Провадження № 1-кс/679/12/2025
Справа № 679/1361/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2025 року м.Нетішин

Слідчий суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення ВнП №2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001470 від 09.08.2025,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Нетішинського ВнП №2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді Нетішинського міського суду Хмельницької області з вказаним вище клопотанням, погодженим з прокурором.

Клопотання мотивоване тим, що СВ Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0001470 від 09.08.2025 за ч. 2 ст. 307 КК України.

За обставин викладених у клопотанні, 23.09.2025 року під час проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та де зареєстрований і фактично проживає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було виявлено, оглянуто та вилучено джинсову куртку без маркування синього кольору, розмір ХL (поміщено у сейф пакет НПУ №РSР4267461).

23 вересня 2025 року вище зазначена вилучена річ визнана речовими доказом у кримінальному провадженні №0001470 від 09.08.2025.

У клопотанні слідчий зазначає, що орган досудового розслідування вважає, що джинсова куртка без маркування синього кольору, розмір ХL (поміщена у сейф пакет НПУ №РSР4267461), являється по справі речовим доказом та має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

У судове засідання прокурор та слідчий не з`явилися, подали заяви про розгляд клопотання у їх відсутності. Просили клопотання задовольнити.

Захисник адвокат ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності та відсутності обвинувачуваного ОСОБА_7 . Просив клопотання про арешт майна залишити без задоволення.

Слідча суддя, дослідивши клопотання та матеріали додані до нього, документи, що надійшли на адресу суду, дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст . 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З матеріалів клопотання вбачається, що СВ Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0001470 від 09.08.2025 за ч. 2 ст. 307 КК України.

23.09.2025, на підставі ухвали слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області, справа №688/4441/25 в межах даного кримінального провадження проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: вилучено джинсову куртку без маркування синього кольору, розмір ХL (поміщено у сейф пакет НПУ №РSР4267461).

Вказане майно 23.09.2025 постановою слідчого СВ ВнП №2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , визнано речовим доказом.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч.3 ст.132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Аналіз матеріалів клопотання дозволяє стверджувати про належний рівень обґрунтованості тверджень слідчого про те, що має місце вчинення кримінального правопорушення необхідного ступеня тяжкості.

Слідчий заявляє метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст.170-174 КПК України, та згідно ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.1 ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого або прокурора, який звернувся з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

За ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим вважаю, що сама по собі постанова слідчого про визнання речових доказів від 23.09.2025 носить суто формальний характер, оскільки в самій постанові не надана оцінка майну, яке вилучено за адресою: АДРЕСА_1 .

В той же час слідчим та прокурором не надано відповідне підтвердження про відповідність майна вилученого в ході проведення обшуку 23.09.2025, тому, що воно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або може містити інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчим у клопотанні не доведено необхідність накладення арешту на майно, з метою збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Окрім цього, слідчим не надано оцінку розумності і співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки накладення арешту на майно для його власника.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Так, згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд із національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 рік) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 рік), учасником яких є й Україна.

Статтею 1 Протоколу № 1 (1952 рік) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи постановлення судом незаконного рішення, тоді як ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

При цьому, у своїх висновках ЄСПЛ неодноразово наголошував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу № 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

Враховуючи наведене, слідчий суддя не вбачає законних підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

Керуючись ст. ст.98,170,171,172,309,395 КПК України, слідча суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення прокурора ВнП №2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні за № 0001470 від 09.08.2025.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Відповідно до ч.3 ст. 169 КПК України, слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Повний текст складено 26.09.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1