Пересипський районний суд міста Одеси
Провадження №1-кс/523/7581/25
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного та його захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, клопотання слідчого в кримінальному провадженні №0000176 від 29 серпня 2025 рокупро продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби на посадах осіб офіцерського складу ІНФОРМАЦІЯ_2 , не судимого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

в с т а н о в и в:

10 листопада 2025 року до Пересипського районного суду м. Одеси надійшло клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із альтернативою визначення застави у розмірі 331 прожитковий мінімум для працездатних осіб, стосовно ОСОБА_5 , якого підозрюють у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями та сприянні їх вчиненню порадами, вказівками та усуненням перешкод, вчинені службовою особою з використанням службового становища, з корисливих мотивів щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

В обґрунтування клопотання слідчий та прокурор посилаються на обґрунтованість вказаної підозри та продовження існування ризиків: переховування від органу досудового розслідування, суду; знищення, схову або спотворення будь-яких із речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин злочину; перешкоджання провадженню іншим чином; а також незаконного впливу на свідків в цьому ж провадженні.

З`ясувавши думку прокурора в підтримку внесеного клопотання, заперечення сторони захисту, слідчий суддя дійшов наступного.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві розслідується кримінальне №0000176 від 29 серпня 2025 року, за ознаками ч.3 ст.332 КК України, в якому нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ №290-ОС від 15 травня 2025 року ОСОБА_5 призначено на посаду старшого офіцера відділення інженерного забезпечення НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ.

В липні 2025 року у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення громадян через державний кордон України на території Одеської області за грошову винагороду, реалізуючи який, усвідомлюючи вимоги законодавства щодо порядку перетинання державного кордону України громадянами України, будучи обізнаним із способами та порядком здійснення охорони державного кордону України, місцями дислокації мобільних підрозділів та розташування прикордонних нарядів, ОСОБА_5 вирішив використати відомі йому, як службовій особі ДПСУ відомості щодо ділянок державного кордону України, де можливо здійснити незаконне переправлення осіб через державний кордон України за наступних обставин.

Так, приблизно в серпні 2025 року, точного часу органом досудового розслідування на теперішній час не встановлено, ОСОБА_5 з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на організацію незаконного переправлення через державний кордон України громадян України чоловічої статі, виїзд яких обмежений у зв`язку із веденням на території України воєнного стану, вступив у злочинну змову із військовослужбовцем вч/ НОМЕР_2 ОСОБА_7 та іншими невстановленими на даний час особами.

ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_5 в середині серпня 2025 року, але не пізніше 29 серпня 2025 року, шляхом умовлянь та погроз, схилили до участі у вказаній незаконній діяльності співробітника ПДРУ ДПС України ОСОБА_8 , якому надавали вказівки та інструкції щодо обсягу та порядку виконання дій, спрямованих на виконання вищезазначеного спільного злочинного умислу. Одночасно ОСОБА_7 підшукав не менше трьох осіб чоловічої статі, які бажають незаконно перетнути кордон та отримав від них частину грошових коштів за організацію незаконного перетину ними кордону.

Надалі ОСОБА_7 , у невстановленому досудовим розслідуванням місці та час, але не пізніше 29 серпня 2025 року, передав ОСОБА_5 у якості авансу за перетин кордону чотирма особами частину грошових коштів у сумі 6000 доларів США для вирішення організаційних питань, спрямованих на реалізацію їх спільного злочинного плану.

На виконання спільного з ОСОБА_7 та іншими невстановленими на даний час особами злочинного умислу ОСОБА_5 , розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дії та бажаючи настання їх результатів, близько 18:30 год. 16 вересня 2025 року, у м. Білгород-Дністровський, Одеської області, неподалік від території розташування 25 Прикордонного загону ДПСУ, по вул. Військової слави, буд.№14, надав ОСОБА_8 заздалегідь пристосований ОСОБА_5 транспортний засіб марки «TOYOTA» моделі «Land CRUISER 200», н/з НОМЕР_3 , а також вказівку зустріти на території АЗС «WOG», за межами с. Маяки, Біляївського району, Одеської області підшуканих ОСОБА_7 чотирьох осіб чоловічої статі, отримати від ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 18000 доларів США, перевезти вказаних осіб транзитною ділянкою Республіки Молдова в районі контрольно-пропускного пункту «Маяки-Удобне» до м. Білгород-Дністровський, де передати їх невстановленій на даний час особі, для подальшого незаконного перетину ними кордону України та частину грошових коштів у сумі 14 000 доларів США.

В свою чергу ОСОБА_7 , діючи на виконання спільного з ОСОБА_5 та іншими невстановленими на даний час особами, злочинного умислу, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дії та бажаючи настання їх результатів, близько 19:00 год. 16 вересня 2025 року, перебуваючи у м. Одесі, точну адресу досудовим розслідуванням не встановлено, на заздалегідь підшуканому транспортному засобі «Mercedes-Benz В-180», н/з НОМЕР_4 , відправив групу з 4 осіб у складі: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до АЗС «WOG», за межами с. Маяки, Біляївського району, Одеської області для передачі їх ОСОБА_8 , та доставки їх на виконання вказівок ОСОБА_5 до невстановленої особи у м. Білгород-Дністровський для подальшого незаконного перетину ними кордону України на території Одеської області.

При цьому водієм вказаного транспортного засобу ОСОБА_7 залучено ОСОБА_13 , який ймовірно не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_7 .

Після чого ОСОБА_7 у м. Одесі, точну адресу досудовим розслідуванням не встановлено, отримано від невстановленої особи другу частину грошових коштів у сумі 18000 доларів США за організацію незаконного перетину кордону ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Таким чином загальна сума неправомірної вигоди, отриманої ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та іншими на даний час невстановленими особами за організацію незаконного перетину кордону ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 складає 24 000 доларів США, (що відповідно до курсу НБУ станом на 16 серпня 2025 року становило 988658,40 грн).

Під час передачі ОСОБА_13 за вказівкою ОСОБА_7 вказаних осіб ОСОБА_8 за вказівкою ОСОБА_5 , яка відбулась о 21:00 год. 16 вересня 2025 року на території АЗС «WOG», за межами с. Маяки, Біляївського району, Одеської області, злочинну діяльність ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та невстановлених на теперішній час осіб викрито та припинено співробітниками правоохоронних органів.

О 22 годині 17 хвилин 16 вересня 2025 року ОСОБА_5 було затримано, а 17 вересня 2025 року останньому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2025 року до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 листопада 2025 року включно, із визначенням застави, як альтернативи триманню ОСОБА_14 під вартою, у розмірі 331 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1002268 грн.

Відповідно до вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, до несудимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 КПК України, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку як застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку його застосування. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вміненому йому діянні доводиться: рапортом про вчинення кримінального правопорушення; матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій; матеріалами виконаного доручення; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16 вересня 2025 року; протоколами обшуків від 16 вересня 2025 року; протоколами допитів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_12 ; іншими зібраними матеріалами під час досудового розслідування кримінального провадження.

На думку слідчого судді, первинно зібраних слідчим доказів достатньо для обґрунтування підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Строк досудового розслідування в провадженні продовжено ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2025 року до чотирьох місяців, тобто до 16 січня 2026 року, для завершення якого необхідно: зняти грифи секретності та долучити до матеріалів кримінального провадження матеріали, на підставі яких проведено негласні слідчі (розшукові) дії; завершити огляд вилучених речових доказів в тому числі мобільних телефонів та комп`ютерної техніки; за результатом проведених слідчих дій встановити та допитати в якості свідків осіб, яким відомі обставини вчинення кримінального правопорушення; вирішити питання про наявність/відсутність підстав для повідомлення про зміну раніше повідомленої та про нову підозру; перевірити причетність інших осіб до скоєння даного правопорушення, вирішити відносно них питання в порядку ст.276 КПК України; виконати інші слідчі дії з метою всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, виявлення тих обставин, які викривають, так і тих, що виправдовують підозрюваного, пом`якшують чи обтяжують покарання; в установленому законом порядку повідомити осіб, стосовно яких проводились негласні слідчі (розшукові) дії, про вказаний факт; а також виконати вимоги, передбачені ст.ст.290-291 КПК України тощо.

Незважаючи на перше притягнення до кримінальної відповідальності та надані в судовому засіданні пояснення про співпрацю з органом досудового розслідування в питанні викриття інших співучасників, оцінюючи доводи слідчого та прокурора про наявність доказів в обґрунтування існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, у взаємозв`язку із тим, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити подальшу належну поведінку підозрюваного та виконання останнім процесуальних обов`язків в межах даного кримінального провадження, слідчий суддя з цим погоджується, виходячи з наступного.

ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість вчиненого діяння, суворість можливого покарання за його вчинення. В справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Окрім того, у справі «W проти Швейцарії» ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки це свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Внаслідок збройної агресії російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року Україною згідно відкритих даних не контролюється орієнтовно 15-20% власної території, що створює додаткові можливості для залишення підозрюваним території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

Вищезазначене, на думу слідчого судді, обґрунтовує продовження існування ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Органом досудового розслідування продовжується встановлення свідків вчиненого кримінального правопорушення, що не виключає того, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, надасть йому можливість здійснювати неправомірний вплив на таких осіб для надання показань, які б також допомогли підозрюваному уникнути відповідальності за вчинене.

Необхідно також виходити і із передбаченої КПК процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до якої спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Таким чином продовжує існувати ризик можливого незаконного впливу підозрюваного на свідків в даному кримінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_5 володіє інформацією про кримінальне провадження стосовно нього, обставин, що є предметом доказування у кримінальному провадженні, а тому може безперешкодно знищити, сховати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

ОСОБА_5 має військовий досвід та велике коло осіб, з якими спілкується, що дає можливість останньому перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, наприклад залучати сторонніх осіб як самостійно так і через своїх родичів, які будуть чинити тиск на свідків, підозрюваних та спотворювати обставини вчинення кримінального правопорушення, вживати заходи для уникнення відповідальності іншими особами, які на даний час встановлюються в ході проведення досудового розслідування.

Суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , спрямовано на шкоду обороноздатності України, в умовах воєнного стану, в період часу, коли продовжує тривати агресивна війна з боку російської федерації проти України.

Водночас, судом приймається до уваги доводи сторони захисту про скрутне матеріальне становище батьків підозрюваного, відсутність заощаджень, а також той факт, що раніше визначений розмір застави для підозрюваного виявився для нього непомірним, слідчий суддя вважає можливим зменшити розмір застави, як альтернативу триманню під вартою, який повинен перевищувати межі, передбачені п.2 ч.5 ст.182 КПК України (з огляду розміру неправомірно отриманих грошових коштів, а також можливої системності вчинення аналогічних діянь), оскільки менший розмір застави не забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому, не виключається, що заставодавцем можуть бути не лише члени сім`ї та близькі родичі підозрюваного, а й будь які інші фізичні чи юридичні особи, чиє фінансове становище дозволить внести визначений розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178,183,184,193,199 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Продовжити строк застосування стосовно підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з подальшим утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 07 січня 2026 року включно.

Визначити розмір застави, як альтернативи триманню ОСОБА_14 під вартою, - у розмірі 200 (двісті) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 605600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) грн.

Підозрюваний (обвинувачений) або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок: Отримувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, Код ЄДРПОУ отримувача: 26302945; р/р UA0005435; банк: Державна казначейська служба України; МФО 820172, після чого ОСОБА_18 звільняється з-під варти.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати слідчого, із встановленою останньою особою періодичністю; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками, іншими підозрюваними в даному кримінальному провадженні з приводу обставин розслідуваного кримінального правопорушення; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші можливо наявні документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд до України на строк до 11 січня 2026 року включно.

Роз`яснити підозрюваному (обвинуваченому) або заставодавцю наслідки невиконання обов`язків, передбачених частинами 8, 10, 11 ст.182 КПК України, а саме: у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний (обвинувачений), будучи належним чином повідомленим не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до підозрюваного (обвинуваченого) запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України. Застава, внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана впродовж п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1