Справа № 587/1598/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000163 від 21 лютого 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Слоут,, Глухівського району, Сумської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, непрацюючої, заміжньої, невійськовозобов`язаної, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у скоєнні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 361 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового розслідування встановлено, що 04.02.2025 близько 15 години 30 хвилин ОСОБА_6 , перебувала вдома у свого знайомого ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_3 . В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на таємне заволодіння грошима ОСОБА_5 .

Дочекавшись, коли ОСОБА_5 почав займатися власними справами та за її діями ніхто не спостерігає, близько 15 години 35 хвилин 04.02.2025 ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу взяла його мобільний телефон «Realme 6» та розблокувала паролем, який дізналася раніше.

В подальшому, о 15 годині 37 хвилин 04.02.2025 ОСОБА_6 в мобільному телефоні «Realme 6» ОСОБА_5 відкрила мобільний додаток «Приват24», ввела пароль, який дізналася раніше, для входу в особистий кабінет мобільного додатку «Приват24», пройшла ідентифікацію від імені ОСОБА_5 та таким чином несанкціоновано втрутилася в роботу інформаційної (автоматизованої) системи мобільного додатку «Приват24», тобто отримала при цьому можливість розпоряджатися коштами та функціями банківських карток і рахунків ОСОБА_5 , а також отримала доступ до всіх послуг, які пропонує Інтернет-банкінг «Приват24» та, відповідно, могла використовувати їх на власний розсуд. Користуючись доступом до банківської карти ПАТ КБ «ПриватБанку» № НОМЕР_1 , оформленої на ім`я ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, перерахувала з зазначеної карти ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 5025 гривень на свій банківський рахунок АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_2 , тобто таким чином таємно викрала їх. Викраденими грошовими коштами ОСОБА_6 в подальшому розпорядилася на власний розсуд.

Потерпілому ОСОБА_5 спричинено матеріальну шкоду на суму 5025 гривень.

Дії обвинуваченої ОСОБА_6 органами досудового слідства кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна(крадіжки), кваліфікуючою ознакою якого є «вчинення в умовах воєнного стану», та ч.1 ст. 361 КК України, як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

31 березня 2025 року між обвинуваченою ОСОБА_6 за участю її захисника ОСОБА_4 та прокурором Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 укладено Угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. ст. 469, 472 КПК України.

Зі змісту даної угоди слідує, що сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 361 КК України. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинна понести ОСОБА_6 .

Так, відповідно до умов угоди, сторони враховуючи тяжкість злочину передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, який відноситься до тяжких злочинів, ч.1 ст.361 КК України, який є кримінальним проступком та пом`якшуючі покарання обставини: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, раніше несудима, позитивно характеризується за місцем проживання має молодий вік,, має на утриманні двох малолітніх дітей, добровільно відшкодувала завдані збитки, відсутність обтяжуючих покарання обставин, погодили покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 361 КК України у виді 1 року пробаційного нагляду. Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання до відбування покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

В угоді про визнання винуватості передбачені наслідки її укладення, затвердження, а також наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним або обвинуваченим.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, який відноситься до тяжких злочинів, ч.1 ст.361 КК України, який є кримінальним проступком.

Обвинувачена в судовому засіданні вказала, що вона розуміє надані законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження даної угоди, при цьому беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінальних правопорушеннь, ч.4 ст. 185 КК України, ч.1 ст.361 КК України.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 також просив затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки вона не суперечить вимогам закону.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що угода відповідає вимогам Кримінально-процесуального законодавства, тому може бути затверджена і обвинуваченій слід призначити узгоджене в угоді покарання.

Потерпілий ОСОБА_5 надав прокурору письмову згоду на укладення угоди з обвинуваченою, проти затвердження угоди не заперечував.

Суд шляхом проведення опитування прокурора, обвинуваченої, її захисника, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим та цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК та/або закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, умови угоди не порушують інтересів суспільства, прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, відсутні, наявні фактичні підстави для визнання обвинуваченим винуватості.

Оскільки укладена сторонами угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом, враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, її відношення до вчиненого, пом`якшуючі покарання обставини, суд дійшов висновку про можливість її затвердження.

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні, цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 березня 2025 року укладену між обвинуваченою ОСОБА_6 , з участю її захисника ОСОБА_4 з одного боку, та прокурором Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 , з іншого.

Визнати винною ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 361 КК України, і призначити їй покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 361 КК України у виді 1 року пробаційного нагляду.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання до відбування покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до встановленої законом відповідальності.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1