Провадження № 1-р/554/1/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 січня 2026 року м.Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши заяву представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 про роз`яснення судового рішення,-

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави надійшла заява представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 про роз`яснення ухвали слідчого судді від 08.12.2025 року, в якій заявник просить роз`яснити ухвалу слідчого судді від 08.12.2025 року в частині надання документів, зазначених у пунктах 17 цього клопотання, шляхом уточнення кола осіб, періодів, а також форми та порядку надання відповідних документів, з метою уникнення розширеного тлумачення ухвали та забезпечення дотримання вимог статей 162163 КПК України щодо захисту охоронюваної законом таємниці.

Свою заяву мотивує тим, що 08.12.2025 року слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Полтави було постановлено ухвалу про надання слідчим СУ ГУНП у Полтавській області тимчасового доступу до речей та документів, що перебувають у володінні військової частини НОМЕР_1 .

Резолютивна частина ухвали сформульована узагальнено, що ускладнює її виконання

відповідно до ч. 1 ст. 165 КПК України, яка вимагає надання тимчасового доступу до визначених в ухвалі речей і документів.

Просить суд роз`яснити ухвалу в частині надання таких документів: Списки по особовому складу за період часу з 01.01.2025 по теперішній час. Зазначене формулювання резолютивної частини ухвали є таким, що не дозволяє однозначно визначити обсяг і зміст документів, до яких має бути надано тимчасовий доступ, що унеможливлює її належне виконання. Крім того, ухвала не містить уточнення щодо того, чи йдеться про весь особовий склад військової частини, чи про окремо визначених осіб або категорії осіб. З огляду на чисельність військової частини (понад 1000 військовослужбовців), відсутність такої конкретизації призводить до ризику надання інформації щодо осіб, які об`єктивно не мають відношення до обставин кримінального провадження, що не відповідає принципу пропорційності тимчасового доступу. Формулювання «за період часу з 01.01.2025 по теперішній час» не враховує специфіку проходження військової служби та постійних кадрових змін, які відбуваються у військовій частині. Ухвала не містить уточнення, станом на яку саме дату або за якою логікою має визначатися склад особового складу, зокрема чи мають бути надані списки станом на конкретну дату, на початок або кінець визначеного періоду, чи охоплювати всіх осіб, які перебували у складі військової частини протягом будь-якого часу в зазначений період. Відсутність такої конкретизації не дає можливості визначити мінімально необхідний та достатній обсяг інформації.

Крім того, списки особового складу за своєю суттю містять персональні дані військовослужбовців, що відповідно до пункту 8 частини першої статті 162 КПК України належать до охоронюваної законом таємниці. У зв`язку з цим надання доступу до таких документів потребує чіткого визначення меж доступу, з урахуванням вимог частини шостої статті 163 КПК України, яких ухвала в цій частині не містить.

Накази, розпорядження на відрядження із зазначенням: пункту призначення, найменування місця, куди відряджений військовослужбовець, із зазначенням строку й мети відрядження, сума добових згідно з наказом про відрядження. Зазначене формулювання резолютивної частини ухвали не містить достатньої конкретизації, яка б дозволяла однозначно визначити обсяг і перелік документів, що підлягають наданню, у зв`язку з чим виникають труднощі її належного та правомірного виконання. У військовій частині в процесі службової діяльності видається значна кількість наказів і розпоряджень, пов`язаних із направленням військовослужбовців у відрядження, які відрізняються за своїм правовим статусом, змістом та функціональним призначенням. Ухвала не містить уточнення, чи йдеться про всі накази та розпорядження на відрядження, видані у військовій частині за відповідний період, чи лише про накази, що стосуються окремо визначених осіб або категорій військовослужбовців, а також не визначає, чи підлягають наданню накази, що втратили чинність у зв`язку із завершенням строку відрядження або зміною його умов. Крім того, ухвала не конкретизує, за який саме період мають бути надані відповідні накази та розпорядження, що у поєднанні з постійним характером направлення військовослужбовців у відрядження призводить до фактичного охоплення значного масиву документів, які можуть не мати безпосереднього зв`язку з обставинами кримінального провадження.

Окремо звертає увагу на те, що відомості про пункт призначення, найменування місця відрядження, мету та строки його здійснення можуть містити службову інформацію, а також персональні дані військовослужбовців, що відповідно до пункту 8 частини першої статті 162 КПК України належать до охоронюваної законом таємниці. Також формулювання «сума добових згідно з наказом про відрядження» не дозволяє однозначно визначити, чи маються на увазі виключно відомості, безпосередньо зазначені в тексті наказів, чи також документи фінансового характеру, що стосуються нарахування та виплати добових, що створює ризик розширеного тлумачення ухвали під час її виконання. Відомості про пункт призначення, найменування місця відрядження, строки та мету відрядження у сукупності можуть містити інформацію про маршрути, райони діяльності, характер завдань та організацію служби військової частини. За відсутності чіткої конкретизації кола осіб, періоду та обсягу таких наказів надання всіх наказів і розпоряджень на відрядження за визначений період створює ризик розкриття надмірної службової інформації, яка не має безпосереднього значення для кримінального провадження, але може стосуватися організації службової діяльності, переміщення особового складу та матеріальних засобів військової частини. Ухвала в цій частині не містить застережень або обмежень, які б дозволяли відокремити інформацію, що має істотне доказове значення, від інформації службового характеру.

Відомості бухгалтерського обліку про нарахування грошового забезпечення (на період часу з 01.01.2025 по теперішній час). Зазначене формулювання резолютивної частини ухвали не містить достатньої конкретизації для однозначного визначення виду, обсягу та змісту бухгалтерських документів, до яких має бути надано тимчасовий доступ, що ускладнює її належне та правомірне виконання. Крім того, ухвала не конкретизує, щодо яких саме осіб мають бути надані відомості бухгалтерського обліку. Формулювання «на період часу з 01.01.2025 по теперішній час» у поєднанні з відсутністю визначення кола осіб та виду бухгалтерських документів не дає можливості встановити, чи мають бути надані відомості: щодо осіб, які проходять службу станом на момент виконання ухвали; щодо всіх осіб, які перебували у складі військової частини протягом будь-якого часу у зазначений період; чи щодо окремо визначених категорій військовослужбовців. За таких умов визначення мінімально необхідного та достатнього обсягу інформації є неможливим.

Відомості з журналу реєстрації відряджень за період часу з 01.01.2025 по теперішній час. Зазначене формулювання резолютивної частини ухвали не містить достатньої конкретизації кола осіб, щодо яких має бути надано тимчасовий доступ до відомостей з журналу реєстрації відряджень, що унеможливлює її належне та правомірне виконання.

Журнал реєстрації відряджень у військовій частині є обліковим документом, який містить відомості про всіх військовослужбовців, направлених у відрядження протягом відповідного періоду. За відсутності в ухвалі визначення конкретних осіб або чітко окресленого кола осіб, стосовно яких здійснюється досудове розслідування, виконання ухвали фактично призводить до розкриття інформації щодо невизначеного та необмеженого кола військовослужбовців, які не мають жодного відношення до обставин кримінального провадження. Формулювання «за період часу з 01.01.2025 по теперішній час» без визначення

конкретних осіб або критеріїв їх відбору не дає можливості встановити, чи мають бути надані відомості щодо осіб, які проходять службу станом на момент виконання ухвали, чи щодо всіх осіб, які перебували у складі військової частини протягом будь- якого часу у зазначений період. За таких умов визначення мінімально необхідного та достатнього обсягу інформації є неможливим. Крім того, відомості з журналу реєстрації відряджень службову інформацію щодо їх переміщення та виконання службових завдань, що відповідно до пункту 8 частини першої статті 162 КПК України належать до охоронюваної законом таємниці.

Рапорти та інші документи на преміювання. Зазначене формулювання резолютивної частини ухвали не містить визначення ні конкретних осіб, ні періоду, за який має бути надано тимчасовий доступ до рапортів та інших документів на преміювання, що унеможливлює її належне та правомірне виконання. Рапорти та документи на преміювання за своєю правовою природою є індивідуальними службовими документами, які формуються виключно щодо конкретного військовослужбовця та за конкретний період служби. Такі документи містять відомості про результати виконання службових завдань, оцінку діяльності, підстави для заохочення та інші персоналізовані характеристики і не можуть існувати у відриві ані від особи, ані від визначеного часу.

Ухвала при цьому не містить жодного уточнення, за який саме період мають бути надані відповідні документи на преміювання, зокрема чи йдеться про певний календарний період, окремі місяці, квартали, чи про весь час проходження служби військовослужбовцями у військовій частині. За таких умов визначення обсягу документів, які підлягають наданню, є об`єктивно неможливим.

Накази про призначення на посаду та посадові інструкції осіб, які виносили накази, розпорядження на відрядження. Зазначене формулювання резолютивної частини ухвали потребує роз`яснення з огляду на відсутність визначеності щодо кола посадових осіб, яких воно стосується, що може призвести до розширеного та неоднозначного тлумачення під час виконання ухвали. У діяльності військової частини накази та розпорядження на відрядження видаються від імені командира військової частини. У разі його відсутності відповідні повноваження здійснюються тимчасово виконуючим обов`язки командира, який діє в межах повноважень командира військової частини, а не як окрема самостійна посадова особа з іншим функціональним статусом. Разом з тим формулювання ухвали містить посилання на «осіб, які виносили накази, розпорядження на відрядження», що формально допускає можливість тлумачення такого кола осіб як невизначеного або розширеного, зокрема із включенням інших посадових осіб військової частини, які не наділені повноваженнями видавати відповідні накази, але могли брати участь у підготовці, погодженні або організаційному забезпеченні таких документів. Ухвала при цьому не містить уточнення, чи йдеться виключно про командира військової частини (або особу, яка тимчасово виконує його обов`язки), чи про інше, ширше коло посадових осіб. За відсутності такого уточнення існує ризик неоднозначного визначення обсягу документів, які підлягають наданню, зокрема наказів про призначення на посаду та посадових інструкцій.

Медичні та службові характеристики. Зазначене формулювання резолютивної частини ухвали є таким, що не містить необхідної конкретизації щодо кола осіб, періоду та виду документів, які маються на увазі, у зв`язку з чим виконання ухвали в цій частині є об`єктивно ускладненим та потребує її роз`яснення. Медичні характеристики містять відомості про стан здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, результати медичних обстежень, діагноз та лікування військовослужбовців, які відповідно до законодавства України належать до лікарської таємниці. Згідно зі статтею 39-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» пацієнт має право на таємницю про стан свого здоров`я, а також забороняється вимагати та надавати за місцем роботи інформацію про діагноз та методи лікування. У даному випадку з тексту ухвали неможливо встановити, з яких саме причин отримання медичних характеристик є необхідним для встановлення обставин можливого привласнення грошових коштів, що є предметом досудового розслідування, а також які саме обставини передбачається довести за допомогою таких відомостей. За відсутності відповідної конкретизації неможливо визначити межі допустимого доступу до інформації, що становить лікарську таємницю, що, у свою чергу, ускладнює належне виконання ухвали.

Крім того, ухвала не визначає конкретного кола осіб та періоду, за який мають бути надані медичні характеристики, що не дозволяє встановити мінімально необхідний та достатній обсяг інформації та створює ризик розкриття конфіденційних медичних відомостей щодо невизначеного кола військовослужбовців, що не узгоджується з вимогами статей 39-1 та 40 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я». Ухвала не містить уточнення, щодо яких саме осіб мають бути надані службові характеристики, а також не визначає періоду, за який вони мають бути сформовані. За таких умов виконання ухвали фактично призводить до необхідності надання службової інформації щодо невизначеного кола військовослужбовців, які можуть не мати відношення до обставин кримінального провадження.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 заяву підтримав, просив задовольнити з підстав, вказаних у заяві.

Слідчий в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви з підстав, вказаних у письмових запереченнях. Зазначила, що досудове розслідування розпочато за повідомленням СБУ в Полтавській області. Заявник намагається змінити зміст ухвали слідчого судді. Списки будуть визначатися при тимчасовому доступі.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, дослідивши заяву, дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно положень ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Статтею 380 КПК України передбачено, що, якщо судове рішення є незрозумілим, суд який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Крім того, будь-яке тлумачення чи коментування прийнятого рішення є недопустимим.

З приписів наведеної норми кримінального процесуального закону вбачається, що роз`ясненню підлягає лише незрозуміле судове рішення, зумовлене його нечіткістю за змістом, можливістю різного тлумачення висновків суду, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, та тих осіб, котрі будуть здійснювати його виконання. Проте, якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення чи його законності, суд відмовляє в роз`ясненні такого рішення.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 08.12.2025 року клопотання слідчого задоволено частково. Надано групі слідчих СУ ГУНП в Полтавській області: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів, з можливістю зробити їх копії (зняти копію інформації), що перебувають у володінні військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: списки по особовому складу за період часу з 01.01.2025 по теперішній час; накази, розпорядження на відрядження із зазначенням: пункту призначення, найменування місця, куди відряджений військовослужбовець, із зазначенням строку й мети відрядження, сума добових згідно з наказом про відрядження; відомості бухгалтерського обліку про нарахування грошового забезпечення (за період часу з 01.01.2025 по теперішній час); відомості з журналу реєстрації відряджень за період часу з 01.01.2025 по теперішній час; рапорти та інші документі на преміювання; накази про призначення на посаду та посадові інструкції осіб, які виносили накази, розпорядження на відрядження; медичні та службові характеристики. В іншій частині вимог клопотання відмовлено.

Зміст ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 08.12.2025 року за результатами розгляду клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000039 від 26.06.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, є зрозумілим, не містить суперечностей та роз`ясненню не підлягає, під час її винесення слідчий суддя обґрунтував свій висновок.

За таких обставин, у задоволенні заяви представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 про роз`яснення судового рішенняслід відмовити.

Керуючись ст. 380 КПК України, слідчий суддя -

У ХВ А Л И В:

Заяву представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 про роз`яснення судового рішення залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1