Справа № 524/4172/16-к
Провадження 1-кп/524/5/25
УХВАЛА

24.12.2025 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Кременчука Полтавської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000879 від 06.12.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пишненки Зінківського району Полтавської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого фізичною особою - підприємцем, невійськовозобов`язаного, раніше не судимого в порядку ст.89 КК України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Автозаводського районного суду м.Кременчука перебуває кримінальне провадження , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000879 від 06.12.2015 року за обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України за таких обставин.

27.05.2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто у порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 .

Так, 05.12.2015 року о 16 год. 18 хв., в темний час доби, без ввімкненого міського електроосвітлення, по сухому асфальтобетонному покриттю проспекту Лесі Українки (колишня назва 50 років Жовтня) міста Кременчука Полтавської області, яка має по дві смуги руху у кожному напрямку, зі сторони вулиці Радянської Армії в напрямку проспекту Полтавський міста Кременчука, в межах крайньої лівої смуги руху, керуючи автомобілем «Ford Cougar» тимчасовий державний номерний знак НОМЕР_1 рухався водій ОСОБА_5 .

В цей саме час, попереду автомобіля «Ford Cougar» тимчасовий д.н.з. НОМЕР_2 , справа наліво щодо напрямку руху автомобіля, поза межами пішохідного переходу, рухався пішохід ОСОБА_8 .

Рухаючись у вказаному напрямку, в заданій дорожній обстановці, навпроти буд. 120 по пр. Лесі Українки , поблизу фітнес клубу «Sportlife» м.Кременчука, водій ОСОБА_5 , маючи можливість своєчасно виявити пішохода, не вжив заходів до зменшення швидкості та своєчасного екстреного гальмування автомобіля, тим самим порушив вимоги п. 12.3 «Правил дорожнього руху України», де відповідно вказано: у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об?єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об?їзду перешкоди, та в межах крайньої лівої смуги руху, допустив наїзд передньою частиною автомобіля у ліву частину тіла пішохода ОСОБА_8 .

В результаті наїзду пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до 3-ої міської лікарні м. Кременчука, де від отриманих тілесних ушкоджень того ж дня помер.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 740 від 28.12.2015 року ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми черевної порожнини, яка викликала розрив сечового міхура та серозної оболонки сигмовидної кишки; відкритого перелому обох кісток лівої гомілки з масивним крововиливом в навколишні м?які тканини; рани на передньо-внутрішній поверхні нижньої третини лівої гомілки, синця на зовнішній поверхні середньої третини лівої гомілки; закритої тупої травми тазу, що викликала переломи лонної кістки в ділянці зрощення, та верхнього та нижнього відростку зліва, з масивним крововиливом в навколишні м?які тканини; закритого багатоуламкового перелому обох кісток правої гомілки; синця на внутрішній поверхні правої гомілки від верхньої третини до нижньої третини; садна на внутрішній поверхні правої гомілки; ран на зовнішньо-внутрішній поверхні лівого променево-запясткового суглобу, на внутрішній поверхні правого променево-запясткового суглобу; саден на лобі зліва, садна в потиличній ділянці, навколо лівого ока, на передньо-внутрішній поверхні лівого променево-запясткового суглобу, на тильній поверхні лівої кисті у основи 3-4 пальців, на тильній поверхні правої кисті, на зовнішній поверхні правої стопи, на зовнішній поверхні лівого колінного суглоба; крововиливів в міжлопатковій області справа, в поперековій області по ходу хребта, на зовнішній поверхні верхньої третини лівого стегна; синця навколо лівого ока, які по ступеню тяжкості у своїй сукупності стосовно живої людини відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя в час їх утворення.

Смерть ОСОБА_8 настала внаслідок політравми, яка викликала множинні переломи кісток тулуба та нижніх кінцівок та ускладнилася травматичним шоком, підтвердженого даними судово-гістологічного дослідження.

При судово-токсикологічному дослідженні крові, взятої від трупа ОСОБА_8 виявлено алкоголь в концентрації 1,8 проміле, що стосовно живої людини відповідає середньому ступеню алкогольного сп?яніння.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 172 від 24.05.2016 року, в заданій дорожній обстановці, водій автомобіля «Ford Cougar» тимчасовий д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_8 , шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування, тобто шляхом виконання вимог п. 12.3. «Правил дорожнього руху України».

В заданій дорожній обстановці, в діях водія автомобіля «Ford Cougar» тимчасовий д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_5 вбачаються невідповідності вимогам п.12.3. «Правил дорожнього руху України», які з технічної точки зору знаходились в причинному зв?язку з виникненням даної пригоди.

Таким чином, своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України.

У судовому засіданні захисником ОСОБА_4 було заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з із закінченням строків давності відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000879 від 06.12.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України .

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у тому, що 05.12.2015 року він вчинив ДТП внаслідок якої загинув ОСОБА_8 .

З урахуванням приписів ст.ст. 12, 44,49 КК України, він вважає , що провадження у справі №524/4172/16-к підлягає закриттю, а ОСОБА_5 звільненню від кримінальної відповідальності, оскільки на даний час уже закінчилися строки давності притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

У судовому засідання обвинувачений ОСОБА_5 суду пояснив, що вину у вчиненому кримінальному правопорушенні він не визнає, але надає згоду на закриття кримінального провадження відносно нього у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження підтримав та просив суд його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з із закінченням строків давності відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000879 від 06.12.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України не заперечує.

Представник потерпілої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з із закінченням строків давності відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000879 від 06.12.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України не заперечував.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась , але 27.11.2025 року в провадження суду від неї надійшла заява , в якій вона зазначає , що претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 вона не має, у разі засудження ОСОБА_5 вона на призначенні суворого покарання не наполягає , також вона не заперечує , що судом буде прийнято рішення про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності ( а.с. 140 т. 4) .

Суд вислухавши думку учасників судового провадження, прокурора, представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого , дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків :

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Як передбачено ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з роз`ясненням, що міститься у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності", особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; - відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2,4 ст. 49 КК).

Процесуально - правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - притягнення особи як обвинуваченого; - згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284, 288 Кримінального процесуального кодексу України).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Таким чином, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тому суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 449/1689/19 наголосив, що кримінальне провадження закривається щодо особи за ст. 49 КК України з нереабілітуючої підстави, що означає, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження у разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду за результатом розгляду справи № 712/8174/23 (Постанова ККС ВС від 18 лютого 2025 року у справі № 712/8174/23 (провадження № 51-2807км24) наголосив, що закриття провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ініціативою і згодою особи, що притягується до відповідальності, не зобов`язує суд констатувати факт вчинення особою кримінально караного діяння.

У судовому засіданні встановлено, що на час надходження до суду клопотання захисника ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 закінчився строк давності притягнення останнього до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст.286 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження, відповідно до ст. 12 КК України, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який є тяжким злочином.

Разом з цим, судом встановлено, що кримінальне правопорушення вчинено 05.12.2015 року.

Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

В матеріалах кримінального провадження відсутні будь - які відомості про оголошення обвинуваченого у розшук, що свідчило б про ухилення останнього від досудового розслідування або суду та про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності після вчинення зазначеного злочину.

Тобто, порушення строків давності судом не встановлено.

Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, яка є нереабілітуючою, а також наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави. Обвинувачений бажає бути звільненим від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності.

Також суд зазначає, що за змістом статей 284-288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням (невизнанням) ними своєї вини у вчиненні злочину. Невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. Саме такої правової позиції притримується Верховний Суд у своїх постановах (зокрема, справа № 552/5595/18, справа № 203/241/17, 730/67/16-к, 552/5595/18).

З огляду на викладене, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України є безумовним, оскільки приводом для цього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Застосування вказаних положень кримінального закону для суду є обов`язковими і носять імперативний характер. В разі встановлення судом закінчення визначеного строку, безпідставної відмови у звільненні від відповідальності не допускається. Незгода потерпілого, не може бути підставою для відмови у звільненні особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням його прав, що є неприпустимим виходячи з позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.03.2020 (справа № 730/67/16-к).

З огляду на те, що на момент розгляду клопотання захисника ОСОБА_4 минули строки давності притягнення обвинуваченого ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та беручи до уваги наявність його беззаперечної згоди, він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за такі кримінальні правопорушення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України.

При цьому, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України наслідком звільнення особи від кримінальної відповідальності є закриття судом кримінального провадження.

Так, згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, суд, встановивши наявність передбачених законом підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, а також врахувавши відсутність заперечень обвинуваченого, дійшов висновку про необхідність закриття кримінального провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 ч.1 п.4 КК України у зв`язку із закінченням строків давності підлягає задоволенню, а кримінальне провадження належить закрити, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_6 не заявлений .

Запобіжний захід застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 у виді цілодобового домашнього арешту згідно ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21.06.2016 року строком на 2 місяці закінчився , клопотань про застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 від учасників судового провадження не надходило.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати по справі, які пов`язані із проведенням судової автотехнічної експертизи у розмірі 703,68 грн., судової автотехнічної експертизи у розмірі 11514,97 грн., комплексної судової автотехнічної , фототехнічної експертизи та експертизи відео,звукозапису у розмірі 15902,88 грн. суд виходить із наступного :

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України, процесуальні витрати складаються із витрат, в тому числі пов`язаних із залученням спеціалістів та експертів.

Частиною 1 ст. 122 КК України регламентовано, що витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, в ухвалах колегій суддів Другої та Третьої судових палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 червня 2018 року (справа № 758/2420/17) і від 25 березня 2021 року (справа № 592/10225/19), а також в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 9 листопада 2021 року (справа № 149/83/21) зазначено, що чинний кримінальний процесуальний закон чітко встановлює, що витрати на залучення експерта стягуються з обвинуваченого лише у двох випадках: 1) ухвалення щодо обвинуваченого обвинувального вироку; 2) залучення експерта безпосередньо обвинуваченим (стороною захисту).

Разом з цим, кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, тому наявність факту понесення органом досудового розслідування матеріальних витрат, пов`язаних зі здійсненням кримінального провадження, не може бути приводом для стягнення з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, що узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 203/241/17, провадження № 51-4251кмо21.

При цьому, важливе значення у механізмі розподілу витрат в кримінальному провадженні набуває питання про те хто призначав експертизу та за чиєю ініціативою вона проводилась.

З наданих матеріалів кримінального провадження слідує, що саме за ініціативою сторони обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000879 від 06.12.2015 року були проведені експертизи із залученням експерта на загальну суму 28121 гривень 53 копійок.

За наведеного звертається увага, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження,в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Тому, з урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку , що процесуальні витрати, пов`язані із проведенням по справі трьох судових експертиз на суму 28121,53 грн. необхідно віднести на рахунок держави .

Речові докази компакт диск CD-R без надписів, білого кольору, серійний номер В3129S122185353LH з відеозаписом з камери відеоспостереження, що встановлена на фасаді будівлі фітнес клубу «Sport Life» за адресою: м.Кременчук, просп.Лесі Українки (стара назва просп. 50 річчя Жовтня), буд. 120, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження №0000879 від 06.12.2015 року, відповідно до ст.100 КПК України - залишити на зберіганні при матеріалах кримінального провадження; автомобіль марки Ford Cougar, тимчасовий номерний знак НОМЕР_2 , відповідно до ст.100 КПК України повернути законному володільцю; фрагменти лакофарбового покриття синього кольору, вилучені в ході огляду дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05.12.2015 року в м.Кременчук, просп.Лесі Українки (стара назва просп. 50 річчя Жовтня), буд. 120, що знаходиться в поліетиленовому пакеті, опечатаному та закріпленому підписами слідчого та понятих, що знаходиться в камері зберігання речових доказів Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, відповідно до ст.100 КПК України знищити.

Керуючись ст.284 ч.2 п.1, 285-288,376 КПК України,ст.49 КК України суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання заявлене захисником ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження- задовольнити.

ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.286 ч.2 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000879 від 06.12.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України - закрити у зв`язку із закінченням строків давності.

Процесуальні витрати по справі , які пов`язані із проведенням судової автотехнічної експертизи у розмірі 703,68 грн., судової автотехнічної експертизи у розмірі 11514,97 грн., комплексної судової автотехнічної , фототехнічної експертизи та експертизи відео,звукозапису у розмірі 15902,88 грн, на загальну суму 28121,53 грн. віднести на рахунок держави

Речові докази компакт диск CD-R без написів, білого кольору, серійний номер В3129S122185353LH з відеозаписом з камери відеоспостереження, що встановлена на фасаді будівлі фітнес клубу «Sport Life» за адресою: м.Кременчук, просп.Лесі Українки (стара назва просп. 50 річчя Жовтня), буд. 120, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження №0000879 від 06.12.2015 року, відповідно до ст.100 КПК України - залишити на зберіганні при матеріалах кримінального провадження; автомобіль марки Ford Cougar, тимчасовий номерний знак НОМЕР_2 , відповідно до ст.100 КПК України повернути законному володільцю; фрагменти лакофарбового покриття синього кольору, вилучені в ході огляду дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05.12.2015 року в м.Кременчук, просп.Лесі Українки (стара назва просп. 50 річчя Жовтня), буд. 120, що знаходиться в поліетиленовому пакеті, опечатаному та закріпленому підписами слідчого та понятих, що знаходиться в камері зберігання речових доказів Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, відповідно до ст.100 КПК України знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_9