УХВАЛА

13 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 646/7075/24

провадження № 51-3918 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Харківського апеляційного суду від 03 липня 2025 року стосовно нього,

установив:

Червонозаводський районний суд м. Харкова вирокомвід 13 січня 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудив за частиною першою статті 436-2 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, за частиною третьою статті 436-2 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

Відповідно до частини першої статті 70 КК за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі статті 75 КК звільнив ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням і встановив іспитовий строк тривалістю 2 роки, поклав на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК.

Харківський апеляційний суд вироком від 03 липня 2025 року апеляційну скаргу прокурора задовольнив, а вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 січня 2025 року стосовно ОСОБА_4 в частині призначеного йому покарання скасував. Призначив ОСОБА_4 покарання за частиною першою статті 436-2 КК у виді позбавлення волі на строк 1 рік; за частиною третьою статті 436-2 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі частини першої статті 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень суворим визначив ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

Постановив строк покарання ОСОБА_4 рахувати з дня фактичного його затримання на виконання вироку Харківського апеляційного суду від 03 липня 2025 року.

Також, зарахував засудженому ОСОБА_4 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 29 квітня 2024 року по 13 січня 2025 року.

У решті вирок суду першої інстанції залишив без змін.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з вказаним вироком апеляційної інстанції.

Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням засудженому строку для усунення недоліків на таких підставах.

Відповідно до частини другої статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Також, згідно з частиною п`ятою статті 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

У частині першій статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з частиною першою статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для їх скасування, які, на її думку, були допущені судами під час ухвалення судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Однак, наведених вимог кримінального процесуального закону засуджений не дотримався.

У своїй касаційній скарзі засуджений посилається на порушення апеляційним судом норм кримінального процесуального права та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, однак не наводить належного обґрунтування такої позиції з урахуванням змісту оскаржуваного вироку апеляційного суду.

Також, ОСОБА_4 посилається на неповноту судового розгляду та упередженість суду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

До того ж, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;

скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;

скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;

змінити судове рішення.

Однак, у прохальній частині касаційної скарги засуджений просить скасувати рішення Харківського апеляційного суду від 03 липня 2025 року та залишити в дії вирок суду першої інстанції від 13 січня 2025 року. Тобто, прохання засудженого до суду касаційної інстанції сформульовано не у відповідності до статті 436 КПК, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Водночас всупереч вимогам частини 5 статті 427 КПК ОСОБА_4 не долучив до касаційної скарги копію оскаржуваного вироку апеляційного суду.

Крім того, в порушення вимог частини 3 статті 427 КПК засуджений не зазначає в касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.

Вказані недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

За правилами статті 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху та надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Одночасно звертаємо увагу ОСОБА_4 на те, що він не позбавлений права самостійно звернутися за правовою допомогою до Регіональних центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що регулюється статтею 59 Конституції України, частиною 2 статті 8 Кримінально-виконавчого кодексу України, пунктами 7, 9 частини 1 статті 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

Тобто для засуджених до покарання у виді позбавлення волі на час підготовки ними заяв про перегляд судових рішень, які набрали законної сили і за якими таким особам було призначено відповідне покарання, законом встановлено гарантії та права на правову допомогу.

Керуючись частиною першою статті 429 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Харківського апеляційного суду від 03 липня 2025 року стосовно нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3