Справа № 203/7552/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0001336,-

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду міста Дніпра надійшло вищезазначене клопотання прокурора, заявлене у рамках кримінального провадження №0001336, про арешт майна, вилученого 22.10.2025 року під час проведення санкціонованого обшуку автомобіля марки «MITSUBISHI LANCER», державний номер НОМЕР_1 , що перебував у користуванні ОСОБА_5 .

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити останнє та накласти на решту на вилучене в ході обшуку майно з метою збереження, як речових доказів та забезпечення можливої спеціальної конфіскації.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 , в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання, посилаючись на те, що прокурором не наведено передбачених КПК України підстав для арешту вилученого майна. В разі задоволення клопотання, просила обмежитись застосуванням відповідних заборон відчуження та розпорядження, без позбавлення права користування транспортним засобом.

Перевіривши викладені в клопотанні доводи, заслухавши прокурора та захисника, а також дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів такого забезпечення є арешт майна.

Частинами 1,3 ст.132 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п.п.1,2 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації.

Частиною 3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України (ч.4 ст.170 КПК України).

Згідно ч.ч.1,2 ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

У разі якщо гроші, цінності та інше майно, зазначені у частині першій цієї статті, були повністю або частково перетворені в інше майно, спеціальній конфіскації підлягає повністю або частково перетворене майно.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.ч.1,2 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Частинами 1,2 ст.168 КПК України передбачено, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Під час розгляду клопотання встановлено, що СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001336, відомості за яким внесено до ЄРДР з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.301, ч.2 ст.28, ч.2 ст.302 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 22.10.2025 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.301 КК України, за фактом виготовлення, розповсюдження та збуту продукції порнографічного характеру, вчиненого за попередньою змовою групою осіб; а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.302 КК України, за фактом створення та утримання місць розпусти з метою наживи, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Також 22.10.2025 року, під час проведення санкціонованого обшуку автомобіля марки «MITSUBISHI LANCER», державний номер НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , що зареєстрований за ОСОБА_6 та перебував у користування ОСОБА_5 , було вилучено вказаний транспортний засіб, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_3 від 19.03.2025 року.

Постановою слідчого від 22.10.2025 року останні визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001336.

В наданому клопотанні та під час його розгляду прокурор просив накласти арешт на вилучені в ході обшуку автомобіль, ключі та свідоцтво, з метою їх збереження як речових доказів та забезпечення можливої спеціальної конфіскації.

З огляду на обставини та спосіб вчинення кримінальних правопорушень, що полягали у створені та утриманні місць розпусти, виготовлені та розповсюдженні продукції порнографічного характеру, з метою отримання доходу, з використанням аудіо, відеоапаратури, комп?ютерного та іншого обладнання, через мережу Інтернет, ролі ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень відповідно до інкримінованої йому підозри, слідчий суддя вважає, що вилучений транспортний засіб міг використовуватись підозрюваним під час вчинення кримінальних правопорушень для перевезення осіб, які були задіяні у його вчиненні, відповідного обладнання, тощо.

При цьому, значення та причетність вилученого майна до обставин кримінального правопорушення має бути перевірена під час подальшого досудового розслідування.

Таким чином, вилучений в ході обшуку транспортний засіб відповідає критерім речових доказів, визначеним ст.98 КПК України та, з огляду на обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення, також є майном, до якого відповідно до ст.96-2 КК України може бути застосована спеціальна конфіскація.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про обгрунтованість клопотання прокурора та наявність правових підстав, передбачених ч.1, п.п.1,2 ч.2, ч.ч.3,4 ст.170 КПК України, для накладення арешту на вилучений в ході обшуку автомобіль, з ключами від нього та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Поряд з цим, слідчий суддя також враховує, що власником автомобіля, який перебував на момент вилучення у користуванні підозрюваного ОСОБА_5 , є його дружина ОСОБА_6 , яка не є стороною кримінального провадження.

Згідно п.п.5,6 ч.2 ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого: розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, виходячи із завдань кримінального провадження та дотримання прав фактичного власника майна, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вилучене майно, із забороною його відчуження та розпорядження, без позбавлення прав власника на користування останнім.

Керуючись ст.ст.131,132,167,168,170-173,175,237,309,369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучений під час проведення 22 жовтня 2025 року санкціонованого обшуку автомобіль марки «MITSUBISHI LANCER», державний номер НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , що зареєстрований за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ключі від вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 19.03.2025 року, з позбавленням права відчуження та розпорядження зазначеним транспортним засобом.

В частині накладення арешту шляхом заборони користування транспортним засобом в задоволенні клопотання відмовити.

Повернути автомобіль марки «MITSUBISHI LANCER», державний номер НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 19.03.2025 року власнику ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користування та на відповідальне зберігання як речового доказу.

Ухвала відповідно до ч.1 ст.175 КПК України виконується негайно слідчим, прокурором та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1