ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/1668/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/350/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.307 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючої - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

з участю:

прокурора - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника - ОСОБА_9

обвинуваченого - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження, зареєстрованого у ЄРДР за №0000210 від 06 жовтня 2020 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 16 вересня 2025 року, -

Встановила:

Цим вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Іване-Пусте Борщівського району Тернопільської області, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України та призначено йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 ( сім) років з конфіскацією майна.

До вступу вироку в законну силу обрано ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши під варту із зали суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_10 визначено рахувати з моменту його фактичного затримання.

Вироком суду також вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку, ОСОБА_10 , у невстановлену дату та час, за невстановлених обставин, діючи умисно, незаконно придбав з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, екстракт канабісу, психотропну речовину амфетамін, які, з моменту придбання і до 01.10.2021 року незаконно зберігав з метою збуту за місцем проживання - в АДРЕСА_1 .

01 жовтня 2021 року, в ході проведеного працівниками відділення поліції № 1 (м.Борщів) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області санкціонованого обшуку в житловому господарстві, в якому проживає ОСОБА_10 та яке розташоване в АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено частково подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору, що має ботанічні ознаки верхівкових частин рослини коноплі, містить каннабіноїди, зокрема тетрагідроканабінол, та є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - канабісом, маса якого, в перерахунку на суху речовину, становить 2089, 491 грама; на внутрішній поверхні одного металевого наперстка нашарування речовини темно-коричневого кольору, що містить особливо небезпечний наркотичний засіб - екстракт канабісу, маса якого, в перерахунку на суху речовину, становить 0,2484 грама; порошкоподібну речовину білого кольору, яка містить амфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, маса якого, в перерахунку на діючу речовину, становить 0,7020 грама.

В апеляційній скарзі захисник просить вищевказаний вирок суду скасувати та перекваліфікувати дії ОСОБА_10 з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 2 ст. 309 КК України і при призначенні покарання застосувати щодо нього ст. 75 КК України.

Вказані вимоги мотивує тим, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про доведеність вини обвинуваченого.

Зазначає, що судом проігноровано твердження ОСОБА_10 , що виявлені у нього наркотичні засоби він зберігав виключно для особистого вживання, без мети збуту.

Також на відеозаписі обшуку відсутні дані щодо часу його проведення і на ньому не зафіксовано усіх дій кожного із поліцейських.

Вказує, що дозвіл на НСРД та слідчі дії було проведено у вересні 2020 року до внесення відомостей у ЄРДР, які було внесено лише 06 жовтня 2020 року, а оперативно-розшукова справа щодо ОСОБА_10 була заведена ще 07.04.2020 і її матеріали не були надані стороні захисту для ознайомлення.

Таким чином, досудове розслідування проведено з порушенням вимог КПК України, що свідчить про недопустимість отриманих під час його проведення доказів.

Крім того жоден із свідків, які безпосередньо допитувались судом не підтвердили факт купівлі наркотичного засобу, а із наявних звукозаписів телефонних розмов неможливо ідентифікувати факт збуту, а оперативна закупка не проводилась.

Про факт особистого вживання наркотичних засобів ОСОБА_10 свідчать висновок судово-психіатричної експертизи №528 від 23.11.2025, яким встановлено наявність синдрому залежності від канабіноїдів, а також акт огляду спеціальної медичної комісії від 25.11.2025, що підтверджують відсутність у обвинуваченого умислу на збут.

При цьому доводи суду про велику кількість вилучених наркотичних речовин не може бути визначальним за відсутності інших доказів вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які просять задовольнити апеляцію, з мотивів викладених у ній, прокурора, що вважає вирок суду законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Статтею 84 КПК передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Стаття 94 КПК передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з положеннями ст. 91 КПК, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета його вчинення.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин та підтверджений доказами, які досліджено та оцінено за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК та є правильним.

Зокрема, суд першої інстанції дослідив, проаналізував та правильно поклав в основу обвинувального вироку дані, що містяться у даних: - протоколу обшуку (домоволодінння) від 01.10.2021 року з доданим до такого флеш накопичувачем типу мікросіді торгової марки «KIOXIA 16 GB» ємністю 16 Гб, № 2023ХV9589М; - протоколів за результатами проведеної негласної (слідчої) розшукової дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з абонентського номера № НОМЕР_1 оператора мобільного зв`язку «Київстар», який перебував у користуванні обвинуваченого ОСОБА_10 , за періоди від 14.07.2020 року за період з 18 по 30 червня 2020 року, від 16.10.2020р. за період з 22 вересня по 05 жовтня 2020 року, від 19.02.2021 року за період з 13 по 19 січня 2021 року, від 27.04.2021 року за період з 9 по 13 квітня 2021 року.

Взяв суд до уваги і висновки ряду експертиз за додатками до них.

Усі експертизи у кримінальному провадженні проведені у відповідності до положень статей 101, 102, 242 КПК України, уповноваженими особами.

Правильну суд дав оцінку показанням свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які перебувають з обвинуваченим ОСОБА_10 . У товариських відносинах.

Проаналізував суд і показання обвинуваченого ОСОБА_10 , котрий заявив, що не визнає себе винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а виявлені у нього в помешканні наркотичні засоби зберігав для власного споживання; походження виявленого амфетаміну пояснити не зміг.

Отже, досліджені в суді першої інстанції докази є такими, що доповнюють один одного, є взаємоузгодженими, належними та допустимими і, в своїй сукупності, та поза розумним сумнівом підтверджують винуватість ОСОБА_10 у вчиненні ним кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин і спростовують твердження захисника про недоведеність винуватості останнього.

Перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку, що в основу рішення місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 покладено лише ті докази, що є належними і допустимими, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

В апеляційній скарзі захисник, не заперечуючи факту зберігання ОСОБА_10 наркотичних засобів, вказує на невірну кваліфікацію дій обвинуваченого, мотивуючи тим, що у матеріалах справи відсутні докази про те, що останній зберігав наркотичні засоби з метою збуту, а такі він зберігав для власного споживання, так як є особою, яка їх споживає, а тому на думку апелянта дії ОСОБА_10 належало кваліфікувати за ч.3 ст. 309 КК України.

Зокрема захисник вказує на недопустимість доказів - протоколів НСРД - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з абонентського номера НОМЕР_1 оператора мобільного зв`язку "Київстар", який перебував у користуванні обвинуваченого, а саме здійснених на підставі ухвал слідчого судді Тернопільського апеляційного суду від 01 червня 2020 року та 07 вересня 2020 року, мотивуючи тим, що зазначені ухвали та проведення НСРД здійснено поза межами кримінального провадження, тобто до внесення відомостей до ЄРДР, а такі були внесені лише 06 жовтня 2020 року.

Такі доводи сторони захисту колегія суддів вважає неспроможними, виходячи з наступного.

Так, зазначені НСРД були проведені на підставі ухвал слідчого судді Тернопільського апеляційного суду від 01 червня 2020 року та від 07 вересня 2020 року в рамках оперативно - розшукових заходів у справі № 602106920.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.6 ЗУ "Про оперативно- розшукову діяльність" (надалі Закон) підставами для проведення оперативно-розшукової діяльності є: наявність достатньої інформації, одержаної в установленому законом порядку, що потребує перевірки за допомогою оперативно-розшукових заходів і засобів, про:

- кримінальні правопорушення, що готуються;

- осіб, які готують вчинення кримінального правопорушення;

- осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду або ухиляються від відбування кримінального покарання;

- осіб безвісно відсутніх;

- розвідувально-підривну діяльність спецслужб іноземних держав, організацій та окремих осіб проти України;

- реальну загрозу життю, здоров`ю, житлу, майну працівників суду і правоохоронних органів у зв`язку з їх службовою діяльністю, а також осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, членів їх сімей та близьких родичів, з метою створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя; співробітників розвідувальних органів України у зв`язку із службовою діяльністю цих осіб, їх близьких родичів, а також осіб, які конфіденційно співробітничають або співробітничали з розвідувальними органами України, та членів їх сімей з метою належного здійснення розвідувальної діяльності

Частиною 2 цього Закону передбачено, що зазначені підстави можуть міститися в заявах, повідомленнях громадян, посадових осіб, громадських організацій, медіа, у письмових дорученнях і постановах слідчого, вказівках прокурора, ухвалах слідчого судді, суду, матеріалах правоохоронних органів, у запитах і повідомленнях правоохоронних органів інших держав та міжнародних правоохоронних організацій, а також запитах повноважних державних органів, установ та організацій, визначених Кабінетом Міністрів України, про перевірку осіб у зв`язку з їх допуском до державної таємниці, до роботи з ядерними матеріалами та на ядерних установках.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 07 квітня 2020 року Борщівським ВП Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області заведена оперативно- розшукова справа №602106920 по факту розповсюдження наркотичних засобів на території Борщівського району, стосовно ОСОБА_10 , який переслідуючи корисливий мотив, готується розповсюджувати наркотичні засоби на території Борщівського району Тернопільської області, тобто готується до вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, який відноситься до категорії тяжких.

З метою запобігання вчиненню ОСОБА_10 даного злочину, працівниками Борщівського ВП Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області було проведено розвідувальні бесіди, здійснено оперативні комбінації, по місцю проживання проведено оперативну установку, шляхом особистого пошуку зібрано інформацію, дано завдання та націлено оперативні контакти на встановлення додаткових відомостей про обставини готування злочину.

В ході проведення оперативно - розшукових заходів встановлено, що ОСОБА_10 для розповсюдження наркотичних засобів, використовує власний мобільний телефон з сім картою НОМЕР_1 , домовляючись по ньому в про місця збуту наркотичних засобів, місця зустрічі з покупцями та можливих співучасників.

Аналізом матеріалів кримінального провадження, колегією суддів не встановлено порушень, які б ставили під сумнів законність проведення оперативно - технічних заходів відносно ОСОБА_10 , а також правомірність та порядок застосування цих заходів.

Кримінальний процесуальний закон передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Разом з тим, стороною захисту в обґрунтування доводів апеляційної скарги з приводу неправомірності проведення щодо ОСОБА_10 . ОРЗ не надано будь-яких конкретних даних, які б такі доводи підтверджували, а висловлені захисником з цього приводу припущення не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч.3 ст. 99 КПК України матеріали, в яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп осіб, зібрані оперативними підрозділами з дотриманням вимог Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність", за умови відповідності вимогам цієї статті, є документами та можуть використовуватися в кримінальному провадженні як докази.

Статтею 10 Закону передбачено, що матеріали оперативно-розшукової діяльності використовуються для отримання фактичних даних, які можуть бути доказами у кримінальному провадженні.

В даному випадку, фактичні дані, одержані внаслідок проведення оперативної -розшукових заходів, а саме в ході проведення НСРД на підставі ухвал слідчого судді Тернопільського апеляційного суду у вигляді зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з абонентського номера НОМЕР_1 оператора мобільного зв`язку "Київстар", який перебував у користуванні обвинуваченого ОСОБА_10 до внесення відомостей до ЄРДР, є належними та можуть бути використані у якості доказів, як документи в кримінальному провадженні, з урахуванням того, що вони були отримані в порядку, передбаченому КПК, з урахуванням особливостей, встановлених ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність".

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що в порядку вимог ст.290 КПК України стороні захисту не було відкрито дані, які б підтверджували законність та правомірність заведення ОРС №602106920 від 07.04.2020 року, що також, на думку апелянта, є наслідком визнання зібраних доказів недопустимими.

Так, відповідно до вимог ст.290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Частиною 3 ст.290 КПК України передбачено, що прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.

Отже, зі змісту вимог вказаної статті випливає, що орган досудового розслідування зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, тобто зібраних під час досудового розслідування доказів, якими обґрунтовано обвинувачення, викладене у обвинувальному акті.

Натомість, зазначена норма не покладає на орган досудового розслідування обов`язок надання доступу стороні захисту до матеріалів ОРС, а саме постанови про її заведення, коли і ким вона була заведена, а також документів, які б підтверджували законність заведення ОРС, на що вказує захисник у своїй апеляційній скарзі.

Разом з тим, стороні захисту, окрім результатів проведених НСРД в ході оперативно-розшукових заходів, та отриманих у зв`язку із цим доказів, було відкрито також і процесуальні документи, які стали підставою для їх проведення, у тому числі і ухвали слідчого судді, що вбачається з матеріалів кримінального провадження.

Таким чином, колегією суддів не встановлено порушень органом досудового розслідування вимог ст.290 КПК України, які б давали підстави для висновку про визнання недопустимими зібраних під час НСРД доказів.

Також не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що докази в ході проведення НСРД, отримані поза межами строків наданих для цього ухвалою слідчого судді Тернопільського апеляційного суду від 01 червня 2020 року, а тому такі належить визнати недопустимими.

Так, відповідно до ухвали слідчого судді від 01 червня 2020 року (т.3 а.п.23-24), дозвіл на проведення оперативно-технічного заходу - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з абонентського номера НОМЕР_1 оператора мобільного зв`язку "Київстар", який перебував у користуванні обвинуваченого ОСОБА_10 , було надано строком на 30 діб з дня винесення ухвали.

З протоколу за результатами проведення оперативно- технічного заходу - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 14 липня 2020 року (т.3 а.п.25-53) з додатками до нього, які містяться на DVD-R дисках (т.3 а.п.54), вбачається, що вказаний захід було проведено у період з 18.06.2020 року 18:21 год. до 30.06.2020 року 22:37 год..

Отже, проведення зазначеної НСРД тривало у період, наданий ухвалою слідчого судді Тернопільського апеляційного суду від 01.06.2020 року.

При цьому, відображення у вступній частині протоколу, який був складений 14.07.2020 року, періоду проведення НСРД - з 01.07.2020 року по 30.07.2020 року, колегія суддів вважає опискою, яка не впливає на допустимість отриманих доказів.

Результати усіх проведених НСРД - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з абонентського номера НОМЕР_1 оператора мобільного зв`язку "Київстар", який перебував у користуванні обвинуваченого ОСОБА_10 та які містяться у наявних в матеріалах провадження протоколах за результатами їх проведення, місцевим судом були вірно покладені в основу обвинувального вироку з чим повністю погоджується й колегія суддів.

Окрім цього, захисник вказує як на недопустимість доказу - протоколу обшуку від 01.10.20221 року з підстав, що у додатку до нього, котрий міститься на відеозаписі відсутня дата, час, а також не видно усіх осіб, які присутні при проведенні даної слідчої дії та що вони роблять.

Такі доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки усі зафіксовані на відеозаписі процесуальні дії повністю узгоджуються з даними, відображеними у протоколі обшуку, який відповідає вимогам ст.104 КПК України і правильність усіх зазначених у ньому проведених слідчих дій підтвердили присутні під час цього особи, про що свідчить їх підпис у протоколі, виконаний без жодних зауважень чи застережень.

В апеляційній скарзі захисник також вказує про невірну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.2 ст.307 КК України та вважає, що їх належить кваліфікувати за ч.3 ст.309 КК України, оскільки у останнього не було умислу та мети збуту виявлених у нього під час обшуку наркотичних засобів, а їх зберігав для власного споживання.

Такі доводи апелянта колегія суддів також оцінює критично, виходячи з наступного.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст.309 КК України, характеризується виною у формі прямого умислу: особа усвідомлює суспільно небезпечний характер вчинюваних нею діянь, відповідальність за які передбачено ст.309 КК України, і бажає їх вчинити, не маючи на меті збуту наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів. Вказівка у статті на вчинення діяння без мети збуту означає, що винна особа, яка незаконно виробляє, виготовляє, придбає, зберігає, перевозить чи пересилає наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги, не має на меті здійснити їх відчуження, а вчиняє вказані дії у власних інтересах. У наявності чи відсутності такої мети і полягає відмінність між складами злочинів, передбачених статтями 307 та 309 КК України.

Отже, для вирішення питання про кваліфікацію злочину, пов`язаного з незаконним придбанням та зберіганням наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, зокрема щодо відсутності чи наявності умислу на збут, суд у кожному конкретному випадку має оцінити обставини справи, які стосуються характеристики мотивів, намірів особи при здійсненні нею такого придбання та зберігання.

Так, про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів може свідчити великий або особливо великий їх розмір, спосіб упакування та розфасування, а також інші обставини, зокрема: відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини; поведінка суб`єкта злочину, тощо.

У своїй постанові від 07 квітня 2021 року в справі №203/337/19 (провадження № 51-4688км20) Верховний Суд зазначив, що якщо висновок суду про наявність умислу особи на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів ґрунтується на великому або особливо великому розмірі відповідної речовини, її упакуванні та розфасуванні, то у такому випадку повинні бути досліджені обставини, за яких особа придбала відповідний засіб чи речовину, в тому числі, чи залежало від волі особи те, який розмір речовини опиниться у володінні особи, та її розфасування. Зокрема, якщо особа здійснює свідоме придбання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів у значному розмірі (шляхом купівлі, обміну, безоплатно), виготовляє їх, зберігає у відповідному фасуванні, що об`єктивно перевищує потреби такої особи у власному вживанні, то в такому випадку може мати місце умисел на збут. Якщо ж волею особи не обумовлено того, скільки наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів опиниться у її володінні (як у випадку зі знахідкою), то у такому разі умисел на збут потребує більш ретельного дослідження.

В даному випадку, дійшовши висновку про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст.307 КК України, суд першої інстанції в повній мірі врахував те, що загальна маса вилученого у ОСОБА_10 особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу складає 2089, 491 г та 0,2482 г, що є великим розміром, а також психотропну речовину, обіг якої обмежено, що містить амфетамін - 0, 7020 г. Окрім того, придбання, вирощування чи збирання ОСОБА_10 вищевказаного обсягу наркотичного засобу цілком залежало від волі останнього, такі дії він вчинив свідомо, чого сам не заперечував при розгляді провадження судом першої інстанції та не заперечує на цей час.

Також, судом вірно враховано те, що вилучений у ОСОБА_10 з різних приміщень за місцем його проживання наркотичний засіб канабіс знаходився у 18 полімерних зіп-пакетах, паперових згортках, банці з-під кави, кульках, скляній банці, паперових коробках, згортках із фольги, поліетиленовому пакет-кульку, металевій банці, скляних банках, керамічній кружці, платиковій коробці, та пластиковому тазику, поліпропіленових банках, металевій коробці з-під цукерок . Також у пластиковій банці, в якій знаходилося три згортки з фольги із вмістом в кожному амфетамін, який відноситься до психотропної речовини, обіг яких обмежено.

Зокрема, з даних протоколу обшуку (домоволодіння) від 01 жовтня 2021 року, з доданим до такого флеш накопичувачем типу мікросіді торгової марки «KIOXIA 16 GB» ємністю 16 Гб, № 2023ХV9589М, слідує, що під час обшуку у будинковолодінні по АДРЕСА_1 , учасниками якого були обвинувачений ОСОБА_10 , свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , виявлено та вилучено, зокрема, у приміщенні ганку житлового будинку - металевий наперсток із нашаруванням речовини коричневого кольору, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/120-21/10193-НЗПРАП від 19.10.2021 року містить особливо небезпечний наркотичний засіб - екстрат канабісу, масою у висушеному (сухому) вигляді 0,2484 грама; паперовий згорток з подрібленою речовиною рослинного походження світлозеленого кольору, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/120-21/10197-НЗПРАП від 19.10.2021 року має ботанічні ознаки верхівкових частин рослини коноплі, містить канабіноїди - канабінол, канабідіол та тетрагідроканабінол, і є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, відповідно масою в сухому (висушеному) вигляді в перерахунку на суху речовину 0,353 грама. Банку з під кави із вмістом речовини рослинного походження із зернами, зеленого кольору. Поліетиленовий кульок, в якому містилась речовина рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/120-21/10198-НЗПРАП від 22.10.2021 року має ботанічні ознаки верхівкових частин рослини коноплі, містить канабіноїди - канабінол, канабідіол та тетрагідроканабінол, і є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, відповідно масою в сухому (висушеному) вигляді 7,112 грама.

В приміщенні коридору житлового будинку два кульки та одну скляну банку із вмістом речовини рослинного походження із зернами, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/120-21/10203-НЗПРАП від 21.10.2021 року має ботанічні ознаки верхівкових частин рослини коноплі, містить канабіноїди, зокрема, тетрагідроканабінол, і є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, дозріле насіння рослин роду Конопля до наркотичних засобів не відноситься. Загальна маса канабісу в сухому (висушеному) вигляді ( в перерахунку на суху речовину) становить 14,934 грама.

В приміщенні житлової кімнати № 1 - 18 поліетиленових пакетів типу « Зіп пакети», із вмістом в кожному подрібленої речовини рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/120-21/10140-НЗПРАП від 08.10.2021 року, № СЕ-19/120-21/10131-НЗПРАП від 12.10.2021 року, № СЕ-19/120-21/10121-НЗПРАП від 11.10.2021 року, № СЕ-19/120-21/10111-НЗПРАП від 13.10.2021 року, № СЕ-19/120-21/10123-НЗПРАП від 13.10.2021 року, № СЕ-19/120-21/10134-НЗПРАП від 18.10.2021 року, № СЕ-19/120-21/10129-НЗПРАП від 13.10.2021 року, № СЕ-19/120-21/10139-НЗПРАП від 18.10.2021 року, № СЕ-19/120-21/10118-НЗПРАП від 18.10.2021 року, № СЕ-19/120-21/10142-НЗПРАП від 13.10.2021 року, № СЕ-19/120-21/10125-НЗПРАП від 22.10.2021 року, № СЕ-19/120-21/10115-НЗПРАП від 20.10.2021 року, № СЕ-19/120-21/10144-НЗПРАП від 21.10.2021 року, № СЕ-19/120-21/10136-НЗПРАП від 20.10.2021 року, № СЕ-19/120-21/10145-НЗПРАП від 19.10.2021 року, № СЕ-19/120-21/10138-НЗПРАП від 19.10.2021 року, № СЕ-19/120-21/10127-НЗПРАП від 26.10.2021 року, № СЕ-19/120-21/10113-НЗПРАП від 25.10.2021 року, має ботанічні ознаки верхівкових частин рослини коноплі, містить канабіноїди - канабінол, канабідіол та тетрагідроканабінол, і є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, відповідно масою в сухому (висушеному) вигляді в перерахунку на суху речовину 17,10 грама, 22,71 грама, 16,40 грама, 44,341 грама, 18,934 грама, 11,799 грама, 19,078 грама, 10,818 грама, 17,450 грама, 15,418 грама, 28,989 грама, 33,527 грама, 69,407 грама, 11,813 грама, 28,581 грама, 22,449 грама, 22, 299 грама, 34,896 грама; 2 паперові коробки, 2 згортки із фольги, 1 поліетиленовий пакет-кульок, із вмістом у кожному, речовини рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/120-21/10188-НЗПРАП від 18.10.2021 року має ботанічні ознаки верхівкових частин рослини коноплі, містить канабіноїди, зокрема, тетрагідроканабінол, і є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, відповідно масою в сухому (висушеному) вигляді в перерахунку на суху речовину 614,60 грама; 1 металеву банку, 3 скляні банки, 1 керамічну кружку, 1 пластикову коробку та 1 пластивковий тазик, із вмістом в кожній з ємкостей речовини рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/120-21/10189-НЗПРАП від 13.10.2021 року має ботанічні ознаки верхівкових частин рослини коноплі, містить канабіноїди, зокрема, тетрагідроканабінол, і є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, відповідно масою в сухому (висушеному) вигляді в перерахунку на суху речовину 334,75 грама; 1 паперову коробку, 2 пластикові ємності, 1 паперовий згорток, із вмістом в кожній з ємкостей речовини рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/120-21/10202-НЗПРАП від 20.10.2021 року має ботанічні ознаки верхівкових частин рослини коноплі, містить канабіноїди, зокрема, тетрагідроканабінол, і є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, відповідно масою в сухому (висушеному) вигляді в перерахунку на суху речовину 12,793 грама; 5 паперових згортків, 6 скляних банок, 2 поліпропіленові кульки, 6 пластикових баночок, 8 металевих банок, металеву упаковку з-під конфет «Nestle», із вмістом в кожній з ємкостей речовини рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/120-21/10200-НЗПРАП від 20.10.2021 року має ботанічні ознаки верхівкових частин рослини коноплі, містить канабіноїди - канабінол, канабідіол та тетрагідроканабінол, і є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, відповідно масою в перерахунку на суху речовину 658,94 грама; одну пластикову банку, в якій знаходяться три згортки з фольги, із вмістом у кожному порошкоподібної речовини, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/120-21/10195-НЗПРАП від 21.10.2021 року містить амфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, масою в перерахунку на діючу речовину 0,702 грама.

З огляду на зазначене, а також враховуючи обсяг виявлених та вилучених за місцем мешкання ОСОБА_10 наркотичних засобів та психотропної речовини, їх розфасування, вилучені в ході обшуку, показання обвинуваченого про те, що він зберігав для власного вживання, не є переконливими.

Натомість, надаючи оцінку наявним у справі доказам, зокрема отриманих в результаті проведених НСРД, місцевий суд вірно вказав, що усі розмови по телефону ОСОБА_10 , які здійснювалися з великою кількістю осіб носили консперативний характер де домовлялися про зустріч з останнім за місцем його проживання з метою придбання речей, про які вказували у завуальованій формі.

Про те, що виявлені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 наркотичні засоби та психотропні речовини останній зберігав саме з метою збуту свідчать також дані зафіксованих розмов в ході НСРД, відповідно до яких обвинувачений ОСОБА_10 до місця свого проживання запрошує знайомих йому осіб де разом вживають різні речовини, у том числі шляхом викурювання.

З цих же протоколів вбачається, що у період з 18 червня 2020 року по 13 квітня 2021 року значна кількість осіб відвідувала обвинуваченого за місцем його проживання, що місцевий суд також детально виклав та проаналізував у вироку.

До доводів сторони захисту про те, що обвинувачений вживає наркотичний засіб з лікувальною метою, оскільки має захворювання шкіри, колегія суддів ставиться критично та вважає ці доводи також непереконливими, оскільки за місцем мешкання обвинуваченого виявлено та вилучено наркотичний засіб у обсязі, який явно перевищує потреби однієї особи у власному вживанні. При цьому, сам по собі факт вживання ОСОБА_10 наркотичних засобів не виключає його умислу на зберігання наркотичних засобів та психотропних речовин з метою їх збуту.

В апеляційній скарзі захисник вказує на те, що суд у вироку дає аналіз розмов ОСОБА_10 із конкретними особами, зокрема: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_13 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 та іншими. Однак, жоден із вказаних свідків не був допитаний ні на досудовому слідстві, ні безпосередньо судом, окрім ОСОБА_13 , котрий в судовому засіданні заперечив факт збуту йому наркотичних засобів.

Такі доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає неспроможними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, місцевий суд дав оцінку доказам, зокрема телефонним розмовам ОСОБА_10 , у тому числі із вказаними захисником особами.

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з обвинувальним актом, органом досудового розслідування ОСОБА_10 не інкримінувалося незаконний збут вищевказаного наркотичного засобу чи психотропної речовини, а інкримінується їх незаконне придбання та зберігання з метою збуту, що є окремим складом кримінального правопорушення, передбаченого статтею 307 КК України, та що повністю підтверджується наданими стороною обвинувачення доказами, які були вірно покладені судом першої інстанції в основу обвинувального вироку.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи захисника не спростовують правильності висновків місцевого суду, викладених у вироку, та не містять вагомих аргументів, які би свідчили про залишення судом першої інстанції поза увагою доводів сторони захисту.

Що ж стосується призначеної міри покарання ОСОБА_10 , то суд першої інстанції її призначив правильно, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, так як вона відповідає вчиненому кримінальному правопорушенню та особі обвинуваченого, необхідна й достатня для його виправлення та попередження нових правопорушень.

За змістом ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Як убачається з матеріалів справи, суд при призначенні покарання ОСОБА_10 врахував: суспільну небезпечність вчиненого ним протиправного діяння, яке відноситься до тяжких злочинів, кількість та види наркотичних засобів та психотропних речовин, які були виявлені в результаті обшуку у помешканні, де він проживає, характер вчинених ним дій, дані щодо його особи, мотиви та наслідки злочину, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

При цьому, з матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_10 не визнавав своєї винуватості в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.307 КК України, його ставлення до скоєного, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність обставин, щоб обтяжували чи пом`якшували покарання, а також судом першої інстанції вірно враховано, що злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів мають підвищену суспільну небезпеку, оскільки неконтрольований обіг наркотичних засобів спричиняє велику шкоду здоров`ю населення.

Водночас, судом було враховано те, що ОСОБА_10 в силу ст. 89 КК України є раніше не судимим, без офіційних джерел доходу, по місцю проживання характеризується як особа, щодо якої скарг до органу місцевого самоврядування не надходило. Проживає з сім`єю, згідно характеристики Іване-Пустенської сільської ради до складу такої, крім обвинуваченого, входять його сестра ОСОБА_37 , племінниці - ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , сини племінниці - ОСОБА_41 , ОСОБА_42 ..

Також судом встановлено, що ОСОБА_10 є батьком ОСОБА_43 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З донькою та її матір`ю не проживає, офіційно у шлюбі не перебуває.

З інформації КНП «Борщівська міська лікарня» від 15 жовтня 2021 року вбачається, що ОСОБА_10 на диспансерному обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах консультативно-діагностичного відділення не перебуває.

Відповідно до акту огляду № 383 від 23.11.2021 р. спеціальної медичної комісії КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР вбачається, що ОСОБА_10 встановлено діагноз - розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіноїдів; вживання зі шкодою для здоров`я. У зв`язку з чим рекомендовано пройти добровільне лікування.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 528 від 23 листопада 2021р. ОСОБА_10 в період, який відноситься до інкримінованого йому злочину, тимчасовими розладами психічної діяльності не страждав, а виявляв ознаки розладів психіки і поведінки внаслідок вживання канабіноїдів, що не досягає рівня психозу чи вираженого недоумства, тому міг давати звіт своїм діям та керувати ними. За теперішнього часу виявляє ознаки розладів психіки і поведінки внаслідок вживання канабіноїдів, що не досягає рівня психозу чи вираженого недоумства, тому може давати звіт своїм діям і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Отже, місцевий суд дійшов вірного висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_10 неможливе без його ізоляції від суспільства, правильно призначив покарання у межах санкцій статті обвинувачення у виді позбавлення волі на певний строк та вірно визначив покарання у виді позбавлення волі на термін, наближений до мінімального, оскільки з врахуванням даних про особу обвинуваченого та фактичних обставин кримінального провадження саме таке покарання є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що поза увагою суду залишилася те, що на утриманні обвинуваченого перебувають двоє малолітніх дітей, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з того, що вказані обставини не є такими, що нівелюють встановлені судом фактичні обставини справи у цьому кримінальному провадженні та не стали тими стримуючими факторами щодо невчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_10 злочину та, само по собі не впливає на правильність призначеного місцевим судом покарання.

За викладених вище обставин, при перевірці вироку суду першої інстанції та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить висновку про те, що вирок суд першої інстанції є законним та обґрунтованим та не вбачає підстав для його скасування чи зміни, а отже не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги захисника.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 16 вересня 2025 року стосовно ОСОБА_10 за ч.2 ст.307 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді