Справа № 202/7606/25
Провадження № 1-кс/202/8676/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпра клопотання старшого слідчого відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000491 від 01.08.2023 року у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Приморське Васильківського району Запорізької області, громадянина України, який навчається на 2 курсі магістратури Харківського біотехнологічного університету, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого -

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_7 звернулася до суду з клопотанням, в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів. Визначати альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, а саме 908 400 гривень.

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000491 від 01.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 358 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється групою прокурорів Дніпропетровської обласної прокуратури.

27.11.2025 року ОСОБА_6 в порядку ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону 2341-IІІ від 27.01.2023), а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах; ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: використання завідомо підробленого документа.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 використовуючи заздалегідь підроблений технічний паспорт, на підставі якого здійснювалося подальше оформлення документів, отримав земельну ділянку у приватну власність площею 0,0872 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з кадастровим номером :02:001:0818, яка перебувала у його користуванні на підставі договору суборенди від 20.12.2021, укладеного з ТОВ «Міжнародна будівельна компанія «Україна-Канада», та знаходилася у комунальній власності Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області.

Підозра відносно ОСОБА_6 підтверджується та обґрунтовується зібраними під час досудового розслідування доказами, які додані до клопотання

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час проведення досудового розслідування, встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме :

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає виключне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, підозрюваний ОСОБА_6 усвідомлює невідворотність покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, а тому з метою уникнення відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Тож, враховуючи такі обставини, орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, користуючись своїм авторитетом та колом знайомих, може перетнути державний кордон України (як законно так і незаконно: поза пунктами пропуску, за допомогою виготовлених підроблених документів тощо), чим вчинити дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та суду.

Ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що наразі триває проведення тимчасових доступів до речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, містять на собі оригінали почерку ОСОБА_6 та які необхідно дослідити судовою почеркознавчою експертизою, для якої необхідно вилучити відповідні порівняльні зразки, а тому є всі підстави вважати, що ОСОБА_6 перебуваючи на свободі може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. При цьому, ОСОБА_6 має широке коло знайомств, чим може скористатись з метою знищення, схову або спотворення документів, які мають суттєве значення у доказуванні.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 підозрюється одночасно з ОСОБА_8 , у одному кримінальному провадженні, та який по суті може бути свідком вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 , чим він може скористатись. Також на даний час, підозра обґрунтовується в тому числі на показаннях свідків, представника потерпілого, а тому є всі підстави вважати, що існує обґрунтований ризик незаконного впливу на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, з метою уникнення відповідальності за вчинені тяжкі злочини шляхом їх залякування, умовляння, пропонування неправомірної вигоди тощо.

Ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Наразі, органом досудового розслідування проводяться слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, направлені на встановлення майна, яке може бути арештовано як вид покарання, а тому перебуваючи на свободі, ОСОБА_6 може вчинити дії, направлені на відчуження такого майна, чим у подальшому перешкодить застосування покарання у вигляді конфіскації майна.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на думку слідчого, не зможе запобігти настанню вказаних ризиків.

В ході розгляду клопотання прокурор клопотання слідчого підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованих ризиків. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, також, з урахуванням майнового стану підозрюваного та обставин справи просив встановити заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тому що його діями завдана шкода у розмірі 874 738 грн.

Захисники в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання посилаючись на необґрунтованість підозри та відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Зазначили, що на сьогоднішній день вартість земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_6 складає 506 000 грн, а тому кваліфікація за ч. 4 ст. 190 не відповідає дійсності. При визначенні розміру застави прокурор посилається на оціночну вартість земельної ділянки, однак розмір застави не є дотичним до розміру застави. Просили відмовити у задоволенні клопотання та обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний підтримав позицію захисників.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, слідчий суддя прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України, та вручення стороні захисту копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Встановлено, що 01.08.2023 року до ЄРДР за №0000491 внесено відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 358 КК України.

27.11.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Із доданих до клопотання доказів вбачається, що є всі підстави вважати що повідомлення про підозру є обґрунтованим, тому що достатньо підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями представника потерпілого ОСОБА_9 ; показаннями начальника відділу земельних відносин та охорони навколишнього середовища Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району ОСОБА_10 ; показаннями заступника начальника відділу земельних відносин та охорони навколишнього середовища Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району ОСОБА_11 ; показаннями начальника відділу з питань будівництва, містобудування, архітектури та містобудівного кадастру Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району ОСОБА_12 ; начальника відділу державної реєстрації Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району ОСОБА_13 ; документами, вилученим за результатами проведеного тимчасового доступу до речей і документів у Слобожанській селищній раді, а саме: Рішенням № 2240-23/VIIІ від 16.03.2023 «Про передачу земельної ділянки у власність»; заявою, складеною ОСОБА_6 про передачу земельної ділянки у власність; Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації; технічним паспортом на господарський блок, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 ; Витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно; протоколом огляду земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 від 26.02.2025; протоколом огляду земельної ділянки, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт Слобожанське, вулиця Лебедина, 24 від 06.09.2025; протоколом огляду земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 від 26.09.2025; відповіддю Державного космічного агентства України №4356-5-04.01.02-2025 від 29.10.2025, відповідно до якої у період часу з 2020 року по 2023 рік на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0818 відсутні будь-які об`єкти нерухомого майна; відповідями з ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги», ПАТ «Підприємство з експлуатації електричних мереж «ЦЕК»», ДТЕК Дніпровські електромережі, ДП «Регіональні електричні мережі» та ін; висновком експерта №79/25 від 26.11.2025 за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи; іншими матеріалами у своїй сукупності.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Вирішуючи питання про доведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

В ході судового розгляду встановлено, що є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , усвідомлюючи про невідворотність настання покарання за злочин, у вчиненні якого вона підозрюється, дійсно може переховуватись від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Також слідчий суддя погоджується із існуванням ризиків, передбачених п.п. 2, 3, ч. 1 ст.177 КПК України та тим, що підозрюваний ОСОБА_6 може знищити, приховати або спотворити документи, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні. Одночасно з цим, підозрюваний може впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, з метою уникнення відповідальності за вчинені тяжкі злочини шляхом їх залякування, умовляння, пропонування неправомірної вигоди.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином органом досудового розслідування не доведений.

Слідчим суддею прийнято до уваги відомості про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, навчається на 2 курсі магістратури.

Слідчий суддя також враховує доводи сторони захисту, викладені на користь підозрюваного, але у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому досудовому розслідуванні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо доводів підозрюваного та його захисників про необґрунтованість підозри, суд зазначає, що на даній стадії кримінального провадження судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, зібраних органом досудового розслідування, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р., «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.).

На підставі ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

На думку слідчого судді слідчим і прокурором не доведено неможливість застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, враховуючи відомості про особу підозрюваного.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, особу підозрюваного, його роль в інкримінованому злочині, наявність ризиків, які слідчий суддя вважає доведеними, слідчий суддя вважає необхідним, з метою виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, з урахуванням вимог ст. 181 КПК України, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає в забороні залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово, окрім випадків евакуації або запобіганню загрозі життю, здоров`ю підозрюваного терміном на два місяці, з покладенням на нього обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку слідчого судді обрання більш м`якого запобіжного заходу , а саме, цілодобового домашнього арешту, буде достатнім та зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, які можуть бути усунуті шляхом покладення на підозрюваного певних обов`язків.

Так, згідно приписів ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обравши відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 132,176-178, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_7 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на 2 (два) місяці, тобто до 27 січня 2026 року включно, з забороною залишати фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу прокурора або суду, окрім випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та в разі виникнення надзвичайних ситуацій, які б унеможливлювали безпечне для життя та здоров`я перебування підозрюваного у житлі, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Ухвала діє до 27 січня 2026 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити на виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням покласти на слідчого в цьому кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1