Справа №:754/2929/25
Провадження №: 1-кс/755/207/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2026 р. Дніпровський районний суд міста Києва (далі Суд) у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві заяву ОСОБА_3 про відвід судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_4 у межах судового провадження № 754/2929/25, що здійснюється у рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 06 лютого 2025 року за № 0000130, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.436-2, ч.3 ст.436-2 КК України, установив:

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

У межах судового провадження № 754/2929/25, що здійснюється у рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 06 лютого 2025 року за № 0000130, 06 жовтня 2025 року ОСОБА_3 у порядку ч. 2 ст. 80 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України подала заяву про відвід головуючого судді ОСОБА_4 .

Мотивом дії слугувало те, що суддею ОСОБА_4 вчиняються фальсифікації матеріалів справи № 754/2929/25, в тому числі щодо провадження 1-кс/755/4638/25.

ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

В цій ситуації, згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 грудня 2025 року для розгляду заяви про відвід визначено суддю ОСОБА_1 та судом призначено з цього питання відповідне судове засідання про яке безпосередньо поінформовано осіб вказаних в ст. 81 наведеного Кодексу, однак заявниця в таке засідання не прибула.

Водночас, суддя ОСОБА_4 бажання надавати певні пояснення, не виразила.

Відповідно, вивчивши заяву заявника про відвід, надходжу наступних висновків.

ІІІ. КРИМІНАЛЬНЕ ПРОЦЕСУАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 80. Заява про відвід

1. За наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, […] зобов`язані заявити самовідвід.

2. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Стаття 75. Обставини, що виключають участь […] в кримінальному провадженні

1. Слідчий суддя, суддя […] не може брати участь у кримінальному провадженні:

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

ІV. МОТИВИ СУДДІ

Згідно п. 1 ч. 5 ст. 55 Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

З метою дотримання цієї гарантії, учасники судового провадження наділені правом заявити судді відвід (ст. 80 КПК України).

Вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, наводиться у ст. 75 та 76 КПК України. Так, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, якщо він особисто, заінтересований в результатах провадження чи за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості (ч. 1 ст. 75 КПК України).

Сутністю норм КПК України, покликаних врегулювати порядок та підстави відводу та самовідводу суддів, полягає в необхідності забезпечення розгляду кримінальних проваджень неупередженим та безстороннім судом та усунення від такого розгляду тих суддів, які з об`єктивних чи суб`єктивних причин не можуть бути незалежними в прийнятті певного рішення.

Отже, відвід як окремий правовий інститут, регламентований КПК, є засобом усунення чи самоусунення слідчого судді, судді від участі в досудовому розслідуванні та судовому провадженні за наявності передбачених обставин, що викликають сумнів у їх об`єктивності та неупередженості (див. постанову Верховного Суду від 17 січня 2022 року у справі № 373/2562/15-к).

Адже, головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. При цьому, безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

Позаяк, згідно рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09 квітня 2013 року (заява № 21722/11), зазначається, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (п. 104 Рішення).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Білуха проти України», п.п. 49, 50). Тест об`єктивності передбачає встановлення того, чи наявні доказані факти, які можуть викликати сумніви у неупередженості (рішення у справі «Кастільо Альгар проти Іспанії», п. 45). Водночас, привизначенні наявності законних підстав сумніватися у безсторонності певного судді позиція особи, яка заявляє відвід, має важливе, але не вирішальне значення, вирішальним є те, чи є відповідні побоювання виправданими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», п. 44).

Тобто, особиста безсторонність суду презюмується, доки не встановлена на підставі доказів наявність виправданих побоювань щодо упередженості судді.

У цій ситуації, доводи заяви про відвід зводяться до того, що суддею ОСОБА_4 вчиняються фальсифікації матеріалів справи № 754/2929/25, в тому числі щодо провадження 1-кс/755/4638/25.Також заявником, вказується на те, що судові рішення судді в рамках даної кримінальної справи відсутні в ЄДРСР та у системі «Електронний суд». Доводи зводяться до того що суддя ОСОБА_4 07 квітня 2025 року була зобов`язана закрити провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 463-2, частиною третьою статті 436 КК України на підставі пункту 10 частини першої статті 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування 11 жовтня 2023 року.

Позаяк, дії суду (судді), вчинені при виконанні своїх обов`язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду й вирішення в судових засіданнях в особливій, установленій законом процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ), є процесуальними. Оскарження в будь-який спосіб процесуальних актів, дій (бездіяльності) судів і суддів при розгляді конкретної справи поза передбаченим процесуальним законом порядком не допускається (див. постанову ВП ВС від 03 квітня 2018 року у справі № 820/5586/16).

У справі № 826/14033/17 в ухвалі від 03 липня 2019 року ВС сформував позицію проте, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Тому, сама ж по собі незгода з діями судді у провадженні, чи постановленими ним процесуальними рішеннями не є підставою його відводу. Аналогічним чином вирішується питання щодо дій/бездіяльності прокурора у судовому засіданні.

За цих умов, слід констатувати, що у справі відсутні встановлені факти, які можуть викликати сумніви у неупередженості судді ОСОБА_4 .

Більш того, за обставин цієї справи, не є відповідні побоювання автора відводу виправданими в силу обставин наведених у п. ІV цього судового рішення.

V. ВИСНОВОК

Із предмета та меж судового розгляду провадження, у якому заявлено відвід, не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість судді щодо учасників провадження або обставин цієї справи, чи його необ`єктивність при її розгляді.

Не встановлено і інших підстав, передбачених ст. 75 КПК, які б унеможливлювали розгляд справи вказаним суддею та викликали необхідність його відводу.

Як і інформації, яка б указувала на те, що суддя не є безстороннім, адже особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного, як наслідок гіпотетичні побоювання щодо того, що суддя є небезстороннім не можна вважати об`єктивно обґрунтованими.

У ході цього розгляду, також не установлено з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в неупередженості.

Як наслідок, суддя проаналізувавши матеріали судового провадження, у порядку ст. 94 КПК України, не убачає передумов для відводу судді з підстав наведених у заяві заявника, у порядку ст. 75 указаного Кодексу.

З цих підстав та керуючись ст. 75, 76, 80, 81, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України суддя постановив :

відмовити у задоволені заяви ОСОБА_3 про відвід судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_4 у межах судового провадження № 754/2929/25.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Суддя ОСОБА_5