Справа № 565/2345/25
Провадження № 1-кп/565/164/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 року м.Вараш

Вараський міський суд Рівненської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі судових засідань Вараського міського суду Рівненської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000301 від 12 серпня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мульчиці Володимирецького району Рівненської області, громадянина України, з повною сереньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 18 квітня 2014 року вироком Володимирецького районного суду Рівненської області, зміненим ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 17 червня 2014 року, за ч.1 ст.152, ч.2 ст.153, ч.1 ст.130, ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі на підставі постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 06 березня 2018 року умовно-достроково на невідбутий термін 2 роки 1 місяць 16 днів,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.162 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , 11.08.2025 приблизно о 13 год., діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст.30 Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість житла та не допускає проникнення до житла чи іншого володіння особи, діючи всупереч волі ОСОБА_6 , яка є володільцем квартири АДРЕСА_2 , без її дозволу, у присутності останньої, за відсутності визначених законом підстав, через вхідні двері незаконно проник до приміщення вказаної квартири.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у в незаконному проникненні до житла, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України.

Крім цього, 11 серпня 2025 року приблизно о 15 год. 30 хв. ОСОБА_4 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст.30 Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість житла та не допускає проникнення до житла чи іншого володіння особи, діючи всупереч волі ОСОБА_7 , яка є володільцем квартири АДРЕСА_3 , без її дозволу, у присутності останньої, за відсутності визначених законом підстав, через вхідні двері незаконно проник до приміщення вказаної квартири, з одночасним нанесенням не менше двох ударів руками по голові, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_7 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в тім`яній ділянці голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, синців в ділянці лівого ока та правого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у в незаконному проникненні до житла із застосуванням насильства, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.162 КК України.

12 вересня 2025 року між прокурором Вараської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України, надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_5 на підставі статей 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Зі змісту угоди слідує, що сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1, 2 ст.162 КК України. ОСОБА_4 під час досудового розслідування беззастережно та повністю визнав свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень, зобов`язався визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторонами угоди узгоджено покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинені кримінальні правопорушення, а саме:

- за ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік,

- за ч.2 ст.162 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробовуванням із встановленням іспитового строку.

ОСОБА_4 , якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, надав згоду на призначення узгодженого покарання.

Прокурором надано заяви потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у яких вони зазначили, що не заперечують проти укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним у даному кримінальному провадженні та не заперечують щодо призначення узгодженого прокурором та підозрюваним покарання.

У судове засідання потерпілі не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, у заявах зазначили, що не заперечують проти затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами угоди покарання.

Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, судом враховано наступні обставини.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений у судовому засіданні просив затвердити угоду, вказав, що з його боку угода була укладена добровільно. Зазначив, що насильства, примусу чи погроз до нього ніхто не застосовував. ОСОБА_4 повідомив, що беззастережно визнає свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, розуміє характер пред`явленого обвинувачення та погоджується з його формулюванням, вказав, що здатний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.

В судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, цілком розуміє свої права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Захисник у судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене в ній покарання.

Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України, є нетяжким злочином та кримінальним проступком.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкціям ч.1, 2 ст.162 КК України. При цьому враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані, що характеризують особу винного, його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, як обставини, що пом`якшують покарання.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення сторонами угоди, є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком інших обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.162 КК України.

Враховуючи наведене вище, суд встановив, що укладена у цьому кримінальному проваджені угода про визнання винуватості відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства та закону України про кримінальну відповідальність.

Судом не встановлено підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, для відмови в її затвердженні.

Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про необхідність затвердження вказаної угоди про визнання винуватості шляхом ухвалення вироку та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

З урахуванням обраного виду покарання суд вважає за можливе застосований ухвалою слідчого судді Вараського міського суду Рівненської області від 02 вересня 2025 року відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем проживання цілодобово скасувати.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не пред`являвся.

Речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 314, 373, 374, 394, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 12 вересня 2025 року у кримінальному провадженні №0000301 від 12 серпня 2025 року між прокурором Вараської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.162 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання:

- за ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік,

- за ч.2 ст.162 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Застосований відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем проживання цілодобово- скасувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Вараський міський суд Рівненської області з підстав, передбачених ст.394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію даного вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити учасникам провадження, що відповідно до ст.476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суддя ОСОБА_1