УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3

підозрюваний ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду, в межах кримінального провадження № 0041705 від 10.11.2025 року клопотання

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні маючого двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовеця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, солдата, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, та клопотання прокурора про закриття кримінального провадження №0041705 від 10.11.2025 року та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно рішення Вищої ради правосуддя від 24.09.2024 № 2797/0/15-24 змінена з 7 жовтня 2024 року територіальна підсудність судових справ Добропільського міськрайонного суду Донецької області шляхом її передачі до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська (на теперішній час місто Дніпро).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на ЗО діб введено воєнний стан, який в подальшому продовжений.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 45 від 26.02.2022 року солдата ОСОБА_4 , зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення, призначено на посаду електрика-слюсара ремонтної майстерні засобів зв`язку радіо взводу роти зв`язку тилового командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 .

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

За приписами статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проте, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_1 виконує завдання за призначенням на території Донецької області.

17 квітня 2023 року солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи реальну можливість участі у веденні бойових дій, вирішив не виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та самовільно залишити військову частину.

Солдат ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, перебуваючи на посаді електрика-слюсара ремонтної майстерні засобів зв`язку радіо взводу роти зв`язку тилового командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів і начальників та без поважних причин, не з`явився вчасно на службу з відпустки без поважних причин до місця несення служби, а саме: розташування НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокувалася у АДРЕСА_2 , та ухилявся від несення обов`язків військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 11 листопада 2025 року, доки самостійно не прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, де повідомив про намір далі проходити військову службу, тим самим припинив вчиняти зазначене триваюче кримінальне правопорушення.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - не з`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

В обґрунтування заявлених клопотань підозрюваний та прокурор зазначили, що законодавцем передбачено можливість звільнення від кримінальної відповідальності осіб, які під час дії воєнного стану самовільно залишили військову частину, або не з`явились вчасно без поважних причин до місця служби. ОСОБА_4 на теперішній час бажає повернутися до військової служби та виконувати завдання у військовій частині НОМЕР_3 Збройних сил України, командир якої надав на це свою письмову згоду.

У підготовчому судовому засіданні суд дослідив вимогу про відсутність судимості у ОСОБА_4 , письмову згоду командира військової частини НОМЕР_3 Збройних сил України на подальше проходження підозрюваним військової служби у згаданій військовій частині.

В підготовчому судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав своє клопотання та аналогічне клопотання прокурора, просив суд їх задовольнити, звільнити його, військовослужбовця, від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, кримінальне провадження № 0041705 від 10.11.2025 року, в межах якого його повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, - закрити.

Підозрюваний ОСОБА_4 , після роз`яснення йому наслідків звільнення від кримінальної відповідальності із підстав, передбачених ч. 5 ст. 401 КК України, подане клопотання підтримав. Просив суд щоб кримінальне провадження у справі було закрито з підстави, яка його не реабілітує.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні підтримав своє клопотання та клопотання підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки на його думку є законна підстава для закриття кримінального провадження та звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Також, підозрюваний ОСОБА_4 на питання головуючого судді заявив, що така позиція є його добровільним волевиявленням, без стороннього на нього примусу або тиску з боку певної особи, домовленістю щодо яких не будь переваг. Він на теперішній час, беручи участь у підготовчому судовому засіданні, під дією наркотичних засобів, психотропної або сильнодіючою речовини, у хворобливому стані які перешкоджають йому або негативно впливають на психічний стан, не знаходиться

З огляду на вище наведене підозрюваним у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначене клопотання ОСОБА_4 є неусвідомленим останнім, не відповідає його внутрішній волі, а процесуальна позиція підозрюваного сформувалася під дією будь-якого стороннього неправомірного впливу на нього.

Вислухавши клопотання прокурора та підозрюваного, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження - прокурора, дослідивши письмові документи, подані суду, дослідивши вимогу про відсутність на теперішній час судимостей у ОСОБА_4 , суд вважає, що клопотання прокурора та підозрюваного про закриття кримінального провадження №0041705 від 10.11.2025 року за підозрою ОСОБА_4 та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, підлягають задоволенню та мотивує своє рішення наступним чином.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до частини 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

30.08.2024 набрав чинності Закон України № 3902-IX від 20.08.2024, який передбачає можливість звільнення від кримінальної відповідальності осіб, які під час дії воєнного стану самовільно залишили військову частину, або не з`явились вчасно без поважних причин до місця служби.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану» внесено зміни до окремих нормативно-правових актів, якими передбачено порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 5 ст. 401 КК України передбачено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Крім цього, КПК України доповнено наступними змінами:

1) частину другу статті 286 доповнено абзацом другим такого змісту:

«У разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим».

Враховуючи викладене, слід зауважити, що законодавець визначив, що звільнення від кримінальної відповідальності військовослужбовців за ч. 5 ст. 401 КК України можливе за наступних підстав:

1) особа вчинила злочин, передбачений ст. ст. 407, 408 КК України під час воєнного стану вперше;

2) особа підозрюється/обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених лише ч. 5 ст. 407 та ч. 4 ст. 408 КК України, тобто вчинених під час дії воєнного стану;

3) особа добровільно звернулась до слідчого, прокурора або суду про намір повернутись до своєї військової частини або іншої;

4) наявність письмової згоди командира відповідної військової частини на продовження проходження військової служби.

Під час дослідження викладеного у клопотанні обґрунтування та наданих суду документів встановлено наявність підстав та умов звільнення військовослужбовця ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Судом установлено, що 24 лютого 2022 року Президентом України було видано Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було затверджено Законом України 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у відповідності до якого в Україні введено воєнний стан. Також Президентом України було видано Указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», яким постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. До кримінальної відповідальності за статтями 407, 408 КК України не притягався.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке вчинене ним під час воєнного стану вперше.

В підготовчому судовому засідання прокурор та ОСОБА_4 підтримали свої клопотання щодо звільнення останнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України у зв`язку із наміром продовжити проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_3 .

Відповідно письмової згоди Т.в.о. командира військової частини НОМЕР_3 Збройних сил України, останній не заперечує після прийняття рішення про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0041705 від 10.11.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про проходження військової служби солдата ОСОБА_4 у військовій частині НОМЕР_3 Збройних сил України.

Крім цього, ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні були роз`яснені правові підстави та умови звільнення від кримінальної відповідальності, після чого підозрюваний підтвердив як свою згоду на звільнення від кримінальної відповідальності із підстав, передбачених ч. 5 ст. 401 КК України, так і про добровільність свого звернення до суду із клопотанням для продовження проходження військової служби.

Також судом з`ясовано, що підозрюваний ОСОБА_4 розуміє підстави та наслідки закриття провадження відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України, звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, безумовної можливості судового розгляду провадження з його вирішенням по суті.

Судом враховується, що у разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Крім того, за положення ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військовослужбовці, стосовно яких судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, зобов`язані невідкладно, але не пізніше трьох діб після набрання такою ухвалою законної сили, прибути до вказаних в ухвалі військових частин (місць проходження військової служби) для продовження проходження військової служби. З дня прибуття до військових частини (місць проходження військової служби), але не пізніше набрання такою ухвалою законної сили, для таких військовослужбовців військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

Таким чином, наявність констатованих правових підстав та умов звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, у сукупності із відсутністю негативних характеристик особи підозрюваного та фактичними обставинами вчиненого кримінального правопорушення, приводить суд до переконання про можливість, у відповідності до вимог статті 288 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та підозрюваного, звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження із підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався

Цивільний позов в кримінальному провадженні не пред`являвся.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ч. 5 ст. 401 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, 285, 287, 288, 314 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора та підозрюваного ОСОБА_4 , - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі частини 5 ст. 401 КК України.

Кримінальне провадження № 0041705 від 10.11.2025 року за підозрою ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, - закрити.

Після набрання ухвалою законної сили зобов`язати:

1) невідкладно поновити ОСОБА_4 на військовій службі;

2) ОСОБА_4 прибути протягом 72 годин за місцем служби до військової частини НОМЕР_3 Збройних сил України, - для продовження проходження військової служби.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

11.12.2025