Справа № 396/2013/25
Провадження № 1-кп/396/234/25
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.11.2025 року м. Новоукраїнка
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Новоукраїнка, Кіровоградської області, українець, громадянин України, освіта неповна загальна середня, одружений, перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні - солдат, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.4 ст. 296 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_5
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинені із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, а також вчинив незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.
Кримінальні правопорушення було вчинено за наступних обставин.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , на посаді стрільця (помічника кулеметника) 1-го відділення 2-го взводу оперативного призначення 3-ї роти оперативного призначення (на бойових машинах піхоти) 1-го батальйону оперативного призначення у військовому званні солдат, 01.08.2025 року близько 22 години перебуваючи за місцем свого проживання АДРЕСА_1 , у останнього раптово виник злочинний умисел, направлений на хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 01.08.2025 року близько 22 години, більш точного часу судом встановити не вдалося за можливе, ОСОБА_3 , прагнучи показати свою зневагу до інших людей, бажаючи самоутвердитись, ігноруючи існуючі в суспільстві правила поведінки, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю, у відсутність будь яких підстав, безпричинно, нахабно, перебуваючи на АДРЕСА_2 , неподалік місця свого проживання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечний наслідок і бажаючи його настання, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи безпеку оточуючих, з хуліганських спонукань здійснив метання ручної гранати Ф-1 з підривачем типу УЗРГМ не витягуючи запобіжну чеку в автомобіль марки MAZDA 3, державний реєстраційний знак НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_6 . Внаслідок вказаних дій граната Ф-1, розбила заднє скло автомобіля та впала на заднє сидіння вказаного транспортного засобу, чим спричинив збитків на суму 5 130 грн.
Крім того, продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , на посаді стрільця (помічника кулеметника) 1-го відділення 2-го взводу оперативного призначення 3-ї роти оперативного призначення (на бойових машинах піхоти) 1-го батальйону оперативного призначення у військовому званні солдат, діючи умисно, точного часу та дати судом встановити не вдалося за можливе, в порушення вимог п.п.1, 2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України №2471-ХІІ від 17.06.1992 р. «Про право власності на окремі види майна», з подальшими змінами та доповненнями, згідно з якими зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху віднесені до майна, яке не може перебувати у власності громадян, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ №576 від 17.10.1992 р., «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.1998 р., придбав шляхом віднайдення під час виконання бойового завдання в Херсонській області, два корпуси гранати Ф-1 з підривачами УЗРГМ, 276 патронів 5,45 мм, 4 патрони 7,62 та один патрон 12,7, тим самим, незаконне без передбаченого законом дозволу, придбання вогнепальної зброї та бойових припасів.
Вказані боєприпаси: два корпуси гранати Ф-1 з підривачами УЗРГМ, 276 патронів 5,45 мм, 4 патрони 7,62 мм та один патрон 12,7 мм незаконно зберігав за місцем проживання на території домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 в приміщені літньої кухні, вчинивши, тим самим, незаконне без передбаченого законом дозволу, носіння та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів.
02.08.2025 в ході огляду території домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 та прилеглої території проведеного працівниками поліції, булу виявлено та вилучено: два корпуси гранати Ф-1 з підривачами УЗРГМ, 276 патронів 5,45 мм, 4 патрони 7,62 мм та один патрон 12,7 мм.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, визнав всі фактичні обставини вчинення злочинів, як вони пред`явлені в обвинуваченні, та дав показання, про те, що він 01.08.2025 року, перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, кинув ручну гранату Ф-1 не витягуючи запобіжну чеку в автомобіль марки MAZDA 3, та розбив заднє скло автомобіля, а також вказав, що під час виконання бойового завдання в Херсонській області, знайшов два корпуси гранати Ф-1 з підривачами УЗРГМ, 276 патронів 5,45 мм, 4 патрони 7,62 та один патрон 12,7, які в подальшому незаконно зберігав за місцем проживання на території домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 . У скоєному щиро кається та просить суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_7 належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився.
Зважаючи на повне визнання вини обвинуваченим, врахувавши думку прокурора, яким запропоновано дослідити докази у справі відповідно до вимог ст.349 ч.3 КПК України, з`ясувавши думку обвинуваченого, який погодився дослідити докази в порядку запропонованому прокурором, після роз`яснення наслідків такого розгляду, судом обмежено дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та оголошенням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, оскільки показання останнього повністю відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений повністю визнав себе винним у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, зважаючи на дослідження судом доказів в порядку, передбаченому ст.349 ч.3 КПК України, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 в межах пред`явленого обвинувачення, правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 263 КК України, як вчининня незаконного придбання, носіння та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу та за ч. 4 ст. 296 КК України, як вчинення хуліганства, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинені із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 , покарання необхідне і достатнє для його виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, наслідки, які настали, розмір шкоди, дані, що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, умови життя, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Обвинувачений ОСОБА_3 відповідно до ст. 12 КК України вчинив тяжкі злочини.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , - суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , - судом не встановлені.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_3 , за місцем проживання характеризується посередньо, одружений, перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні - солдат, на "Д" обліку у лікаря-нарколога та лікаря - психіатра не перебуває, раніше не судимий.
Згідно досудової доповіді та висновку Новоукраїнського РС філії ДУ "Центр пробації" вважають, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства. Ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється, як середній.
Суд приймає до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену відповідно до вимог ст. 314-1 КПК України.
Зважаючи на вимоги ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.
Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням всіх пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, суд приходить до висновку про те, що слід призначити покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 263 та ч.4 ст. 296 КК України, у межах санкції даних статтей у виді позбавлення волі.
Згідно ч.1 ст.70 КК України при сукупності злочинів, суд призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Пленум Верховного суду України у п. 21 Постанови №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання»"(з наступними змінами) роз`яснив, що при вирішенні питання про те, який із передбачених ст.70 КК принципів необхідно застосувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинання менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен врахувати крім даних про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість, їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.
Разом з тим, враховуючи обставин справи, зважаючи на відношення обвинуваченого до вчиненого, який щиро розкаявся у скоєному, особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому, відповідно до вимог ст. ст. 75, 76 КК України, суд вважає за можливе звільнити його від відбуття покарання, якщо він протягом, призначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину, та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України зарахування строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Як вбачається із ухвали слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04.08.2025 року ОСОБА_3 був затриманий 02.08.2025 року та 04.08.2025 року йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та по теперішній час він перебуває під вартою.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, тому на підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_3 слід зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 02.08.2025 року по 04.11.2025 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, застосований згідно ухвали слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04.08.2025 року та продовжений ухвалою судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 29.09.2025 року, з врахуванням звільнення його від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне змінити на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, а саме особисте зобов"язання до набрання вироком законної сили, поклавши наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою, у випадку зміни місця проживання негайно повідомити суд.
Враховуючи вимоги ст.377 КПК України, згідно якої, якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання, з огляду на застосування щодо обвинуваченого звільнення від покарання з випробуванням і зміну відносно нього запобіжного заходу на особисте зобов"язання, ОСОБА_3 слід негайно звільнити з-під варти в залі суду.
Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, ч.4 ст. 296 КК України та призначити їй покарання:
- за ч. 1 ст. 263 КК України, - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;
- за ч. 4 ст. 296 КК України, - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_3 , у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід ОСОБА_3 змінити з тримання під вартою на особисте зобов"язання, який застосувати до набрання вироком законної сили, з покладанням обов`язків:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- у випадку зміни місця проживання негайно повідомити суд.
ОСОБА_3 негайно звільнити з-під варти в залі судового засідання.
Речові докази, після вступу вироку в законну силу, а саме:
- реактивний сигнальний патрон, який є піротехнічним засобом; магазин до автоматів системи Калашникова «АК-74», «АКС-74У», кулеметів «РПК-74» та ін. промислового виготовлення, зразка 1973 року; фрагменти (складові частини) об`єктів: двох корпусів бойової ручної осколкової гранати оборонної дії типу Ф-1 та засоби підриву - два уніфіковані бойові підривачі ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), які зберігаються у камері зберігання речових доказів Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області за адресою пров.Степана Бандери, 4 м.Новоукраїнка Кіровоградської області - знищити.
- 276 патронів, які зберігаються у кімнаті зберігання зброї Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області за адресою пров.Степана Бандери, 4 м.Новоукраїнка Кіровоградської області - передати на потреби оборони до Збройних Сил України.
- 5 гільз, які зберігаються у кімнаті зберігання зброї Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області за адресою пров.Степана Бандери, 4 м.Новоукраїнка Кіровоградської області - знищити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя: ОСОБА_1