У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_5 ОСОБА_6

захисника ОСОБА_4 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород в режимі відео конференції кримінальну справу №308/14959/24 кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000067 від 08.02.2024 р. про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Ужгородського міськрайонного суду знаходиться кримінальна справа №308/14959/24 кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000067 від 08.02.2024 р. про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

На адресу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання від третьої особи щодо майна якої накладено арешт- ОСОБА_5 про скасування арешту майна. Подане клопотання мотивує тим, що на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.04.2024 року у справі №308/6698/24 накладено арешт на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz B 250 E», білого кольору 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 із забороною користування та розпорядження.

Вважає, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000067 від 08.02.2024 закінчено, всі необхідні слідчі дії з арештованим майном здійснено.

Також вказує, що він є законним власником транспортного засобу марки «Mercedes-Benz B 250 E» д.н.з. НОМЕР_1 на який було накладено арешт, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Заявник вважає, що обмеження його, як законного власника арештованого автомобіля в можливості розпорядження вказаним майном без жодних на те причин та правових підстав призводить до порушення гарантованого ст. 41 Конституції України права власності та законного володіння на його майно, яке є непорушним.

Зазначає, що він, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не є підозрюваним в даному кримінальному провадженні, та відносно нього не здійснюється кримінальне провадження, а вищезгадане майно - транспортний засіб марки «Mercedes-Benz B 250 Е», білого кольору 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 не має жодного відношення до вчинення кримінального правопорушення, який розслідується в рамках кримінального провадження N? 0000067, та не є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, а також не може бути предметом спеціальної конфіскації як виду покарання, так як у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не має статусу підозрюваного.

В даному випадку орган досудового розслідування з прокурором просто на просто переплутали підозрюваного ОСОБА_5 , 1981 р.н., з його батьком ОСОБА_5 , 1949 р.н., та як наслідок, не розібравшись належним чином в ситуації, безпідставно ініціювали арешт майна останнього, який до даного кримінального провадження взагалі жодного відношення не має.

За таких обставин заявник вважає, що необхідність подальшого арешту майна відпала та просить суд скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.04.2024 року у справі №308/6698/24, а саме на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz B 250 E», білого кольору 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Власник майна в призначене судове засідання не зявився.

В судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання заперечив. Зокрема зазначив, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.04.2024 року у справі №308/6698/24, накладено арешт на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz B 250 E», білого кольору 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та на усе інше майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначив, що згідно договору купівлі-продажу №2141/2024/4467343 від 18.04.2024 року обвинувачений ОСОБА_5 продав транспортний засіб марки «Mercedes-Benz B 250 E», білого кольору 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 своєму батькові. Отже, транспортний засіб марки «Mercedes-Benz B 250 E», білого кольору 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 був відчужений обвинуваченим своєму батьку вже після постановлення ухвали слідчого судді від 16.04.2024 року про накладення на нього арешту. Також вказав, що даний арешт було накладено з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а відтак такі дії обвинуваченого свідчать про те, що ним передбачалося, що у разі визання його винуватим, даний транспортний засіб може бути конфісковано, у зв`язку з чим, він його продав.

Захисники в судовому засіданні не заперечили проти задоволення клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні погодився з доводами захисника, а також підтримав клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав доводи захисника.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши подане клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.04.2024 року накладено арешт, зокрема на: транспортний засіб марки «Mercedes-Benz B 250 E», білого кольору 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 із забороною користування та розпорядження ним.

Метою накладення арешту на це майно, слідчим суддею було забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Судом встановлено, що 18.04.2024 року між батьком ОСОБА_5 та сином ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу №2141/2024/4467343 транспортного засобу марки «Mercedes-Benz B 250 E» д.н.з. НОМЕР_1 .

З договору купівлі-продажу №2141/2024/4467343 транспортного засобу від 18.04.2024 року вбачається, що продавцем транспортного засобу є ОСОБА_5 , предявник паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , а покупцем є ОСОБА_5 , предявник паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що твердження заявника про те, що "В даному випадку орган досудового розслідування з прокурором просто на просто переплутали підозрюваного ОСОБА_5 , 1981 р.н., з його батьком ОСОБА_5 , 1949 р.н., та як наслідок, не розібравшись належним чином в ситуації, безпідставно ініціювали арешт майна останнього, який до даного кримінального провадження взагалі жодного відношення не має" спростовуються матеріалами справи.

Судом встановлено, що транспортний засіб марки «Mercedes-Benz B 250 E» д.н.з. НОМЕР_1 на праві власності належить ОСОБА_5 , предявнику паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 18.04.2024 року та даними договору купівлі-продажу №2141/2024/4467343 транспортного засобу від 18.04.2024 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що транспортний засіб марки «Mercedes-Benz B 250 E» д.н.з. НОМЕР_1 був віджучений власником ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 іншій особі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 18.04.2024 року, тобто після накладення на нього арешту слідчим суддею.

Обґрунтованість зазначеного арешту судом не перевіряється.

Метою накладення арешту на це майно, слідчим суддею було забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Власники та володільці майна не були присутні під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно.

Дані про оскарження ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.04.2024 року у справі №308/6698/24 відсутні, до клопотання не долучені.

Положеннями КПК України арешт майна визначений як один із заходів забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення його дієвості.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носить у собі тимчасовий характер.

Порядок скасування арешту майна встановлюється нормами ст. 174 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді, суду на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею, судом їх законності та переконливості.

Нормами ч.1 ст. 174 КПК України передбачено дві взаємовиключні підстави скасування арешту майна слідчим суддею, судом - це необґрунтованість накладення арешту або якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба .

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту, погодився з доводами прокурора, задовольнивши його.

Обов`язок доказування обставин, на які посилається заявник, покладається саме на нього.

Також слід звернути увагу на те, що при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий судя, суд не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Заявник як підставу для скасування арешту майна зазначає, що він є законним власником, вважає, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000067 від 08.02.2024 закінчено, всі необхідні слідчі дії з арештованим майном здійснено та необхідність в подальшому застосуванні цього заходу - арешту майна транспортного засобу відпала потреба .

Суд враховує той факт, що на момент отримання ОСОБА_5 18.04.2024 року у власність спірного транспортного засобу марки «Mercedes-Benz B 250 E» д.н.з. НОМЕР_1 існувало обтяження у вигляді арешту майна, тобто були наявні ризики, пов`язані з придбанням рухомого майна.

Отже набувач вказаного транспортного засобу марки «Mercedes-Benz B 250 E» д.н.з. НОМЕР_1 за певної обачності був обізнаний про обтяження у вигляді права користування цим транспортним засобом.

Таким чином, ОСОБА_5 міг передбачити характер та вагу обтяження його майбутнього рухомого майна (транспортного засобу), проте погодився набути право власності на даний транспортний засіб із тими обтяженнями, які існували у попереднього власника, не здійснивши достатньої належної обачності при укладенні договору купівлі-продажу.

Також слід зазначити, що 12.04.2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, а відтак на момент віджучення (продажу) транспортного засобу марки «Mercedes-Benz B 250 E» д.н.з. НОМЕР_1 , останній міг вчинити даний правочин з метою ухиленні від подальшої конфіскації у нього такого транспортного засобу.

Заявником не доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, не наведено доказів того, що на даній стадії судового розглду вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність.

Також заявником не додано до матеріалів справи доказів того, що мета накладення арешту на даний час досягнута, а відтак суд приходить до висновку, що на даний час не відпала потреба в застосуванні арешту, який накладено було слідчим суддею обґрунтовано, будь - яких обставин, які б не були відомі під час вирішення питання про накладення арешту не встановлено.

Крім цього, як встановлено слідчим суддею арешт було накладено з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. Слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання про арешт майна потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника ( володільця) майна з метою забезпечення кримінального провадження, а сукупність отриманих судом даних, відповідно до ст.170 КПК України, була достатньою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.

Як вбачається з матеріалів доданих до клопотання, доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії судового провадження вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 16.04.2024 року, що дає суду підстави дійти висновку що необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала.

Суд звертає увагу на те, що тимчасове накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, відповідні обмеження за вищевказаних фактичних обставин є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження, з урахуванням чого слідчий суддя погоджується з висновком, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи осіб з метою виконання завдань кримінального провадження.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту на майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту на майно відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 21.11.2025 року о 15 30 год.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1