Провадження № 1-кс/466/225/26
У Х В А Л А

27 січня 2026 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 погоджене прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 від 22.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 241 КК України,-

в с т а н о в и в:

26 січня 2026 року слідчий слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова з клопотанням, погоджене прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 від 22.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 241 КК України.

Просила накласти арешт на майно, що належить підозрюваному ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , з метою відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у кримінальному провадженні № 0000005 від 22.01.2024, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, шляхом заборони відчуження та розпорядження зазначеним майном та визначити спосіб арешту: заборонити підозрюваному та будь-яким іншим особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження, перереєстрацію або інше розпорядження зазначеним об`єктом нерухомого майна, крім виконання ухвали слідчого судді.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000005 від 22.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 241 КК України.

Як встановлено досудовим розслідуванням, ОСОБА_5 у період здійснення господарської діяльності без дозволу (з 15.05.2020 по 19.10.2023), будучи директором ТОВ «Львівські теплові мережі» та службовою особою, відповідальною за організацію діяльності підприємства і забезпечення дотримання вимог природоохоронного законодавства, порушив спеціальні правила у сфері охорони атмосферного повітря, допустив незаконні викиди забруднюючих речовин стаціонарними джерелами, що забруднило атмосферне повітря шкідливими для довкілля речовинами промислового виробництва та створило небезпеку для довкілля.

За доводами органу досудового розслідування ОСОБА_5 , працюючи на посаді директора ТОВ «Львівські теплові мережі», здійснюючи господарську діяльність, пов`язану з експлуатацією стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря за адресою: м. Львів, вул. Клепарівська, 39а, як службова особа, що здійснює організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції відповідно до Статуту ТОВ «Львівські теплові мережі», затвердженого у новій редакції рішенням № 1 одноосібного учасника від 16.10.2023, зобов`язаний забезпечити дотримання підприємством вимог природоохоронного законодавства, у тому числі спеціальних правил щодо недопущення забруднення атмосферного повітря, а також забезпечити отримання в установленому порядку дозвільних документів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, допустив забруднення атмосферного повітря шкідливими наднормативними викидами таких забруднюючих речовин, як діоксид азоту (NO?), оксид вуглецю (CO) та діоксид сірки (SO?), які є небезпечними забруднювачами атмосферного повітря та призводять до погіршення якісних показників атмосферного повітря, тим самим створюючи реальну небезпеку для довкілля.

Таким чином, ОСОБА_5 будучи директором ТОВ «Львівські теплові мережі» у періоди: з 15.05.2020 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 25.11.2021, з 26.11.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 19.10.2023 не отримавши відповідного дозволу на викиди стаціонарними джерелами в атмосферне повітря, допустив здійснення викидів забруднюючих речовин з організованих стаціонарних джерел паливовикористовуючого обладнання, гранична кількість, яких перевищує наднормативні викиди забруднюючих речовин, що є порушенням спеціальних правил у сфері охорони атмосферного повітря.

Будучи достовірно обізнаним про відсутність у підприємства чинного дозволу на викиди у зазначені періоди та про вимоги контролюючого органу щодо усунення порушень, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи характер свого діяння та передбачаючи можливість настання шкідливих наслідків у вигляді забруднення атмосферного повітря, організував та забезпечив здійснення господарської діяльності ТОВ «Львівські теплові мережі» з експлуатацією стаціонарних джерел викидів за адресою: м. Львів, вул. Клепарівська, 39а, без одержання у встановленому порядку дозволу на викиди, чим допустив викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря в наднормативному (недозволеному) режимі. Основними забруднюючими речовинами, що викидались стаціонарними джерелами підприємства, є: азоту діоксид (NO?), вуглецю оксид (CO),діоксид сірки (SO?), які є шкідливими для довкілля речовинами промислового виробництва.

У результаті наднормативних (незаконних) викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, державі заподіяно збитки з 15.05.2020 по 31.12.2020 в сумі 3 703 453,15 грн (три мільйони сімсот три тисячі чотириста п`ятдесят три гривні 15 коп.), з 01.01.2021 по 25.11.2021 в сумі 5 355 095,03 грн (п`ять мільйонів триста п`ятдесят п`ять тисяч дев`яносто п`ять гривень 03 коп.), з 26.11.2021 по 31.12.2021 в сумі 585 967,85 грн ( п`ятсот вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят сім гривень 85 коп.), з 01.01.2022 по 31.12.2022 в сумі 5 914 277,00 грн (п`ять мільйонів дев`ятсот чотирнадцять тисяч двісті сімдесят сім гривень 00 коп.), з 01.01.2023 по 19.10.2023 в сумі 4 709 992,91 грн (чотири мільйони сімсот дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дві гривні 91 коп.), що в загальному становить 20 268 785 (двадцять мільйонів двісті шістдесят вісім тисяч сімсот вісімдесят п`ять) гривень 94 копійки.

15.01.2026 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 241 КК України. З метою забезпечення реального відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та недопущення ухилення від її відшкодування, виникла необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного.

У межах встановлення майнового стану підозрюваного отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно з якою ОСОБА_5 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 57,6 кв.м, житлова площа 30,1 кв.м, право власності зареєстровано 18.10.2016 (номер відомостей про речове право 16942000), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Разом з тим, у реєстрі наявні відомості про обтяження (іпотека та інші арешти/заборони). Наявність обтяжень, внесених в інших правових процедурах, на переконання сторони обвинувачення, не усуває необхідності накладення арешту в порядку КПК України у межах цього кримінального провадження, оскільки арешт майна у кримінальному провадженні має самостійну процесуальну підставу та спрямований на забезпечення досягнення завдань кримінального провадження, у тому числі реального відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Орган досудового розслідування зазначає, що ризики, передбачені ст. 170 КПК України, є реальними, оскільки підозрюваному повідомлено про підозру 15.01.2026, розмір завданої шкоди є значним, а відтак існує обґрунтована ймовірність вчинення дій, спрямованих на відчуження/перереєстрацію майна, створення додаткових обтяжень, зміну правового статусу об`єкта або інше розпорядження активами з метою ускладнення чи унеможливлення відшкодування шкоди.

Як доводить орган досудового розслідування, арешт у даному випадку є необхідним та пропорційним (ст. 132 КПК України), оскільки спрямований на тимчасове обмеження права відчуження та розпорядження майном і не є позбавленням права власності, а застосовується виключно для забезпечення відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила таке задовольнити.

У судове засідання власник майна ОСОБА_5 не з`явився. 27.01.2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» поступило клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_6 про відмову в арешті майна, у якому зазначає, що сторона захисту заперечує дане клопотання та вважає, що в задоволення такого слід відмовити з наступних підстав. Квартира за адресою АДРЕСА_1 згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11128727 від 05.07.2006 року дійсно належить ОСОБА_5 (частка 1/1) та була придбана відповідно до договору купівлі-продажу №1912 від 03.06.2006 року. Зазначена квартира була придбана ОСОБА_5 за час шлюбу з ОСОБА_7 , який було зареєстровано 17.10.1998 року, що підтверджується дублікатом свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 від 12.03.2008 року. Наведене свідчить, що задоволення клопотання слідчого про арешт майна призведе до порушення законних прав ОСОБА_8 .

Керуючись викладеним, представник власника майна просить суд відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна підозрюваного ОСОБА_5 , а саме квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Заслухавши доводи прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова, дослідивши матеріали клопотання, письмові заперечення захисту, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000005 від 22.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 241 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Галицької окружної прокуратури м. Львова Львівської області.

15.01.2026 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 241 КК України.

У межах встановлення майнового стану підозрюваного отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно з якою ОСОБА_5 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 57,6 кв.м, житлова площа 30,1 кв.м, право власності зареєстровано 18.10.2016 (номер відомостей про речове право 16942000), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Орган досудового розслідування просить накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення подальшого відшкодування збитків заподіяної шкоди.

Однак, органом досудового розслідування не подано жодних належних та допустимих доказів, обґрунтування та мотивів такого арешту і його необхідність. Так, не враховано можливу наявність інших співвласників майна та їхні майнові права на вказане майно, а саме дружини ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , оскільки з поданих доказів сторони захисту встановлено, що квартира АДРЕСА_2 придбана згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11128727 від 05.07.2006 на підставі договору купівлі-продажу, а згідно із дублікатом свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 ОСОБА_5 перебуває у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_8 з 17.10.1998 року.

Також у вказаному кримінальному провадженні та на час подання клопотання про арешт відсутній цивільний позов.

Крім того, спеціальна конфіскація майна у даному випадку не передбачена, оскільки вчинений злочин є не тяжким.

Поряд з цим, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №460327046 на майно підозрюваного квартиру АДРЕСА_2 , накладено обтяження (іпотека та інше арешт/заборона).

Також слідчий суддя приймає до уваги, що у кримінальному провадженні не визначено особи, яка б перебувала у статусі потерпілої.

Відповідно до норм ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права. У даній справі суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для подальшого утримання слідчим майна заявника, що тягне за собою необхідність повернення цього майна його власнику.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

У рішеннях по справам «Фокм, Кемпбел і Гарлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» судом вказано на те, що доцільність та вмотивованість застосування заходів забезпечення кримінального провадження передбачає існування фактів, або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин; такі факти не можуть спиратися на голе припущення, і повинні бути чимось більшим, ніж нечітка здогадка або непідтверджена підозра.

Згідно ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_2 буде передчасним, сторона обвинувачення чи потерпіла особа у майбутньому не позбавлена можливості повторно клопотати про накладення арешту на майно з метою забезпечення цивільного позову у випадку пред`явлення такого, а тому у задоволенні клопотання про арешт майна, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 170,171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 погоджене прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 від 22.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 241 КК України відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1