1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/205/26 1-кс/335/124/2026
07 січня 2026 року м. Запоріжжя
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який здобув середню освіту, непрацевлаштованого, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 15.02.2022 Комунарським р/с м. Запоріжжя, за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі с. 75,76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;
- 15.11.2023 Шевченківським р/с м. Запоріжжя, за ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75, 76, КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;
- 22.01.2025 Комунарським р/с м. Запоріжжя, за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75, 76, КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
Слідчий звернулася до слідчого судді з вищезазначеним клопотанням, в обґрунтування якого зазначила наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.09.2025 приблизно о приблизно о 23 годині 50 хвилини 04.01.2025 ОСОБА_5 діючи за попередньої змовою групою осіб з ОСОБА_8 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, підійшовши до автомобіля марки «Volkswagen», моделі «Transporter» в кузові зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 який знаходився на паркувальному майданчику поруч з магазином «АТБ» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тбіліська, 25-Б, шляхом віджиму лівого переднього скла проник до салону автомобіля, після чого з середини відкрив вище вказаний автомобіль, далі ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , проникли до автомобіля марки «Volkswagen», моделі «Transporter» в кузові зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 . та таємно викрали майно потерпілого, а саме: гідравлічний домкрат марки «Hydraulic bottle jack», моделі « DB-0300K», синього кольору, без пошкоджень; засіб для відновлення пластику у авто марки «Tonyin Plastic Restorer», об`ємом 150 мл., без пошкоджень, у вживаному стані; серветку з матеріалу мікрофібра, двостороння, фіолетового та сірого кольору, 45х38 см 1200 г/кв.м Auto Assistance Proline; очисник скла марки «Wurth glass cleaner», об`ємом 400 мл. у закритому стані, частково у вживаному стані, без пошкоджень; стартові кабелі марки «UP» 200-25, сила струму 200 A, довжиною 2,5 м.; автомагнітолу Sigma CP-400 BT RGB RGB APP, з пошкодженими дротами у вигляді зрізу та пульт до неї; USB флеш накопичувач Verbatim 16 GB NANO USB «Verbatim»; моторне масло марки «Castrol EDGE LL 5W-30» об`ємом 1 л.; охолоджуюча рідина GNL Antifreeze G12 +, об`ємом 1 кг.; набір автомобільних запобіжників «Solar», у кількості 6 штук (5А - 1 шт., 10А- 1 шт., 15А- 1 шт., 20А- 2 шт., 25А- 1 шт.,); мультифункціональне мастило WD-40, об`ємом 100 мл.; 2 колеса від автомобіля (шина з диском) «Barum» діаметром 195/70 R 15 C, у яких маються пошкодження на дисках у вигляді ржавіння, що належить потерпілому ОСОБА_9 , вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 01 від 05.01.2026 складає 3 874 гривень 15 копійок.
Після чого, ОСОБА_5 покинув місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на зазначену суму.
05.01.2026 ОСОБА_5 затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, за підозрою у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
05.01.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Посилаючись на те, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи суворість та невідворотність покарання за вчинений тяжкий злочин, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого та іншого підозрюваного, вчинити інше кримінальне правопорушення, та те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, слідчий просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання слідчого та просила його задовольнити. Також прокурор повідомила, що 05.01.2026 за заявами потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 289 КК України. Органом досудового розслідування підозрюваний перевіряється на причетність до вчинення двох епізодів незаконного заволодіння транспортними засобами.
З огляду на викладене, захисник просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний час доби.
Заслухавши думку учасників провадження, вивчивши клопотання слідчого, дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя встановив наступне.
05.01.2026 ОСОБА_5 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України. У цей же день ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Аналіз відомостей, повідомлених потерпілим та свідками, відомостей, зафіксованих в протоколах огляду місця події та предметів, висновку судової товарознавчої експертизи, дозволяє дійти висновку про причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому злочину.
При цьому, слідчий суддя на даному етапі провадження не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень.
Сукупність досліджених в судовому засіданні доказів дає слідчому судді підстави вважати, що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому злочину є вірогідною.
Стороною захисту не наведено обставин, які б свідчили про очевидну недопустимість наданих стороною обвинувачення доказів. Остаточна оцінка зібраним у кримінальному провадженні доказам на предмет їх допустимості, належності, достовірності та достатності має бути здійснена судом на стадії судового провадження.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 29 Конституції України).
За змістом п.п. «b» та «c» ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особу може бути позбавлено свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
При цьому, закон не вимагає від сторони обвинувачення надання слідчому судді доказів того, що підозрюваний обов`язково вчинить дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Ризиком у контексті кримінального провадження є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки підозрюваного, певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
У рішенні «Чеботарь проти Молдови» 13.11.2007 Європейський суд з прав людини зазначив, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993.
Перевіряючи доводи слідчого та прокурора на предмет існування ризиків, слідчий суддя встановив, що заявлені ними ризики, передбачені п.п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно існують.
Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Надані стороною обвинувачення докази причетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому злочину є вагомими та достатньо переконливими. Підозрюваний, усвідомлюючи суворість та невідворотність покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчинені інкримінованого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення покарання.
З урахуванням вставлених обставин кримінального провадження, даних про особу підозрюваного, зокрема того, що він не працевлаштований, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, доведеним є й ризик того, що перебуваючи на волі, останній може вчинити інше кримінальне правопорушення.
На виконання вимог ст. 194 КПК України слідчим суддею вивчалась можливість застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам.
Слідчий суддя визнає неможливим застосовувати до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент розгляду слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу жодна особа не виявила наміру поручитись за виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, на переконання слідчого судді, не унеможливлять вчинення підозрюваним перешкод кримінальному провадженню на даній стадії досудового розслідування. Слідчим суддею також враховано, що підозрюваний непрацевлаштований, доказів навності стабільного законного джерела доходу під час розгляду клопотання не надав.
Відомостей щодо існування обставин, що унеможливлюють тримання підозрюваного під вартою, зокрема за станом здоров`я, слідчому судді не надано.
З огляду на викладене, слідчий суддя доходить висновку, що тримання підозрюваного під вартою є виправданим на даній стадії досудового розслідування, пропорційним доведеним прокурором ризикам. Такий запобіжний захід сприятиме дієвості кримінального провадження і є співмірним встановленим ризикам.
Вирішуючи питання щодо розміру застави, який необхідно визначити підозрюваному для досягнення мети застосування запобіжного заходу, слідчий суддя виходить з наступного.
Пунктом 2 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що особі, яка підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, застава визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно уставленої практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен встановлюватися головною мірою з урахуванням особи підозрюваного, належної йому власності, його стосунків з поручителями, іншими словами - з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі (Неймайстер проти Австрії, рішення від 27.06.1968; Гафа проти Мальти, рішення від 22.05.2018).
З огляду на обставини інкримінованого підозрюваному правопорушення, дані про його особу, зокрема те, що він підозрюється у вчинені нового тяжкого злочину під час іститового строку, слідчий суддя вважає за доцільне визначити йому заставу в розмірі 80-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб. На переконання слідчого судді, перспектива втрати підозрюваним або заставодавцем застави в зазначеному розмірі буде достатнім стримуючим фактором, щоб відбити у підозрюваного бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Крім того, на підозрюваного у разі внесення ним або іншою особою застави, необхідно покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 376, 395 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 05 березня 2026 року включно.
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:
-не відлучатись з м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
-прибувати до слідчого, прокурора або до суду за вимогою;
-утриматися від спілкування зі свідками, потерпілим та підозрюваним ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженні;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
-носити електронний засіб контролю.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 .
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 чи іншому заставодавцю, відмінному від підозрюваного, обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та наслідки їх невиконання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Встановити строк дії даної ухвали до 05.03 2026 року включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали складений 09 січня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1