КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/824/5166/2025 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2025 року, -

за участі

адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність Офісу Генерального прокурора у рамках кримінального провадження №0001359.

Слідчий суддя зазначив, що посилання заявника про визнання бездіяльності прокурора Офісу Генерального прокурора, яка полягає у неповерненні майна, на яке накладено арешт ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, не може бути предметом у порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, передбаченого ч. 1 ст. 303 КПК України.

Не погоджуючись із судовим рішенням, адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність ухвали через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ОСОБА_6 , подану в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність Офісу Генерального прокурора у рамках кримінального провадження №0001359.

В апеляційній скарзі апелянт не погоджується з обґрунтуванням слідчого судді, оскільки п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України прямо передбачена можливість оскаржити бездіяльність прокурора, яка полягає, зокрема, у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Таким чином, на думку апелянта, не повернення прокурором для користування майна, на яке накладено арешт, але обмежень, в тому числі користування майном - транспортним засобом, свідоцтвом про реєстрацію та ключем, слідчим суддею не встановлено, є тими самими іншими процесуальними діями, які він зобов`язаний вчинити, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.

Представник ОГП та ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленими про день та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили, будь - яких клопотань про відкладення розгляду провадження не направили. Враховуючи наведене та вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено у відсутність учасників, які не з`явились.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, дослідивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч.3 ст. 26 КПК України повноваження слідчого судді при вирішенні питань, віднесених до його компетенції, обмежені законодавчим положенням, згідно з яким, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише питання, винесені на їх розгляд сторонами й віднесені до їх повноважень процесуальним законом.

Як вбачається з матеріалів скарги адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 звернувся до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просив визнати бездіяльність Офісу Генерального прокурора у межах кримінального провадження №0001359 щодо не повернення транспортного засобу, свідоцтва про реєстрацію та ключів від цього транспортного засобу, на які ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2025 накладено арешт, та які належать та перебувають у користуванні ОСОБА_7 .

Відмовляючи у відкритті провадження слідчий суддя виходив з того, що порушені у скарзі адвоката ОСОБА_6 питання, не входять до переліку дій та бездіяльності, які підлягають оскарженню слідчому судді, визначених ст. 303 КПК України.

З таким рішенням слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки зазначене у скарзі адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 прохання щодо визнання бездіяльності прокурора, яка полягає у неповерненні майна, на яке накладено арешт ухвалою слідчого судді, в порядку ст. 303 КПК України оскарженню не підлягає, та вважає законним і обґрунтованим прийняте рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 на підставі ч.4 ст.304 КПК України.

Що стосується посилань адвоката в апеляційній скарзі на те, що не повернення прокурором для користування майна, на яке накладено арешт, є іншими процесуальними діями, які він зобов`язаний вчинити, що прямо передбачено п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, то колегія суддів вважає їх неспроможними, оскільки, визначені у п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК Україниположення щодо можливості оскарження конкретних дій слідчого, прокурора, не дають жодних підстав для різного (неоднозначного) їх тлумачення, а є чіткими та свідчать про те, що бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Разом з тим, в даному випадку, навіть за умови, що майно на яке накладено арешт, підлягало поверненню для користування, однак не було повернуто, то такі дії, не є бездіяльністю в розумінні положень ч.1 ст. 303 КПК України, оскільки не є нездійсненням процесуальної дії, яку прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим КПК України строк, а тому не можуть бути оскаржені до слідчого судді на підставі положень ст. 303 КПК України.

Отже, зміст та вимоги скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 виходять за межі судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні відповідно до повноважень слідчого судді.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2025 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність Офісу Генерального прокурора у рамках кримінального провадження №0001359 - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4