, протоколом огляду предмета старшого дізнавача СД Стрийського РУП ГУНП у Львівівській області від 16.10.2023, постановою про визнання предмету речовим доказом та прилучення його до матеріалів кримінального провадження від 16.10.2023, протоколом демонстрації відео файлу старшого дізнавача СД Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області від 20.10.2023, зміст яких детально відтворено у вироку.

Апеляційні доводи сторони захисту про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження є безпідставними, оскільки вони спростовуються відомостями безпосередньо дослідженими судом першої інстанції в судовому засіданні.

Так, суспільна небезпечність кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 КК України, полягає в тому, що винна особа грубо порушує обов`язки, які покладаються на батьків міжнародним та національним законодавством, і посягає на нормальний розвиток і здоров`я дітей.

Безпосереднім об`єктом даного кримінального правопорушення є суспільні відносини, що забезпечують захист майнових інтересів неповнолітніх або непрацездатних дітей. З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення полягає в бездіяльності, а саме злісному ухиленні від виконання батьками своїх обов`язків, у тому числі, ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей.

Зокрема, злісне ухилення це тривале і наполегливе ухилення від виконання відповідного обов`язку шляхом приховування свого місця проживання, роботи, фактичного заробітку або інших грошових надходжень, незважаючи на попередження про кримінальну відповідальність.

Разом з тим для встановлення ознаки злісності немає значення, чи такі дії винної особи виражались у прямій відмові від виконання покладених на неї обов`язків, чи мали форму пасивного ігнорування, уявної неспроможності або необізнаності про необхідність їх виконання, оскільки всі ці обставини у будь-якому випадку призводять до ухилення від сплати коштів на утримання дітей.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, згідно з судовим наказом Жидачівського районного суду Львівської області від 11.08.2021 у справі №443/1257/21, ОСОБА_6 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання сина ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 30.07.2021 і до досягнення дітьми повноліття.

При цьому судом першої інстанції правильно враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 був обізнаним щодо наявності судового наказу про стягнення з нього аліментів та обов`язку виконувати дане рішення, а розмір заборгованості із сплати аліментів у даному кримінальному провадженні за період з 01.09.2021 по 30.04.2023 складає 35783 грн. 07 коп., що перевищує сукупно суму виплат платежів за три місяці.

Як встановлено судом, протягом інкримінованого періоду ОСОБА_6 мав загальний нарахований дохід, сплачував податки, однак аліменти не сплачував. Також у вказаний період обвинувачений не перебував на лікуванні.

Таким чином, достовірно знаючи про наявність судового наказу про стягнення з нього на користь потерпілої ОСОБА_24 , на утримання сина ОСОБА_17 та доньки ОСОБА_18 та маючи можливість їх сплачувати, ОСОБА_6 фактично прямо відмовився від сплати встановленої судом суми аліментів.

Наведені обставини вказують саме на злісне ухилення ОСОБА_6 від сплати аліментів, вони підтверджені доказами, яким місцевий суд у порядку ст. 94 КПК України дав оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності цих доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийняв обґрунтоване рішення про доведеність його винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Доводи захисника про те, що у вироку суду не зазначено, які конкретно активні дії вживав обвинувачений, щоб уникнути сплати аліментів, що на переконання захисника, виключає наявність складу злочину, не є обґрунтованими. Адже діяння особи можуть також виразитись і в бездіяльності, яка фактично унеможливлює виконання вказаного обов`язку.

З приводу доводів захисника, що твердження суду про те, що ОСОБА_6 отримував доходи та витрачав на власні потреби, сплачуючи при цьому податки, свідчить не про отримання доходів, а про обов`язок сплачувати податки незалежно від доходів та про законослухняність обвинуваченого як платника податків, то колегія суддів зазначає законослухняність у частині сплати податків не звільняє особу від відповідальності за ухилення від сплати аліментів. Навпаки, свідоме виконання одного обов`язку при одночасному ігноруванні іншого свідчить про наявність умислу на ухилення від сплати аліментів.

Щодо доводів захисника про суперечність письмових доказів, витребуваних з податкових органів, то суд першої інстанції правильно визнав їх безпідставними, оскільки в судовому засіданні на підставі досліджених доказів встановлено, що обвинувачений у інкримінований йому стороною обвинувачення період несплати аліментів працював, отримував дохід та сплачував податки.

Безпідставними є і доводи про те, що у кримінальному провадженні існує не скасована постанова про закриття кримінального провадження за ч.1 ст.164 КК України, що є самостійною підставою для ухвалення виправдувального вироку, з огляду на таке.

Так, постановою дізнавача СД Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_15 про закриття кримінального провадження від 30.05.2023, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000118 від 03.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України закрите, у зв`язку з тим, що встановлена відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України

Ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03.07.2023, постанову дізнавача СД Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_15 від 30.05.2023 про закриття кримінального провадження №0000118 від 03.05.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 України скасовано, зобов`язано орган досудового розслідування всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати належну правову оцінку обставинам справи забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.05.2024 виправлено допущено в резолютивній частині ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03.07.2023 описку та зазначено правильно: скасувати постанову дізнавача СД Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_15 від 30.05.2023 про закриття кримінального провадження №0000118 від 03.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 України.

Відтак, доводи обвинуваченого про наявність підстав для закриття кримінального провадження та ухвалення виправдувального вироку за ч.1 ст.164 КК України у зв`язку з наявність не скасованої постанови про закриття кримінального провадження, на увагу не заслуговують.

Також прокурором в судовому засіданні апеляційної інстанції надано копію постанови про призначення групи дізнавачів від 03.05.2023 з якої убачається, що вона підписана начальником сектору дізнання Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_25 .

Відтак, докази, які покладено судом першої інстанції у вирок, було отримано в порядку, визначеному кримінальним процесуальним законом.

Безпідставними є також посилання захисника на те, що диск з відеозаписом є недопустимим доказом, оскільки не є оригіналом.

Так, згідно з ч. 3 ст. 105 КПК України додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Матеріальний носій - лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Таким чином, записаний на оптичний диск - носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документу.

Доводи обвинуваченого, що він жодних тілесних ушкоджень потерпілому не наносив спростовуються показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_26 та протоколом демонстрації відео файлу старшого дізнавача СД Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області від 20.10.2023, з яких вбачається, що ОСОБА_6 , перебуваючи в АДРЕСА_4 , біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту наніс два удари кулаком руки в область голови та живота ОСОБА_26 . Один удар ОСОБА_6 наніс кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_26 , а другий удар наніс кулаком руки в область живота ОСОБА_26 .

Також вказані доводи спростовуються висновком експерта №128 від 10.10.2023, з якого вбачається, що лікарем судово-медичним експертом ОСОБА_27 проведено судово-медичну експертизу гр. ОСОБА_26 , за результатами якої у ОСОБА_26 , 1996 р.н., при огляді виявлений синець лівої виличної ділянки, який утворився від дії твердого предмету, міг виникнути 09 жовтня 2023року та відносяться до легкого тілесного ушкодження згідно пункту 2.3.16/ «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 «Про розвиток та удосконалення судово-медичної служби України».

Версія сторони захисту про те, що обвинувачений на момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України перебував у стані сильного душевного хвилювання була предметом перевірки судом першої інстанції, що знайшло своє відображення в судовому рішенні, з оцінкою яких суд апеляційної інстанції цілковито погоджується.

Всі інші доводи апеляційних скарг судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки такі не спростовують вини обвинуваченого, мають формальний характер, при цьому, апелянти оцінюють ці докази вибірково, ігноруючи при цьому їх сукупність.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_6 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.164, ч. 1 ст. 125 КК України.

Підстав для повторно дослідження доказів у справі, колегія суддів не вбачає, оскільки такі судом першої інстанції досліджено повно та із дотриманням вимог закону.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судом першої інстанції допущено не було.

Апеляційні скарги обвинуваченого та захисника не містить правових підстав для скасування чи зміни вироку, й колегія суддів визнає її необґрунтованою.

Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 413, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 грудня 2024 року щодо ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді