МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД
В И Р О К

іменем України

Справа № 210/8207/25

Провадження № 1-кп/210/799/25

29 грудня 2025 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному порядку в залі Металургійного районного суду міста Кривого Рогу кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000325 від 16 грудня 2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, не маючого на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , якого увільнено від посади вогнеметника вогнеметного відділення роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з самовільним залишенням військової частини, та відносно котрого військову службу у Збройних Силах України призупинено, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу положень ст.89 КК України вважається таким, що раніше не судимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , якого увільнено від посади вогнеметника вогнеметного відділення роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з самовільним залишенням військової частини, та відносно якого військову службу у Збройних Силах України призупинено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом направленим на умисні легкі тілесні ушкодження, в порушення вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24 березня 1999 року, 14 грудня 2025 року, приблизно о 21год. 00хв., перебуваючи у приміщенні між квартирами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , котрі огороджені від приміщення сходового майданчику «перегородкою», в порушення вимог ст.28 Конституції України, Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на ґрунті виниклих неприязних відносин, вчинив сварку з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою вони перебувають у сімейних відносинах як син та мати, в результаті чого в нього виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень останній.

Так, солдат ОСОБА_3 , реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , долонями обох рук почав виштовхувати потерпілу з вказаної «перегородки», внаслідок чого вона зробивши декілька кроків назад, перечепилася ногою за поріг та почала падати на спину, схопившись обома руками за ОСОБА_3 . Таким чином потерпіла ОСОБА_4 впала на спину на підлогу сходового майданчика, а солдат ОСОБА_3 впав тулубом на неї.

Надалі, продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи у положенні стоячи над ОСОБА_4 , котра перебувала у положенні лежачи з його лівої сторони, хапаючи кистями обох своїх рук потерпілу за ділянки пальців, кистей та плеч обох рук, почергово стискав свої пальці, тобто стискав та викручувала вказані ділянки тіла потерпілої ОСОБА_4 .

Таким чином солдат ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді 9-ти синців в надключичній області праворуч, по передній поверхні правого плечевого суглобу, по задньо-внутрішній поверхні верхньої третини лівого плеча, по задньо-внутрішній поверхні верхньої третини правого плеча, в надлопаточній області праворуч, в міжлопаточній області праворуч на рівні 5-го ребра, по передньо-внутрішній поверхні правого колінного суглобу, 1 садно в лопаточній області праворуч на рівні 5-го ребра, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ст.125 ч.1 КК України, за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.

Частиною 2 ст.382 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Від прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 надійшло клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_3 , беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, і він згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у зв`язку із чим клопоче про розгляд обвинувального акту відносно останнього у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 , який був представлений захисником адвокатом ОСОБА_6 , надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку він беззастережно визнає в повному обсязі, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчинення кримінального проступку.

Також, у вказаній заяві зазначає, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Потерпілою ОСОБА_4 також надано письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

У відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззастережно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту матеріалами провадження підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ст.125 ч.1 КК України.

Згідно з частини 2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами статей 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, винну особу, який в силу положень ст.89 КК України вважається таким, що раніше не судимий, одружений, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб, є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , якого увільнено від посади вогнеметника вогнеметного відділення роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з самовільним залишенням військової частини, та відносно котрого військову службу у Збройних Силах України призупинено, на обліку у лікаря-психіатра не перебував та не перебуває, звертався за медичною допомогою до лікаря-нарколога, за місцем мешкання характеризується позитивно.

На підставі ст.66 КК України як обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття обвинуваченого у вчиненому, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

До обставин, згідно з положеннями статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначення йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Матеріальні збитки відносно потерпілої відсутні. Цивільний позов не заявлено. Право потерпілій на його пред`явлення роз`яснено.

Судові витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст.374, 381-382, 394, 424, 473, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні і призначити йому покарання за ст.125 ч.1 КК України, у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 850,00 гривень (вісімсот п`ятдесят гривень 00 коп.), що становить п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст.131 КПК України не обирався.

Речовий доказ, перерахований на арк.крим.пров.№40, а саме оптичний носій DVD-R диск, на якому зберігається файл, та котрий зберігається в матеріалах кримінального провадження №0000325 від 16 грудня 2025 року, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Матеріали кримінального провадження за №0000325 від 16 грудня 2025 року, в одному томі, залишити при обвинувальному акті, справа №210/8207/25, провадження №1-кп/210/799/25.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Металургійний районний суд міста Кривого Рогу протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1