Провадження № 1-і/761/44/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року Шевченківський районний суду м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В :

до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного постановою № б/н від 24.07.2012 на земельну ділянку площею 1,0438 га з кадастровим № :01:019:1152.

Клопотання, мотивовано, зокрема тим, що Постановою старшого слідчого ОВС ГСУ МВС України № б/н від 24.07.2012 накладено арешт на земельну ділянку площею 1,0438 га з кадастровим № :01:019:1152, яка належила померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 та спадкоємцем на яку являється ОСОБА_3 , разом із тим з огляду на тривалість застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, вважає, що його актуальність втрачена, а наявність обтяження спадкового майно порушує права ОСОБА_3 на отримання у власність спадщини.

Представник власника майна у судове засідання не прибув, просив здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Слідчий у судове засідання не з`явився будучи повідомленими про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, на запит суду щодо надання інформації про стадію досудового розслідування кримінального провадження, уповноважена особа ГУ НП листом повідомила про те, що запитувані відомості стосуються досудового розслідування кримінальної справи № 24-345, яке виділено з кримінальної справи № 24-113, досудове розслідування якого зупинено, на підставі п. 2 с. 206 КПК України 12.11.2021 та передано за підслідністю до СУ ГУ МВС України в Київській області.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, враховуючи відомості надані уповноваженою особою ГУНП дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів убачається, що Постановою старшого слідчого ОВС ГСУ МВС України № б/н від 24.07.2012 накладено арешт на земельну ділянку площею 1,0438 га з кадастровим № :01:019:1152.

На даний час кримінальна справа № 24-345 в межах якої діє вищевказаний захід забезпечення кримінального провадження, зупинено, на підставі п. 2 ст. 206 КПК України.

Власником згаданої земельної ділянки є ОСОБА_5 , що підтверджується витягом з реєстру земельних ділянок, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та спадкоємцем на яку являється ОСОБА_3 .

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі №335/12096/15-ц, від 17 жовтня 2018 року у справі №461/233/17 та від 07 листопада 2018 року у справі №296/8586/16-ц, якщо у кримінальному провадженні у справі, у якій триває застосування обтяження у вигляді арешту, накладеного згідно із вимогами КПК України від 1960 року, справа не передана до суду на час набрання чинності КПК України від 2012 року, то вирішення питання щодо зняття арешту чи оскарження дій чи бездіяльності слідчого у кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України від 2012 року.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, серед іншого, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт накладається для забезпечення збереження речових доказів, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

А вказаний захід забезпечення у виді арешту цього майна діє більше 12 років.

Таким чином, наведене вище дає підстави для висновку, що в кримінальному провадженні, в межах якого накладено арешт на згадану земельну ділянку, порушено справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Отже, арешт накладений Постановою старшого слідчого ОВС ГСУ МВС України № б/н від 24.07.2012 на земельну ділянку площею 1,0438 га з кадастровим № :01:019:1152, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, м. Бровари,є таким, що направлений на порушення права власності та права на мирне володіння майном.

На підставі наведеного, клопотання слід задовольнити, а арешт майна - скасувати.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 174, 309 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт накладений постановою старшого слідчого ОВС ГСУ МВС України № б/н від 24.07.2012 на земельну ділянку площею 1,0438 га з кадастровим № :01:019:1152, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, м. Бровари.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1