справа № 619/411/26
провадження № 1-кс/619/55/26
УХВАЛА

іменем України

21 січня 2026 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене процесуальним керівником у кримінальному провадженні-заступником керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051 від 26 листопада 2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків Харківської області, громадянина України, українця, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

встановив:

До Дергачівського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене процесуальним керівником у кримінальному провадженні-заступником керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051 від 26 листопада 2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що слідчим відділенням ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000051 від 26 листопада 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

На переконання слідчого, у теперішній час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які виправдовують обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

На думку слідчого застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

Позиція учасників судового засідання.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні клопотання, посилаючись на те, що ризики жодним чином не доведені, підозра не обгрунтована. Також просили у разі обрання запобіжного заходу обрати інший захід, більш м`який.

Мотиви слідчого судді.

Дослідивши клопотання, надані сторонами матеріали, заслухавши думку учасників, висловлену у судовому засіданні, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Норми закону, якими керується слідчий суддя.

Відповідно до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінка обґрунтованості підозри

Зміст повідомлення про підозру

19.01.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що в період дії воєнного стану, поширеного на території України, де підрозділи збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та Указ Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з якими на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам, громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам - військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановлені в ході проведення досудового розслідування місце та час, діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленими особами, розробив злочинну схему організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, що полягає у керівництві такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками для безпечного перетину лінії державного кордону України поза межами пунктів пропуску, вчинене за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.

Встановлено, що у середині листопада 2025 року, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді незаконного переправлення осіб через державний кордон України та бажаючи їх настання, вступив у попередню змову з невстановленими в ході досудового розслідування особами, у тому числі особами, які здійснюють супровід осіб до лінії державного кордону України, а також зі співробітниками Державної прикордонної служби України, з метою організації незаконного переправлення чоловіків мобілізаційного віку через державний кордон України поза межами встановлених пунктів пропуску.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_5 через спільних знайомих підшукав громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якого планував незаконно переправити через державний кордон України, отримавши за це грошову винагороду.

Під час особистого спілкування з ОСОБА_7 ОСОБА_5 з метою формування у останнього впевненості в реальності та безпечності незаконного переправлення, повідомив, що він обізнаний у порядку перетину державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску, має налагоджені зв`язки зі співробітниками Державної прикордонної служби України, які за грошову винагороду сприяють незаконному переміщенню осіб через державний кордон України, а також з іншими особами, які безпосередньо здійснюють супровід осіб до лінії державного кордону України.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_7 за грошову винагороду організувати його незаконне переправлення через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, запевнивши, що зазначений спосіб є перевіреним, надійним та здійснюється ним на постійній основі.

10.12.2025 ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_7 за допомогою месенджера «WhatsApp» та призначив особисту зустріч на 11.12.2025 у м. Харкові.

11.12.2025, приблизно о 13:30, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу будинку № 7 по проспекту Слави в місті Харкові, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, повідомив ОСОБА_7 встановлений ним порядок незаконного переправлення через державний кордон України, а саме: формування груп осіб у кількості від чотирьох до восьми чоловіків, подальше направлення таких осіб до м. Рівне або м. Вінниця, де їх зустрінуть невстановлені особи, які здійснюватимуть супровід до лінії державного кордону України, після чого буде здійснено незаконне переправлення через державний кордон України поза межами пунктів пропуску.

При цьому ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 , що співробітники Державної прикордонної служби України будуть завчасно обізнані про незаконний перетин державного кордону та не лише не чинитимуть перешкод, а навпаки сприятимуть його здійсненню за грошову винагороду, оскільки без такого сприяння незаконний перетин державного кордону України є неможливим через постійний контроль за лінією державного кордону, у тому числі із використанням безпілотних літальних апаратів.

Крім того, ОСОБА_5 повідомив, що особи, які здійснюватимуть супровід, безпосередньо на лінії державного кордону України усунуть інженерні загородження шляхом пошкодження металевого дроту, після чого ОСОБА_7 зможе перетнути державний кордон України, таким чином усунути наявні перешкоди в перетині кордону.

За організацію незаконного переправлення ОСОБА_5 висунув ОСОБА_7 вимогу про передачу грошових коштів у загальній сумі 20 000 доларів США, з яких 10 000 доларів США підлягають передачі до моменту незаконного перетину державного кордону України, а інша частина після його перетину.

15.01.2026, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, у межах реалізації раніше узгодженого злочинного умислу, надав ОСОБА_7 вказівку щодо передачі грошових коштів у сумі 10 000 доларів США шляхом їх перерахування на криптографічний гаманець.

У подальшому, 19.01.2026, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 про необхідність передати грошові кошти у сумі 1 500 доларів США, як завдаток для подальшої передачі співробітникам Державної прикордонної служби України з метою забезпечення безперешкодного незаконного перетину державного кордону України.

Того ж дня, перебуваючи на території АЗС «SOCAR» по вул. Маріїнська, буд. 2-Б у місті Харкові, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_7 грошові кошти, чим фактично реалізував один з етапів спільного злочинного умислу, спрямованого на незаконне переправлення особи через державний кордон України.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з невстановленими на теперішній час у ході досудового розслідування особами, умисно, з корисливих мотивів, з метою спільного незаконного збагачення, вчинив дії, спрямовані на сприяння незаконному переправленню ОСОБА_7 через державний кордон України шляхом надання порад та вказівок, організації такого переправлення та подальшого керівництва відповідними діями.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями та сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, вчинене за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.

Щодо обґрунтованості підозри

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали, додані до клопотання та надані стороною захисту слідчий суддя дійшов висновку, що підозра ОСОБА_5 на цьому етапі розслідування є цілком обґрунтована, оскільки ґрунтується на доказах, здобутих під час досудового розслідування, зокрема:

-витягом про внесення кримінального провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051 від 26 листопада 2025 року;

-повідомленням про виявлення кримінального правопорушення;

-заявою ОСОБА_7 ;

- протоколами допитів свідка ОСОБА_7 від 12.12.2025, від 17.12.2025, від 19.12.2025, 16.01.2026 та 19.01.2026;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контроль особи від 12.12.2025;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контроль особи від 19.12.2025;

- протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України від 19.01.2026;

- протоколом огляду місця події від 19.01.2026;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

В п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Отже, на підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. В межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не констатує та не має права констатувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, на даному початковому етапі досудового розслідування зазначені докази є достатніми, щоб стверджувати, що ОСОБА_5 має певне відношення до вказаного злочину.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Щодо ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру слідчих та процесуальних дій, які належить провести органу досудового розслідування.

ОСОБА_5 підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти, що може свідчити про реальні спроби уникнення кримінальної відповідальності шляхом переховування від правоохоронних органів та суду.

Встановлені обставини у сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження дають слідчому судді підстави дійти висновку про існування ризику переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

Ризики знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Слідчий суддя погоджується з доводами прокурора, про те, що ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити предмети, що стосуються обставин кримінального провадження, враховуючи те, що на даний час не встановлені місця підготовки до вчинення кримінального правопорушення та інші причетні особи, які за вказівкою підозрюваного, у разі перебування останнього на волі, можуть знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень, досудове розслідування перебуває на активному етапі, що зумовлено нещодавнім повідомленням про підозру ОСОБА_5 , а тому на даний час не встановлено повного об`єму доказів, які б підтвердили або спростували причетність ОСОБА_5 до вказаного злочину.

Ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, експертів, спеціалістів слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Показання свідків у даному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_5 , як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю, в тому числі і дистанційно, через інших осіб, впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Наведені обставини свідчать про обґрунтованість доводів прокурора в частині наявності ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою підбурення їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання неправдивих показань чи відмови від дачі показань на користь підозрюваного.

Обгрунтовуючи ризики перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, прокурор зазначив, що перебуваючи на волі, може приховувати докази своєї злочинної діяльності, не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду тим самим затягуючи строки досудового розслідування чи судового розгляду.

Суд зазначає, що прокурором існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, не обґрунтовано належним чином та не доведено відповідними доказами.

Доводи прокурора про те, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи, що обвинувачений не судимий в силу ст. 89 КК України, не обґрунтовані належним чином, отже на переконання суду, прокурором існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не доведено відповідними доказами.

Щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Також ч. 2 ст. 183 КПК України визначає виключний перелік осіб, до яких може бути застосований цей запобіжний захід. ОСОБА_5 належить до цього переліку як особа, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 цієї статті).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання. Втім, на переконання слідчого судді, жоден з цих запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам.

Окрім обґрунтованості підозри та встановлених ризиків, слідчий суддя враховує також інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, майновий стан, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються ці обставини.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні слідчого, а застосування підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи клопотання щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який відповідає верхній межі, визначеній ч. 1 ст. 197 КПК України для цього запобіжного заходу. Необхідність визначення саме такого строку обумовлена тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершене, а підстави вважати, що наведені ризики можуть зникнути чи зменшитися раніше цього строку, відсутні. Водночас, строк дії запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, у зв`язку з наявністю встановлених у судовому засіданні ризиків, слідчий суддя переконаний, що застосування більш м`яких запобіжних заходів таких, як особисте зобов`язання, особиста порука або ж домашній арешт не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків з урахуванням обставин інкримінованого злочину.

Вирішуючи питання про строк дії такого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує інтенсивність встановлених ризиків, обсяг обставин, що підлягають доказуванню, з огляду на правову кваліфікацію, а також введений на всій території України воєнний стан, який поза залежністю від волі сторони обвинувачення може ускладнити проведення слідчих та процесуальних дій, а тому вважає за доцільне визначити строк тримання під вартою строком на 60 діб.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, з метою попередження можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, беручи до уваги сукупність характеризуючих даних про особу підозрюваного, вважаю за доцільне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Щодо визначення розміру застави

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України (ч. 3 ст. 183 КПК України).

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та встановлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» (п. 78, 820) ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, прибуття обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути врахована наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати стримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого кримінального злочину, що пов`язане із організацією незаконного переправлення осіб придатних до військової служби через державний кордон України у групі осіб в умовах воєнного стану, що опосередковано впливає на обороноздатність держави та свідчить про підвищену суспільну небезпеку протиправних дій, а також ступінь встановлених ризиків, слідчий суддя доходить висновку, що застава в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 266 240 грн зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

На підставі встановленого, керуючись ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене процесуальним керівником у кримінальному провадженні-заступником керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051 від 26 листопада 2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на шістдесят днів, а саме: до 19 березня 2026 року включно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 19 січня 2026 року з 14 год. 42 хв. до 19 березня 2026 року включно.

Встановити строк дії ухвали (в частині тримання під вартою) до 14 год. 42 хв. 19 березня 2026 року (включно).

Визначити ОСОБА_5 суму застави у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: ТУ ДСА України в Харківській області (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26281249; Банк отримувача Державна казначейська служба України (м. Київ), код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок: UA 0006674 (призначення платежу - застава), протягом дії ухвали.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та Дергачівський районний суд Харківської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження та керівнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Зобов`язати слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 негайно повідомити близького родича підозрюваного про його тримання під вартою.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу негайно вручити під розпис ОСОБА_5 , захиснику ОСОБА_4 прокурору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляції до суду апеляційної інстанції, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали проголошено 21.01.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1