Справа № 466/1810/25
Провадження № 1-кп/466/549/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

представника цивільного відповідача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001239 від 26.12.2024 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України ,-

встановив :

ОСОБА_6 , 26 грудня 2024 року, приблизно в 07 год. 15 хв., керуючи автомобілем марки «Renault Kangoo », реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Шевченка неподалік буд. №132 у м. Львові , в напрямку вул. О. Ковча, грубо порушив вимоги Розділу 1 п. 1.5 «дія або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; Розділу 2 п. 2.3 підпункт б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; підпункт д) «не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»; Розділу 12 п. 12.3 «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які виразилися в тому, що він, керуючи транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, в момент об`єктивної можливості виявити пішохода ОСОБА_9 , який переходив проїзну частину дороги, зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 .

В результаті порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепу праворуч, епідурального крововиливу в правій лобно-тім`яній ділянці, дифузного субарахноїдального крововиливу в правій півкулі мозку, дрібно вогнищевих крововиливів в тканині тім`яної частки мозку, прямих закритих переломів 4,6,8,9,10 ребер праворуч, розриву ключично-акроміального з`єднання праворуч, перелому кісток правої гомілки, садна в лобній ділянці праворуч, садна тім' яній ділянці посередині, дрібних саден на тильній поверхні правої кисті, забійних ран на передній поверхні правої гомілки в середній третині, підшкірної гематоми в ділянці правої стопи, синця на передній поверхні правого плечового суглобу, двох синців на передній поверхні правого плеча в середньо-нижній третині, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, від яких потерпілий ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в реанімаційному відділенні КНП 1 ТМО ВП «Лікарня Святого Пантелеймона», що за адресою м. Львів, вул. Миколайчука, 9.

Від потерпілої надійшов цивільний позов у кримінальному провадженні , який ухвалою від 28.04.25 прийнятий до спільного розгляду з вказаним обвинувальним актом. Зокрема, цивільний позивач , ОСОБА_4 , просить стягнути з цивільного відповідача, ПАТ «НАСК`ОРАНТА» на її користь відшкодування у розмірі 96 000 грн. в якості компенсації завданої моральної шкоди та 220 000 грн. у відшкодування матеріальної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що внаслідок ДТП , що сталося 26.12.24 , її чоловік, ОСОБА_9 , отримав важкі тілесні ушкодження та був доставлений до реанімаційного відділення лікарня Св. Пантелеймона у м. Львові. Між тим, ІНФОРМАЦІЯ_3, о 20 год., її чоловік помер . Весь цей час лікарі боролись за його життя і маючи надію на одужання чоловіка, вона витрачала значні кошти для придбання ліків. Після смерті чоловіка вона несла витрати , пов`язані з його похованням. Частину чеків на придбання медикаментів, та в подальшому, речей та послуг для поховання ОСОБА_9 , вона не зберегла, так як перебувала в важкому емоційному стані. Нею збережені лише документи на придбання ліків на суму 59 939 грн. 95 коп. Між тим, її витрати були значно більші. Вона є працюючою пенсіонеркою та вказані кошти є для неї значними. Крім того, вона просить відшкодувати згідно вимог ст. ст. 22, 23, 27 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , ст. 23 ЦК України спричинену їй моральну шкоду. Зазначає, що вона втратила чоловіка, який був близькою людиною , що призвело до істотних змін в її житті та негативно позначилося на моральному та психологічному стані. Для неї смерть чоловіка є непоправною втратою. Відтак, просила позов задовольнити.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України . Пояснив, що злочин вчинений ним за обставин, зазначених у обвинувальному акті. Подія сталася в темну пору доби і він, проїхавши пішохідний перехід, що був за кілька метрів від місця події, не побачив пішохода, який в темному одязі переходив дорогу в невстановленому місці. Щиро кається у скоєному, просить суворо його не карати. Зазначив, що добровільно відшкодував ОСОБА_4 50 000 грн. у період, коли її чоловік перебував на лікуванні . На даний час має намір укласти з потерпілою угоду , згідно якої буде щомісячно їй допомагати матеріально. Проте, його пенсія є незначною, тому він змушений додатково працювати. Просить не позбавляти його права керування транспортними засобами, так як це єдина можливість здійснювати такі виплати потерпілій.

Потерпіла ОСОБА_4 , що є також цивільним позивачем у провадженні, в ході судового розгляду пояснила, що вони з чоловіком проживали неподалік того місця, де сталася ДТП. Зранку , 26.12.24, вона чекала чоловіка з роботи . Проте, їй зателефонували у домофон та повідомили, що він внаслідок ДТП потрапив у лікарню. Чоловік завжди переходив дорогу на пішохідному переході . Чому в той день він вирішив перетнути шлях у невстановленому місці, вона пояснити не може. Лікарі боролись за життя її чоловіка одинадцять днів. Вона постійно була поряд, купувала всі необхідні медикаменти. Не заперечує ту обставину, що обвинувачений приїздив у лікарню, цікавився долею потерпілого та передав їй на придбання ліків 50 000 грн. Проте цієї суми було недостатньо, адже їй кожного дня з реанімаційного відділення виносили список ліків, які дорого коштували та були необхідні. Проте, врятувати життя чоловіка не вдалося. Вони понад двадцять років жили дружно, підтримували один одного. Їх єдина донька давно виїхала проживати за межі України і тому фактично її сім`ю складав чоловік. Незважаючи на те, що вони обоє пенсійного віку, вони ще працювали, що давало змогу за спільні доходи утримувати житло , харчуватись, лікуватись. На даний час їй одній важко і матеріально і морально, так як її життя змінилось докорінно. Більшість квитанції про придбання ліків чи предметів, необхідних для поховання чоловіка, вона не зберегла , так як перебувала в пригніченому стані та думала лише як врятувати рідну їй людину. Тому і звернулась з позовом до страхової компанії, яка повинна відшкодувати спричинену шкоду. Також просила врахувати, що просить суворо не карати ОСОБА_6 , не позбавляти його волі. Просить також задовольнити її позовні вимоги.

Крім повного визнання обвинуваченим своїй вини, така стверджується наявними в матеріалах кримінального провадження письмовими доказами, що досліджувались в ході судового розгляду .

Зокрема, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню, що врегульовано ст. 84 КПК України.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

В ході судового розгляду суд дав наступну оцінку матеріалам , що були представлені стороною обвинувачення у якості доказів винуватості особи.

Так, 26.12.2024 , до ЄРДР були внесені відомості за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 286 КК України на підставі усної заяви( повідомлення) по кримінальне правопорушення ( а.с. 124) . З короткого викладу обставин правопорушення вбачається, що 26.12.24, о 07 год. 15 хв. , по вул. Шевченка, 132 у м. Львові відбулася ДТП за участю автомобіля «Renault Kangoo », реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 та пішохода ОСОБА_9 .. В результаті ДТП пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді важкої поєднаної травми тіла, відкритої черепно-мозкової травми, злам нижньої кінцівки, госпіталізований в реанімаційне відділення. Витяг з ЄРДР є електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, що використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру. Відтак, витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів у розумінні ст. 84 КПК України , а лише підтверджує свідчення фіксації правоохоронним органом фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінального правопорушення.

З дослідженого в ході судового розгляду протоколу огляду місця події від 26.12.24 р. ( а.с. 125-136 ) вбачається, що такий проводився у період з 08 год. 30 хв. до 09.30 хв. , 26.12.24. Погодні умови : похмуро, без опадів, температура повітря -1 С. Ділянка дороги горизонтальна, пряма, обладнана асфальто-бетонним покриттям . На момент огляду зволожена. При денному освітленні видимість 100 м. Автомобіль , що здійснив наїзд на пішохода згідно схеми ДТП , що є невід`ємною частиною вказаного протоколу, припаркований біля будинку № 132 на вул. Шевченка у м. Львові, в бік вул. О. Ковча . На момент проведення огляду потерпілий ОСОБА_9 був госпіталізований. Місця наїзду на пішохода у схемі не вказано.

З відеозапису події ДТП, що була зафіксована на камери відео-спостереження ПП « Майя» ( а.с. 144-145) , що розташовані на фасаді будинку №111А на вул. Шевченка у м. Львові, що також був предметом дослідження в ході судового розгляду вбачається, що подія відбулася в темну пору доби . Потерпілий ОСОБА_9 переходив проїжджу частину вулиці Шевченка у м. Львові , біля будинку № 132, незважаючи на те, що неподалік, в полі зору потерпілого, був освітлений пішохідний перехід . При цьому, достовірними є показання обвинуваченого про те, що потерпілий був одягнутий у темний одяг , що з врахуванням темної пори доби утруднювало виявлення пішохода на дорозі.

Обставини скоєння ДТП , що мала місце 26.12.24 та учасниками якої були обвинувачений та потерпілий ОСОБА_9 знайшли своє підтвердження і в процесі проведення слідчого експерименту, результати якого зафіксовані у протоколі від 14.01.2025 та схемі до слідчого експерименту , на якій зафіксовано місце наїзду на пішохода. ( а.с. 146-150).

Згідно висновку експерта № 03/25 від 12.02.25 ( а.с. 151 - 159 ) потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепу праворуч, епідурального крововиливу в правій лобно-тім`яній ділянці, дифузного субарахноїдального крововиливу в правій півкулі мозку, дрібно вогнищевих крововиливів в тканині тім`яної частки мозку, прямих закритих переломів 4,6,8,9,10 ребер праворуч, розриву ключично-акроміального з`єднання праворуч, перелому кісток правої гомілки, садна в лобній ділянці праворуч, садна тім' яній ділянці посередині, дрібних саден на тильній поверхні правої кисті, забійних ран на передній поверхні правої гомілки в середній третині, підшкірної гематоми в ділянці правої стопи, синця на передній поверхні правого плечового суглобу, двох синців на передній поверхні правого плеча в середньо-нижній третині. Вказані ушкодження могли утворитись 26.12.24 від контакту з виступаючими частинами транспортного засобу з послідуючим падінням на тверду поверхню, знаходяться в прямому причиновому зв`язку зі смертю і мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 є тупа відкрита черепно-мозкова травма в вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа, епідурального крововиливу в правій лобно-тім`яній ділянці,дифузного субарахноїдального крововиливу в правій півкулі мозку, дрібно вогнищевих крововиливів в тканині тім`яної частки мозку, яка ускладнилась набряком-набухангням головного мозку із осередками нейромаляції в тім`яній частці праворіч та вогнищевою гнійно-фібриозною пневмонією. Причини смерті потерпілого підтверджені також висновком експерта за № 240/2025 від 11.02.25 ( а.с. 160-161) , за результатами гістологічної експертизи .

Згідно висновків судових інженерно-транспортних експертиз ( а.с. 162-170) та висновку комплексної експертизи відео-,звукозапису та інженерно-транспортної експертизи із дослідження обставин і механізму ДТП від 23.01.25 ( а.с. 171-177) автомобіль «Renault Kangoo », реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 на момент ДТП перебував у технічно справному стані. З технічної точки зору причинами настання даної ДТП є : невідповідність вимогам п. 12.3 чинних Правил дорожнього руху України дій водія вказаного транспортного засобу, ОСОБА_6 , який мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода шляхом своєчасного застосування гальмування та невідповідність вимогам п.4.4,п. 4.7, п. 4.14(а) Розділу 4 ПДР України дій пішохода ОСОБА_9 .

На підставі вищезазначеного, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого та потерпілої, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за кваліфікуючими ознаками - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого - доведена у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, у Рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні з тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.».

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого , суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Крім цього, відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, позитивну характеристику, його щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, вік самого обвинуваченого , що є пенсіонером . Також судом враховується та обставина, що обвинувачений в період перебування потерпілого в лікарні цікавився його здоров`ям, відвідував медичний заклад, де той проходив лікування, відшкодував на придбання медикаментів потерпілій ОСОБА_4 , 50 000 грн. Суд приймає до уваги також ту обставину, що причиною ДТП є не лише порушення обвинуваченим правил дорожнього руху, а й те, що пішохід ОСОБА_9 , в темну пору доби , перетинав дорогу для проїзду транспорту в місці, не обладнаному пішохідним переходом, хоча такий, належно облаштований та освітлений , був в наявності в кількох десятках метрів від місця події. Крім цього , суд враховує думку потерпілої , яка висловилась про недоцільність призначення обвинуваченому покарання у виді ув`язнення. Відтак, суд вважає недоцільним відбування ним покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України, без призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. До такого висновку суд приходить з врахуванням як думки потерпілої в судовому засіданні, так і наміру обвинуваченого і в подальшому відшкодовувати спричинену шкоду , що буде неможливим , адже керування транспортними засобами є професією обвинуваченого, що дає йому змогу працювати. Нести ж витрати на відшкодування шкоди при розмірі пенсії 4 700 грн. не виявляється можливим.

Постановою від 26.12.24 автомобіль марки «Renault Kangoo », реєстраційний номер НОМЕР_1 ( а.с. 137) було визнано речовим доказом, на який ухвалою слідчого судді Галицького райсуду м. Львова від 27.12.24 накладено арешт. В подальшому , вказаний арешт було скасовано постановою слідчого судді Галицького райсуду м. Львова від 17.01.25 ( а.с. 139-142) та автомобіль повернуто обвинуваченому .

Відповідно до ст.100 КПК України речовий доказ по кримінальному провадженню, транспортний засіб - автомобіль марки «Renault Kangoo », реєстраційний номер НОМЕР_1 - вважати повернутим власнику, ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушення. За матеріалами вказаного судового провадження 02.07.25 потерпіла подала до суду заяву про стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат у розмірі 25 000 грн., пов`язаних з наданням їй правової допомоги. На підтвердження своїх вимог представила договір про надання правової допомоги від 10.01.25 за № 10/01адв-п ; акт про надання правничої допомоги від 01.07.25, рахунок за № 01 від 01.07.25 та квитанцію АТКБ» Приватбанк» про внесення коштів у розмірі 25 000 грн. у Адвокатське об`єднання «Форсеті». Заперечень щодо вказаної заяви зі сторони обвинуваченого та його захисника не надходило. Не представлено і жодної інформації про те, що у ОСОБА_6 відсутні кошти для відшкодування таких виплат . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення.

Суд вважає за доцільне також стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у сумі 53 202 грн. 70 коп. ( судова інженерно-транспортна експертиза, висновок № 4496-Е від 04.12.24 в розмірі 15 145,60 грн. ; судова інженерно-транспортна експертиза, висновок № 4497-Е від 05.12.24 в розмірі15 145,60 грн. ; судова інженерно-транспортна експертиза, висновок № 4509-Е від 25.11.24 у сумі 18 932 грн. ; судова інженерно-транспортна експертиза, висновок № СЕ -19/114-24/27245-ІТ від 14.01.25 в сумі 3 979,50 грн.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого на час розгляду судового провадження не обирався.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову потерпілої , суд виходить с наступного.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 ЦК України). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша та друга статті 1166 ЦК України).

Стаття 1187 ЦК України регулює питання завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно із частиною першою цієї статті джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (згідно із пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (частина перша статті 1194 ЦК України).

Стаття 62 КПК України передбачає, що цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

З метою гарантування правової визначеності щодо застосування інституту цивільного позову у кримінальному провадженні та з метою забезпечення єдності та сталості відповідної судової практики суд вважає, що положення частини 1 статті 128 КПК України щодо можливості пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні, зокрема, до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за завдану шкоду, треба розуміти як можливість пред`явлення зазначеного позову до будь-якої особи (фізичної або юридичної), яка за законом виконує обов`язок з відшкодування шкоди, завданої підозрюваним (обвинуваченим чи неосудною особою), як це має місце у випадку з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» » у справі, що розглядається.

Адже ПАТ«НАСК «ОРАНТА» виступає такою юридичною особою, яка за законом несе цивільну відповідальність перед особою, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди і яка має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити до неї цивільний позов.

Залучення ПАТ «НАСК «ОРАНТА» , як цивільного відповідача узгоджується зі статтями 62, 128 КПК України. Крім цього, таке тлумачення відповідає положенням статей 47, 48 Цивільного процесуального кодексу України , за якими здатністю особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді , так само як і можливістю бути позивачем та відповідачем у суді, наділені юридичні особи.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, якщо йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст.286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст.286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди. А тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі статтями 15, 16 ЦК України.

Як зазначалось вище, потерпіла скористалась своїм правом та до початку розгляду справи по суті звернулась з цивільним позовом до ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Просить стягнути з цивільного відповідача 96 000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 220 000 грн. у якості компенсації завданої матеріальної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що вона визнана потерпілою у даному кримінальному провадженні, так як в результаті ДТП загинув її чоловік. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_6 , станом на 26.12.24, була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА», що стверджується полісом № АТ/5214574 від 12.02.24. Враховуючи вимоги ст. 23 ЦК України, ст. 6 , 22, 23 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів «, умови полісу обов`язкового страхування № АТ/5214574 від 12.02.24 , ліміт відповідальності страховика на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 320 000 грн. Тобто, відповідач є відповідальним за відшкодування шкоди потерпілій . Згідно п. 27.3 ст. 27 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів «, страховик відшкодовує моральну шкоду,заподіяну смертю фізичної особи її чоловіку( дружині),батькам ( усиновлювачам) та дітям ( усиновленим ) . Загальний розмір такого відшкодування цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку і виплачується рівними частинами, що становить в даному випадку 96 000 грн. Внаслідок втрати чоловіка потерпіла зазнала моральних, душевних, емоційних страждань. Наслідки, які вона перенесла, тривають і на даний час. Відтак, просила суд задовольнити вимогу про відшкодування моральної шкоди. Щодо стягнення матеріальної шкоди,то ОСОБА_4 просить врахувати вимоги ст.ст.27, 41 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів «, ст.1200 ЦК України, згідно з якими загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат в місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. У разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання . Шкода відшкодовується, зокрема чоловікові, дружині, які досягли пенсійного віку, встановленого законом - довічно. Вона є пенсіонеркою за віком, проживала разом з чоловіком , витратила значні кошти на його лікування, в період перебування в реанімаційному відділенні лікарні. Відтак, просить , з врахуванням заявленого нею розміру морального відшкодування, стягнути з цивільного відповідача 220 000 грн. у якості компенсації завданої матеріальної шкоди.

30.05.25 ПАТ «НАСК «ОРАНТА» подано відзив на позовну заяву. Цивільний відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що ОСОБА_4 передчасно звернулась зі своїми вимогами. Зокрема, на момент звернення до суду з позовом, не встановлена винуватість водія забезпеченого транспортного засобу у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відтак відсутні підстави для виникнення цивільно-правової відповідальності. 25.02.25 позивачка звернулась з заявою до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про виплату страхового відшкодування. Їй було роз`яснено право на отримання такого лише після набрання законної сили вироком у кримінальній справі. Крім того, Законом України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів «, не передбачено відшкодування витрат на лікування особи, яка померла, іншій особі. В порядку ст. 27 Закону передбачено витрати на поховання та відшкодування шкоди особам, які мали право на утримання. Крім того, відповідно до вимог ст. 26-1 Закону, страховик за полісом ОСЦПВ відшкодовує завдану потерпілому моральну шкоду лише при наявності цивільно-правової відповідальності, включаючи і вину особи, водія забезпеченого транспортного засобу. Відтак, цивільний відповідач просить відмовити у задоволенні вимог.

Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них - передбачена статтею 35 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ». Шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілої до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за умови подання нею відповідної заяви про таке відшкодування.

Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення.

Так рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Протилежний підхід, який ставив би у залежність право потерпілого на компенсацію за результатами кримінального провадження від попереднього звернення чи не звернення з заявою до цих осіб, призвів би до істотного обмеження, чи навіть повного нівелювання його права на судовий захист у кримінальному процесі, встановленого статтею 128 КПК України.

Отже, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» приймає таке рішення про здійснення відшкодування (регламентної виплати) також і на підставі рішення суду у разі, якщо спір розглядався в судовому порядку. В даному випадку, як зазначає цивільний відповідач у відзиві на позов, 25.02.25 ОСОБА_4 звернулась з заявою до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про виплату страхового відшкодування, проте фактично їй було відмовлено. Відтак, вона скористалась своїм правом на звернення до суду з цивільним позовом як потерпіла у кримінальному провадженні. Не приймає до уваги суд і твердження представника відповідача про те, що цивільним позивачем не представлено даних щодо інших осіб, які можуть претендувати на виплату ( батьків, дітей) . Суд розглядає цивільний позов у кримінальному провадженні за правилами, визначеними кримінальним процесуальним законом, та не уповноважений встановлювати наявність чи відсутність інших осіб, котрі мають право пред`явити цивільний позов до відповідача. Відсутність інформації про інших утриманців, як і відмов на користь тих утриманців, які мають право на відшкодування шкоди, не може бути перешкодою для реалізації права потерпілих, які звернулися з позовом про відшкодування шкоди в межах кримінального провадження за ч. 2 ст. 286 КК України .

У постанові колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26 березня 2018 року у справі № 910/426/17 суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій і зазначив таке: «потерпіла особа не зобов`язана звертатися до особи, у якої застраховано цивільно-правову відповідальність заподіювача шкоди. Таке право, враховуючи висновок, викладений у рішенні Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002, може бути реалізоване безпосередньо шляхом подання відповідного позову до суду. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами в залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту».

Таким чином, у зазначеній нормі втілено загальний принцип недопустимості формального підходу до вирішення питання про здійснення або нездійснення компенсації і надання пріоритету зовнішній формі юридично значущих дій або бездіяльності над їх змістом і наслідками. Адже підставою для відмови у відшкодуванні визнаються не будь-які порушення регламентованої цим законом процедури, а лише ті, що призвели до неможливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру.

Водночас у межах кримінального провадження за ст.286 КК України факт, обставини ДТП, особа, винна у її настанні, характер і розмір завданої шкоди встановлюються судом як обставини, що мають істотне значення для кримінальної справи і належать до предмету доказування. Тобто суд з`ясовує обставини, з якими законодавець пов`язує підстави для виплати відшкодування, відтак не можуть бути судом прийняті до уваги посилання цивільного відповідача про те, що позов заявлено ОСОБА_4 передчасно.

У справі, що розглядається, йдеться про звернення з цивільним позовом потерпілої до цивільного відповідача, тобто про правовідносини щодо відшкодування заподіяної шкоди шляхом подання цивільного позову до суду в межах кримінального провадження, які виникли безпосередньо між потерпілою від ДТП та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» .

Відповідно до частини 1 статті 129 КПК України суд, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому залежно від доведеності підстав і розміру позову.

Відповідно до ст.27 Закону України, «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Відповідно до страхового полісу № АТ/5214574 від 12.02.24 ПАТ «НАСК «ОРАНТА» вбачається, що страхова сума на одного потерпілого за завдану шкоду життю і здоров`ю становить 320 00 гривень, за шкоду, заподіяну майну 160 000 грн.

Зі змісту п. 23.1 статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» слідує, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до положення п. 27.4 статті 27 Закону страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

В п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого в закладах охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Отже, для отримання страхового відшкодування потерпіла особа має надати не тільки платіжні документи, що засвідчують купівлю лікарських засобів чи інші витрати, а й документи, що підтверджують необхідність їх придбання (витяг з історії хвороби, рецепти на ліки тощо), тобто довести наявність причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та лікуванням.

Представлені цивільним позивачем ксерокопії квитанції та чеків на придбання медичних препаратів не може вважатися достатніми доказами для встановлення розміру матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з цивільного відповідача в рахунок відшкодування витрат, понесених на лікування потерпілого внаслідок ДТП. ( Постанова ККС ВС від 28 травня 2025 року у справі № 201/8212/18 (провадження № 51-678км25) .

Інших доказів на підтвердження спричиненої матеріальної шкоди цивільною позивачкою не надано. Відтак, в цій частині позов не підлягає до задоволення. Потерпіла у справі не позбавлена можливості і після завершення розгляду даної справи звернутись до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з питання отримання матеріального відшкодування, в разі представлення документального підтвердження на понесення витрат.

Що ж стосується вимоги за цивільним позовом про відшкодування моральної шкоди, то така , на думку суду з врахуванням вище наведених обставин, підлягає до задоволення .

На підставі наведеного, керуючись ст. 374-376 КПК України, суд -

ухвалив :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 ( три ) роки , без позбавлення права керування транспортними засобами .

Відповідно до ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 ( двох ) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання ; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати на проведення експертизи у розмірі 53 202 грн. 70 коп. ( судова інженерно-транспортна експертиза, висновок № 4496-Е від 04.12.24 в розмірі 15 145,60 грн. ; судова інженерно-транспортна експертиза, висновок № 4497-Е від 05.12.24 в розмірі15 145,60 грн. ; судова інженерно-транспортна експертиза, висновок № 4509-Е від 25.11.24 у сумі 18 932 грн. ; судова інженерно-транспортна експертиза, висновок № СЕ -19/114-24/27245-ІТ від 14.01.25 в сумі 3 979,50 грн.

Речовий доказ : автомобіль марки «Renault Kangoo », реєстраційний номер НОМЕР_1 , вважати повернутим ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_6 в користь потерпілої, ОСОБА_4 понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 25 000 ( двадцять п`ять тисяч ) грн.

Цивільний позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства « Національна акціонерна страхова компанія « ОРАНТА» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства « Національна акціонерна страхова компанія « ОРАНТА» в користь ОСОБА_4 96 000 ( дев`яносто шість тисяч ) грн. у відшкодування моральної шкоди.

В решті вимог за цивільним позовом відмовити за безпідставністю.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1