ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 636/1746/23 Номер провадження 11-кп/814/1042/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0003123 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 13 листопада 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та зареєстрований в АДРЕСА_1 , громадянин України, з вищою освітою, одружений, працюючий директором КЗ «Будинок культури Вовчанської міської ради», несудимий,

визнаний винуватим та засуджений:

за ч.1 ст.111-1 КК України до позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги, строком 10 років;

за ч.6 ст.111-1.КК України на 10 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги, строком 11 років, без конфіскації майна.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, засуджений на 10 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги, строком 11 років, без конфіскації майна.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

Обвинувачений, перебуваючи на території тимчасово окупованого м. Вовчанськ Чугуївського району Харківської області, переслідуючи мету здійснення публічних закликів громадянином України до підтримки рішень та дій держави-агресора, не маючи патріотичних переконань, умисно діючи на шкоду інтересам України, в умовах тимчасової окупації, за відсутності фізичного чи психологічного впливу з боку представників держави-агресора, вирішив стати на шлях протиправної діяльності проти основ національної безпеки України, здійснював публічні заклики до підтримки рішень та дій держави-агресора за наступних обставин.

ОСОБА_8 06 вересня 2022 року на сцені КЗ «Будинок культури Вовчанської міської ради» за адресою вул. Колольцова, 1, у тимчасово окупованому м. Вовчанськ Чугуївського району Харківської області, добровільно, умисно, вчиняв дії, пов`язані із здійсненням публічних закликів громадянином України до підтримки рішень та дій держави-агресора і окупаційної адміністрації, до співпраці з державою-агресором, окупаційною адміністрацією держави-агресора.

При цьому обвинувачений був безпосередньо задіяний у якості ведучого під час проведення заходів політичного характеру, тим самим здійснюючи інформаційну діяльність у співпраці з окупаційною адміністрацією держави-агресора, спрямовану на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації та у колі осіб з числа збройних формувань держави-агресора, добровільно закликав місцевих мешканців м. Вовчанськ виходити на сцену для отримання паспортів держави-агресора тобто до підтримки рішень та дій держави-агресора, окупаційної адміністрації держави-агресора, до співпраці з державою-агресором, окупаційною адміністрацією держави-агресора, тим самим всіляко підтримував та схвалював у такий спосіб їх дії та рішення, направлені на шкоду суверенітету України.

Продовжуючи реалізацію свого умислу, направленого на шкоду державі Україна, ОСОБА_8 у цей період часу добровільно, шляхом проголошення зі сцени закликів до мешканців м. Вовчанська, які перебували у приміщенні, де відбувався захід політичного характеру, організований окупаційною адміністрацією держави-агресора, з підтримки рішень та дій держави-агресора і окупаційної адміністрації, шляхом отримання паспортів держави-агресора, що полягало у висловлюваннях «запрошую», підтримуючи у такий спосіб, рішення та дії збройних формувань держави-агресора, переслідуючи мету здійснення публічних закликів громадянином України до підтримки рішень та дій держави-агресора, окупаційної адміністрації держави-агресора, до співпраці з державою-агресором, окупаційною адміністрацією держави-агресора.

У травні 2022 року, ОСОБА_8 перебував у тимчасово окупованому м. Вовчанськ Чугуївського району Харківської області, продовжуючи займати посаду директора КЗ «Будинок культури Вовчанської міської ради», та був ведучим на святкуванні «Дня 9 травня» та «Дня прапору» держави-агресора.

В липні 2022 року (більш точний час встановити не виявилось можливим) обвинувачений був залучений у якості ведучого на організованому окупаційною адміністрацією держави-агресора концерті ансамблю пісні і танцю.

В апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник за аналогічних мотивів прохають скасувати вирок суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і закрити кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

При цьому зазначають, що визнавши доведеним виникнення у ОСОБА_8 наміру добровільно здійснювати колабораційну діяльність «за невстановлених обставин», суд не встановив обставин, що визначають склад кримінального правопорушення.

Стверджують про упереджене ставлення суду до обвинуваченого.

Зауважують, що місцевим судом не досліджено питання заподіяної у кримінальному провадженні шкоди, не з`ясовано мотивів поведінки ОСОБА_8 під час окупації, перебування його в небезпечному стані як громадянина, який підпадає під захист Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року.

Вказують, що місцевим судом не надано оцінки показанням свідка ОСОБА_9 , який надав пояснення щодо обстановки та життя громади в умовах окупації, атмосфери страху під час ізоляції цивільного населення від підконтрольного Україні уряду.

Заперечують висловлення ОСОБА_8 закликів на отримання паспортів Російської Федерації та стверджують, що судом не досліджено обставини проведення заходу з огляду на процедуру отримання паспортів, до якої ОСОБА_8 не має відношення.

Зазначають, що ОСОБА_8 діяв під тиском задля збереження життя і здоров`я своєї родини та працівників будинку культури.

Стверджують, що ОСОБА_8 вилучили зі сцени майже одразу після початку заходу внаслідок претензій до нього з боку представника окупаційної адміністрації.

Зауважують, що суд за змістом вироку неправильно виклав та викривив показання обвинуваченого та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Вказують, що суд безпідставно не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Вважають, що судом необґрунтовано взято до уваги лист центру надання соціальних послуг від 07 вересня 2022 року, оскільки на цей час ОСОБА_8 був усунутий окупаційною владою з будинку культури внаслідок інциденту, який відбувся на заході з видачі паспортів.

Наголошують, що місцевим судом не виконано вимоги п.7 ч.2 ст.412 КПК України про фіксування судового провадження за допомогою технічних засобів, оскільки частина судового засідання 12 квітня 2024 року проведена без фіксації звуку.

Стверджують про відсутність в діях ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч.6 ст.111-1 КК України, оскільки диспозиція статті передбачає вчинення особою дій з «організації та проведення заходів».

Не погоджуються з висновком суду про те, що ОСОБА_8 не надано доказів вчинення стосовно нього примусу.

Зауважують, що після звільнення м. Вовчанськ обвинувачений не перетинав державний кордон України, а у слідчому ізоляторі не долучався до програми обміну, оскільки не вважає себе винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційних скарг, думку прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до такого.

Підставою для скасування вироку судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що передбачено п.3 ч.1 ст.409 КПК України.

Згідно з ч.1ст.412 цього Кодексу, істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і забезпечити права і законні інтереси учасників провадження.

Суд апеляційної інстанції при виявленні відповідних порушень повинен виходити не лише із того, що вони фактично перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а й з потенційної можливості такого перешкоджання.

Відповідно до ст.374 КПК України та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.15 постанови №5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченому. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Диспозицією ч.6 ст.111-1 КК України встановлена кримінальна відповідальність за організацію та проведення заходів політичного характеру, здійснення інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором та/або його окупаційною адміністрацією, спрямованих на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації чи збройних формувань та/або на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, за відсутності ознак державної зради, активну участь у таких заходах.

Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Як видно з обвинувального акта, ОСОБА_8 органом досудового розслідування обвинувачується за ч.6 ст.111-1 КК України у вчиненні дій, спрямованих на проведення заходів політичного характеру, здійснення інформаційної діяльності у співпраці з окупаційною адміністрацією, спрямованих на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації.

За результатами судового розгляду суд першої інстанції визнав ОСОБА_8 винуватим, зокрема, у організації та проведенні заходів політичного характеру, здійсненні інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором та/або його окупаційною адміністрацією, спрямованих на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації чи збройних формувань та/або на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, за відсутності ознак державної зради, активній участі у таких заходах та кваліфікував ці його дії за ч.6 ст.111-1 КК України.

Таким чином, суд не дотримався положень ст.337 КПК України та зробив висновок про вчинення ОСОБА_8 дій, які не були інкриміновані йому органом досудового розслідування, чим вийшов за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, що погіршує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Більше того, формулюючи обвинувачення, визнане доведеним, суд зазначив, що ОСОБА_8 був безпосередньо задіяний у якості ведучого до проведення заходів політичного характеру та водночас прийшов до висновку, що політичний захід був організований окупаційною адміністрацією держави-агресора.

При цьому суд залишив поза увагою, що з об`єктивної сторони ч.6 ст.111-1 КК України передбачає різні форми вчинення злочину, зокрема, організацію та проведення заходів політичного характеру, або активну участь у таких заходах.

Вказані обставини свідчать про суперечливість висновків суду та їх неконкретність. Водночас, обвинувачення має бути викладено в чіткій, категоричній формі, не повинно допускати двоякого трактування. І саме такий принцип при складанні вироку та викладенні обвинувачення має належним чином забезпечити виконання завдання кримінального провадження, закріпленого у ст.2 КПК України.

Наведені обставини свідчать про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що згідно з положеннями п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України є підставами для скасування вироку суду першої інстанції з призначенням нового судового розгляду.

Під час нового розгляду кримінального провадження місцевому суду необхідно провести процедуру провадження з дотриманням вимог закону, перевірити доводи апеляційних скарг сторони захисту, надати належну оцінку усім доказам в їх сукупності, дослідити обставини, що мають значення для вирішення питання щодо всіх елементів складу інкримінованих кримінальних правопорушень та у разі, якщо під час нового розгляду в суді першої інстанції винуватість особи у їх вчиненні буде доведено в установленому законом порядку, вирішити питання щодо передбаченої кримінальним законом відповідальності.

Приписами ст.418 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції ухвалює рішення в порядку, передбаченому статтями 368 380 цього Кодексу, який зобов`язує суд, серед іншого, вирішити питання про запобіжний захід до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження (ст. 131 КПК України).

Виходячи з конкретних обставин кримінального провадження, тяжкості обвинувачення та даних про особу ОСОБА_8 , колегія суддів вважає за необхідне залишити його під вартою до вирішення судом першої інстанції питання щодо запобіжного заходу, але не більш ніж на 60 днів.

Отже, апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника підлягають до часткового задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 409, 412 та 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 13 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження №0003123 у суді першої інстанції.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до вирішення питання судом першої інстанції, але не довше ніж на 60 (шістдесят) днів.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4