Справа № 496/4105/23
Провадження № 1-кп/496/6/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Біляївського районного суду Одеської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляд до Біляївського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

04.08.2025 року прокурором заявлено клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання обґрунтовує тим, що 26.05.2023 обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000156 від 06.10.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України скерований до Біляївського районного суду Одеської області. Необхідність застосування запобіжного у вигляді тримання під вартою у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо до останнього не буде обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Обвинувачений ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 КК України, вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 10 років. Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, повністю підтверджується доказами: протоколами допитів свідків, актом службового розслідування та іншими доказами у їх сукупності. При вирішенні питання про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати у своїй сукупності тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому за інкримінований злочин, а також наявність ризиків визначених: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду є те, що обвинувачений неодноразово вже тривалий час не з`являється у судові засідання, причини неявки суду не повідомляє; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків по вказаному кримінальному провадженню, оскільки їх покази є визначальними у даному кримінальному провадженні, а обвинувачений може вчинити тиск на них, враховуючи зв`язки між ними. Разом з тим, з метою укриття своєї злочинної діяльності може впливати на зазначених осіб, щоб ті утримались від явки до суду. ОСОБА_5 є військовослужбовцем, та у зв`язку із покладеними на нього обов`язками військової служби має доступ до зброї, що може призвести до її використання для впливу на свідків та шляхом залякування та погрозою застосування насильства. При цьому, ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, оскільки обвинувачений знайомий зі свідками, знає, де останні несуть службу та проживають, а тому обвинувачений, перебуваючи на свободі, шляхом залякування, погроз чи вмовляння може вплинути на свідків для того, щоб останні змінили свої покази у кримінальному провадженні. Також встановлено, що ОСОБА_5 переховується від суду, з урахуванням тяжкості кримінальної відповідальності, яка йому загрожує, у тому числі має змогу безперешкодно вибути поза межі території України, зокрема тієї, що перебуває під повним контролем Уряду України, змінити місце проживання; п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на обвинуваченого у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу; п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, може вчиняти тиск на свідків, з якими проходив військову службу, особи яких відомі йому та відомі їх адреси мешкання, оскільки, є співслужбовцями. У зв`язку з вищенаведеними обставинами, враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та незабезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

В підготовчому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив суд його задовольнити посилаючись на вищевказані обґрунтування.

Захисник обвинуваченого у підготовчому засіданні заперечував щодо клопотання прокурора та зазначив, що не прибуття обвинуваченого до суду пов`язане з пошуком захисника.

Обвинувачений у підготовчому засіданні заперечив проти клопотання прокурора та підтримав заперечення свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників підготовчого засідання щодо клопотання, суд вважає, що клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Суд, розглядаючи питання доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обмежує права і свободи ОСОБА_5 , має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, приходить до наступного: ОСОБА_5 обвинувачується, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років. Але на думку суду навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину в даному випадку не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, а тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, встановлених при обранні запобіжного заходу, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і які наявні на теперішній час та є актуальними, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; факт вчинення злочину проти встановленого порядку несення військової служби військовослужбовцем.

Крім цього, обвинувачений 23.04.2024 р, 17.07.2024 р, 27.08.2024, 13.11.2024 р., 17.06.2025 р., без поважних причин не з`являвся за викликом до суду. Посилання обвинуваченого щодо пошуку захисника не є поважної причиною неприбуття до суду. Жодних повідомлень чи лікарняних довідок, які підтверджували б поважні причини неявки за викликом суду обвинувачений не надав. Знаючи, що обвинувальний акт перебуває на розгляді у суду, ОСОБА_5 не вжив заходів для явки в підготовче засідання. Така його поведінка свідчить про умисне ухилення від явки до суду та переховування від правосуддя з метою уникнення від кримінальної відповідальності за скоєне.

Положення ч.8 ст.176 КПК України встановлює, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Лательє проти Франції" зазначено, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

На підставі викладеного, враховуючи, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також доведено, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам, суд знаходить що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Отже підстав для визначення ОСОБА_5 застави не вбачається, так як він вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України під час воєнного стану.

Керуючись ст. ст. 177, 181, 183, 314-316, 392 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в умовах Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», тобто до 22.03.2026 року включно, без визначення розміру застави, як альтернативного виду запобіжного заходу

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі: начальнику ДУ «Одеській слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1