01.12.2025 Провадження по справі № 1-кп/940/185/25
Справа № 940/2348/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року Тетіївський районний суд Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, відомості про яке внесено 11.08.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000087 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тетіїв Білоцерківського району Київської області, громадянина України, одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні солдат, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

Згідно обвинувального акту в ході досудового розслідування встановлено, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 10.12.2024 № 356 солдата ОСОБА_4 , 22.04.2024 призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, призначено на посаду водія- електрика 2-го відділення охорони 1-го взводу охорони 2-го відділу цього ж центру.

Солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст. ст. 4, 9, 11 Статуту внутрішньої служби ЗС України, ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, бути дисциплінованим, під час перебування поза розташуванням військової частини, не допускати негідних вчинків.

Згідно з приміткою до ст. 358 КК України під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Відповідно до п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 (в редакції від 01.01.1994) (далі Положення), громадяни допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них посвідчення водія відповідної категорії і талона до нього.

Відповідно до п. 17 Положення, посвідчення на право керування однією із категорій транспортних засобів видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до навчальних планів і програм та склала відповідні екзамени в реєстраційно-екзаменаційному підрозділі Державтоінспекції.

Згідно з п. 23 Положення, особам, які склали теоретичний і практичний екзамени, реєстраційно-екзаменаційними підрозділами Державтоінспекції на право керування транспортними засобами посвідчення видаються відповідної категорії.

У свою чергу, пунктом 1 та додатком № 1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.1992 № 47 (в редакції від 20.03.1995), затверджено зразок національного посвідчення водія транспортних засобів.

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2020 3 використанням бланків № 844, національне посвідчення водія видане попередніх зразків, є чинним протягом строку, на який його було видано.

Таким чином посвідчення водія зразку, затвердженому пунктом 1 та додатком № 1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.1992 № 47 (в редакції від 20.03.1995) є офіційним документом.

Разом з тим, ОСОБА_4 медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до навчальних планів і програм не проходив, відповідні екзамени в реєстраційно-екзаменаційному підрозділі Державтоінспекції не складав та посвідчення водія у встановленому Положенням порядку не отримував.

Натомість, у невстановлений досудовим розслідуванням час в один з днів у 1998 році, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, але не раніше 17.11.1998, перебуваючи у м. Суми отримав як подарунок від батька своєї дружини - ОСОБА_5 завідомо для ОСОБА_4 підроблений документ - посвідчення водія на власне ( ОСОБА_4 ) ім`я серії НОМЕР_1 , нібито видане ДАІ МВС УВС м. Суми 09.07.1996, оскільки його бланк не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України, а посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видано ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Путивль, Путивльського та Буринського районів Сумської області 17.11.1998 на ім`я іншої особи.

У подальшому, 10.08.2025, ОСОБА_4 , в порушення вищевказаних норм законодавства України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

Так, 10.08.2025, приблизно о 15 годині 35 хвилин, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що він не має права керування транспортними засобами, а посвідчення водія є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, порядок видачі якого передбачений пунктами 2, 17, 33 Положення, та форма та реквізити - затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.1992 № 47, керуючи транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Peugeot 405», реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуваючи по вул. Київська, 2 в м. Тетіїв Білоцерківського району Київської області, на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію України» був зупинений працівниками патрульної поліції та на їх вимогу, відповідно до підпункту а) пункту 2.4 Правил дорожнього руху України, ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», маючи протиправний умисел, спрямований використання завідомо підробленого документу з метою уникнення можливої адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних із порушенням Правил дорожнього руху України, передбачених ст.126 КУпАП, пред`явив працівникам поліції для перевірки як документ, що підтверджує наявність права керування транспортними засобами, завідомо для нього підроблений документ, а саме посвідчення водія на власне ім`я серії СІA № 044574, нібито видане ДАІ МВС УВС м. Суми 09.07.1996, оскільки його бланк не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України, а посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видано ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Путивль, Путивльського та Буринського районів Сумської області 17.11.1998, тобто вчинив використання завідомо підробленого документа.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

Прокурор в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 302 КПК України, надав до суду обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 , в якому міститься клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Положеннями частин 2, 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

До обвинувального акта додана письмова заява ОСОБА_4 , складена в присутності захисника ОСОБА_6 , зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_4 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, та надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Захисник ОСОБА_6 підтвердила добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду з встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Також, до обвинувального акта додані матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Оскільки, обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, беручи до уваги клопотання прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документа.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до положень ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі статті 67 КК України судом не встановлено.

Водночас суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який є діючим військовослужбовцем ЗСУ, посередньо характеризується за місцем проживання та позитивно за місцем проходження служби, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Враховуючи всі обставини кримінального провадження, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу.

Таке покарання, на переконання суду, є достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати за проведення експертизи.

Водночас арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тетіївського районного суду Київської області від 22.08.2025 на посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане ДАІ МВС УВС м. Суми 09.07.1996 на ім`я ОСОБА_4 , скасувати.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 368, 370, 374, 381-382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, зокрема за проведення експертизи від 14.08.2025 № СЕ-19/111-25/49799-ДД в сумі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тетіївського районного суду Київської області від 22.08.2025 на посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане ДАІ МВС УВС м. Суми 09.07.1996 на ім`я ОСОБА_4 .

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане ДАІ МВС УВС м. Суми 09.07.1996 на ім`я ОСОБА_4 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Тетіївський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо вирок було постановлено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_7