ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/223/26 Справа № 182/7223/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Кривий Ріг

28 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 січня 2026 року, якою застосовано до підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно до ухвали слідчого судді, 30 грудня 2025 р. до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_7 . Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.07.2025 року за № 0000093 за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 в кінці серпня 2025 року, у невстановлений слідством час, місці та за невстановлених слідством обставин з метою подальшого збуту незаконно, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, придбав невстановлену кількість психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін, яку почала зберігати при собі.

21.08.2025 року близько 10:37 год. працівники поліції, у відповідності зі ст. 5 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» для документування та доказу злочинної діяльності ОСОБА_7 , пов`язаної із незаконним обігом психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін, в приміщені Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Педагогічна, 1, передали для придбання у неї психотропної речовини, обіг якої обмежено «метамфетамін», громадянину під вигаданими анкетними даними ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошові кошти в сумі 500 гривень, а саме: купюра номіналом 100 грн. серії ЕВ № 2801970 - Національного банку України, купюра номіналом 100 грн. серії АМ № 5948586 - Національного банку України, купюра номіналом 100 грн. серії ЄБ № 0273404 - Національного банку України, купюра номіналом 100 грн. серії ЄИ № 8329912 - Національного банку України, купюра номіналом 100 грн. серії ЕЄ № 7770231 - Національного банку України.

21.08.2025 року об 11:31 год. ОСОБА_9 направився до умовного місця, а саме узбіччя траси Н-23 поруч із селом Придніпровське, Нікопольського району Дніпропетровської області (47.6219198, 34.4526841), де ОСОБА_9 об 11:35 год. передав ОСОБА_7 надані йому працівниками поліції грошові кошти в сумі 500 (п`ятсот) гривень. Після чого, ОСОБА_7 , умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, незаконно збула ОСОБА_9 сліп-пакет з кристалічною речовиною. Після чого, ОСОБА_9 добровільно видав, придбаний ним у ОСОБА_7 , у ході оперативної закупки сліп-пакет з кристалічною речовиною, яка згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/104-25/40816-НЗПРАП від 21.10.2025 масою 0,1239 г, містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін. Маса метамфетаміну в речовині складає 0,0990 г.

Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України незаконне придбання, зберігання психотропної речовини, обіг якої обмежено, з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини, обіг якої обмежено.

29.12.2025 року ОСОБА_7 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 січня 2026 року, застосовано до підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування.

Мотивуючи вказане рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих їй злочинах, проте стороною обвинувачення не доведено не достатність застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваної для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, а тому застосування щодо неї запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для запобігання зазначеним ризикам.

На вказану ухвалу слідчого судді прокурором ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 січня 2026 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Не оскаржуючи висновки слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих їй злочинів, посилається на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та вважає, що слідчий суддя дійшов до хибного висновку про можливість обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_5 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, підозрювану ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

В силу ст. 183 КПК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча би один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, перевіряючи законність і обґрунтованість клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухав думку учасників процесу, дослідив фактичні обставини та матеріали кримінального провадження.

Виходячи зі змісту ст. 177 ч. 2 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого їй кримінального правопорушення, обґрунтовано підтверджується матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що досудовим розслідуванням встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов до правильного висновку, що доводи прокурора про наявність такого ризику, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду, є обґрунтованими, оскільки підозрювана ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком від 4 до 8 років, яке їй загрожує у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованих злочинів, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду..

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що на момент реєстрації кримінального провадження, тобто на 09.07.2025 року вже існувала обґрунтована інформація про збут ОСОБА_7 психотропних речовин, а оперативна закупка проведена 21.08.2025 року, тобто через деякий час після реєстрації кримінального провадження, ОСОБА_7 продовжила збувати психотропні речовини, тобто є очевидні ознаки систематичності та повторності вчинення злочину, крім того, ОСОБА_7 не має постійного джерела доходу, що свідчить про відсутність у підозрюваної будь-яких стримуючих факторів від вчинення нових злочинів, а тому, залишаючись на свободі, може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Слідчим суддею першої інстанції враховано, що підозрювана ОСОБА_7 , яка хоча і підозрюється у вчиненні тяжких злочинах, однак раніше не судима, має постійне місце проживання, має на утримані двох неповнолітніх дітей.

З огляду на викладене, на думку колегії суддів, прокурором не доведено обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби; ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Крім того, для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою принципи конвенційного прецедентного права передбачають чотири основні підстави:

1.Ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (Рішення у справі «Шьегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 р., серія А, № 9, п.15);

2.Ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (Рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 р., серія А, № 7, п.14);

3.Вчинення ним подальших правопорушень (Рішення у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 р., серія А, № 10 п.9);

4.Або спричинення ним порушень громадського порядку (Рішення у справі «Летельєр проти Франції» від 16 червня 1991 р., серія А, № 207, п.51).

Таким чином, ризики вказані прокурором про переховування підозрюваної від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість підозрюваного, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (рішення у справі «W. Проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року, серія А, № 254-А, п.33.).

Колегія суддів зазначає, що крім вищезазначеного, статтею 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (з подальшими змінами), передбачено застосування судами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ як джерела права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку, зазначені слідчим у клопотанні доводи не дають підстав вважати, що належну поведінку ОСОБА_7 неможливо забезпечити шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а саме у виді цілодобового домашнього арешту, а тому, зазначені в апеляційної скарги прокурора доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді - не обґрунтовані.

На думку колегії суддів, немає підстав вважати, що слідчим суддею допущені якісь порушення норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 176-178, 181, 183, 184, 194, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 січня 2026 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвалу є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: