Справа №-613/651/25 Провадження №-1-кп/613/145/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2025 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Богодухові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 17.01.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сінне Богодухівського району Харківської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 17 січня 2025 року близько 13 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в одній з кімнат будинку домоволодіння, розташованого за адресою : АДРЕСА_1 , в ході сварки, яка виникла на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень, знаходячись у положенні стоячи, обличчям до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був повернутий спиною до ОСОБА_4 , наніс ОСОБА_6 один удар дерев`яним стільцем по спині в область ребер зліва, внаслідок чого ОСОБА_6 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/27-БГ/25 від 30 січня 2025 року, спричинено тілесне ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітини у вигляді переломів VІІ-Х ребер зліва, з незначним зміщенням, яка ускладнилася у своєму перебігу частковим гідропневматораксом та підшкірною емфіземою.

За ступенем тяжкості вищевказана закрита тупа травма грудної клітини, що була заподіяна ОСОБА_6 , кваліфікується як середньої тяжкості тілесне ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я терміном більше 3 тижнів (більше, ніж 21 день).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю. Пояснив, що вранці 16 січня 2025 року вони разом із ОСОБА_6 були на підробітках у односельчанина. Після закінчення роботи, приблизно в обідній час, ОСОБА_6 запропонував йому разом випити, ОСОБА_4 погодився. Вони купили пляшку горілки і пішли до ОСОБА_6 додому, випили приблизно по 2-3 чарки горілки, після цього ОСОБА_6 почав висловлювати претензії ОСОБА_4 .. Останнього це обурило, і коли ОСОБА_6 встав із-за столу, для того, щоб принести ще закуски, і повернувся до ОСОБА_4 спиною, останній ударив ОСОБА_7 по спині в область ребер дерев`яним стільцем, на якому до цього сидів потерпілий. ОСОБА_6 упав на коліна, ОСОБА_4 його підняв і посадив на диван, який знаходився у цій же кімнаті. ОСОБА_6 посидів 5 хвилин, потім піднявся і пішов у спальню, намагався сісти на ліжко, упав. ОСОБА_4 підійшов до нього, запитав, чи все нормаль, ОСОБА_6 відповів, що хоче полежати. ОСОБА_4 вийшов з кімнати та з будинку і пішов додому.

Пояснив, що не хотів ударити потерпілого, однак, останній його спровокував. Зазначив, що до цього у нього із ОСОБА_6 були нормальні стосунки, проте, мав місце випадок, коли останній ударив ОСОБА_4 пляшкою по голові. Вважає, що після вживання алкогольних напоїв із ОСОБА_6 важко спілкуватися.

Вказав, що визнає повністю цивільний позов прокурора в інтересах держави про відшкодування витрат на лікування ОСОБА_6 , а також позовні вимоги потерпілого в частині відшкодування матеріальної шкоди, однак, не визнає позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, вважаючи їх завищеними. Крім того, зазначив, що не має можливості виплатити ОСОБА_6 суму в розмірі 30000 грн, оскільки не працює.

Крім повного визнання ОСОБА_4 своєї вини, його винність підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду письмових та речових доказів, а також показаннями потерпілого та свідка, наданими у судовому засіданні.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 16.01.2025 близько 11 год. він запросив до себе в гості сусіда ОСОБА_4 , запропонував йому випити, останній погодився. Вони удвох сиділи вдома у ОСОБА_6 за адресою : АДРЕСА_1 , у залі, вживали горілку. Коли ОСОБА_6 зібрався піти в кухню, щоб принести ще закуски, встав із-за столу і повернувся до ОСОБА_4 спиною, він відчув удар по ребрах ззаду. Як пізніше зрозумів ОСОБА_6 , ОСОБА_4 ударив його дерев`яним стільцем, при цьому він нічого не говорив, перед цим вони не сварилися. Удару потерпілий не очікував. Після удару ОСОБА_6 втратив свідомість, прийшов до тями на ліжку у спальні, лише увечері, почувши, що йому телефонують доньки. Він відповів, доньки приїхали до нього, зробили знеболюючий укол, до цього він не міг встати з ліжка. Вважає, що до ліжка його дотягнув ОСОБА_4 .. Коли він прийшов до тями, в хаті нікого не було, на столі стояла порожня пляшка, один зі стільців був розбитим. В момент удару та взагалі того дня у нього вдома нікого не було, крім ОСОБА_4 ..

Зазначив, що після приїзду доньок до нього додому знову прийшов ОСОБА_4 зі своїми друзями. Після нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 не провідував його, не вибачився перед ним, не пропонував йому відшкодувати витрати на лікування або моральну шкоду.

Пояснив, що внаслідок тілесних ушкоджень, нанесених ОСОБА_4 , він кілька днів провів у лікарні, в стаціонарі, потім лікувався вдома. Вказав, що позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підтримує в повному обсязі.

Допитана в судовому заксіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що є донькою потерпілого, який проживає сам. 16.01.2025 після 15 год. вона кілька разів зателефонувала батькові, він не брав трубку. Потім, увечері, він узяв слухавку та сказав, що упав, йому погано. ОСОБА_8 разом із сестрою поїхали до нього. Коли вони приїхали, ОСОБА_6 лежав на ліжку і стогнав, не міг сісти на ліжку. ОСОБА_8 , яка має медичну освіту, зрозуміла, що у нього зламані ребра, вона зробила йому укол знеболюючого та відвезла його до лікарні.

Зазначила, що на час приїзду вона побачила вдома у батька на столі залишки їжі, дві стопки, сліди розпивання алкогольних напоїв. Один зі стільців був зламаний, а потім зібраний докупи. На ребрах у батька вона побачила слід від урару червону полоску, садно, починав утворюватися синяк. Спочатку ОСОБА_6 не зізнавався, хто це зробив, потім зізнався, що його ударив ОСОБА_4 , з яким вони разом вживали алкогольні напої. Як пояснив потерпілий, удар був нанесений ззаду, коли ОСОБА_6 збирався піти за закускою. Після удару він втратив свідомість і нічого не пам`ятав. ОСОБА_8 із сестрою викликали поліцію. Батько не повідомляв їм про те, що хтось приходив до нього додому або повинен був прийти, крім ОСОБА_4 .

Увечері того ж дня, до проїзду поліції, до них прийшов ОСОБА_4 зі своїми друзями, спитав, що сталося, поводив себе зухвало, стверджував, що все було нормально, «він його просто пхнув». Після приїзду до села працівників поліції ОСОБА_4 вже вдома не було.

Коли ОСОБА_6 привезли до лікарні, його стан погіршився, почався сильний набряк, лікарем було підтверджено перелом ребер. Кілька днів ОСОБА_6 провів у лікарні, потім продовжував лікування амбулаторно.

Вказала, що у її батька з обвинуваченим багато років був конфлікт. ОСОБА_4 після вживання алкогольних напоїв дуже конфліктний, у своєму селі характеризується негативно, кілька років тому побився з рідним дядьком, дружина пішла від нього, скаржилася на те, що чоловік її бив.

Електронним рапортом старшого інспектора чергового Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області від 17.01.2025 підтверджується надходження на лінію 102 повідомлення 16.01.2025 о 20 год. 13 хв. від ОСОБА_9 про те, що за адресою : АДРЕСА_2 , приблизно об 11 год. 00 хв. батька заявниці ОСОБА_6 побив сусід.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.01.2025, поданою о 21 год. 00 хв., зафіксовано прийняття заяви від ОСОБА_6 , який просив прияти міри до ОСОБА_4 , який 16.01.2025 близько 11 год. 00 хв. у АДРЕСА_2 наніс йому тілесні ушкодження.

Протоколом огляду місця події від 27.01.2025, проведеного у домоволодінні ОСОБА_6 , розташованому за адресою : АДРЕСА_2 , та фототаблицею до цього протоколу зафіксовано виявлення та вилучення одного з дерев`яних стільців, що стояли у залі будинку. У цьог стільця було відкремлене сидіння від основи, була наявна тріщина на передній частині стільця.

Дослідженим у судовому засіданні відеозаписом та протоколом проведення слідчого експерименту від 13.03.2025 за участю потерпілого ОСОБА_6 підтверджено, що під час проведення вказаної слідчої дії потерпілий надав детальні показання щодо обставин, які мали місце 16.01.2025 близько 11.00 год. у його домоволодінні за адресою : АДРЕСА_1 . Надані в ході слідчого експерименту пояснення ОСОБА_6 відповідають тим, що були надані ним під час допиту у судовому засіданні.

Так, під час слідчого експерименту ОСОБА_6 пояснив, що 16.01.2025 близько 11.00 год. побачив свого сусіда ОСОБА_4 , запропонував йому разом випити, ОСОБА_4 погодився і пішов за горілкою, а ОСОБА_6 готував удома закуску. ОСОБА_4 з горілкою прийшов до ОСОБА_6 , вони сіли у залі будинку за столом, вживали алкогольні напої, їли та розмовляли. Потім ОСОБА_6 встав, щоб піти на кухню за закускою, повернувся спиною до столу, де сидів ОСОБА_4 , і в цей час ОСОБА_4 ударив ОСОБА_6 стільцем, на якому до цього сидів останній, зі спини по ребрах з лівого боку. Як побачив потім ОСОБА_6 , стілець був зламаний. Прийшов о тями ОСОБА_6 уже у спальні. Як вважає ОСОБА_6 , до спальні його дотягнув ОСОБА_4 .

В ході слідчого експерименту ОСОБА_6 показав місце за столом, де сидів він сам, місце за столом біля шафи, де сидів ОСОБА_4 , як Жупинський встав, повернувся, і ОСОБА_4 наніс йому удар стільцем в область ребер, показав, куди саме був нанесений удар, та тріщину на стільці у передній частині.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/27-БГ/25 від 06.02.2025, у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження : закрита тупа травма грудної клітини у вигляді переломів VII-Х ребер зліва, з незначним зміщенням, яка ускладнилася у своєму перебігу частковим гідропневматораксом та підшкірною емфіземою, яка за ступенем тяжкості кваліфікується як середньої тяжкості тілесні ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я терміном більше 3 тижнів (більше, ніж 21 день).

Вищевказана закрита тупа травма грудної клітини з лівобічними переломами ребер утворилася від ударної дії тупого твердого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, яким міг бути тупий твердий предмет з вираженою ударною поверхнею, можливо, і стільця, в період часу, вказаний у постанові 17.01.2025.

Немає будь-яких судово-медичних даних, які б свідчили про отримання вказаної травми ОСОБА_6 від падіння з висоти власного зросту, власноручне її спричинення виключено.

Вищевказане ушкодження виникло від нанесення по тілу ОСОБА_6 одного травматичного впливу, з прикладенням сили, достатньої для його спричинення.

Висновком судово-медичної експертизи № 12-14/42-БГ/25 від 10.02.2025 підтверджено, що механізм виникнення тілесного ушкодження у ОСОБА_6 , на який він вказував під час проведення з ним слідчого експерименту, не суперечить судово-медичним даним по механізму їх виникнення.

Дослідженим у судовому засіданні відеозаписом та протоколом слідчого експерименту від 14.03.2025 за участю обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджено, що під час проведення вказаної слідчої дії обвинувачений надав детальні показання щодо обставин, які мали місце 16.01.2025 близько 11.00 год. у домоволодінні за адресою : АДРЕСА_1 . Надані в ході слідчого експерименту пояснення ОСОБА_4 відповідають тим, що були надані ним під час допиту у судовому засіданні.

Так, під час слідчого експерименту ОСОБА_4 пояснив, що 14.01.2025 вони разом із ОСОБА_6 допомагали по господарству їхньому сусіду ОСОБА_10 , який заплатив їм по 150 грн. Вони вирішили за ці гроші купити горілки та посидіти разом. Близько 13.00 год. ОСОБА_4 з пляшкою горілки прийшов до ОСОБА_6 , який проживає за адресою : АДРЕСА_2 . Вони сиділи у будинку у залі за столом, ОСОБА_4 сидів майже поруч із ОСОБА_6 . Вони випили по 200 грамів горілки, сиділи і розмовляли, а потім трохи посварились. ОСОБА_6 встав зі стільця, та збирався піти у кухню, ОСОБА_4 також встав, узяв дерев`яний стілець за спинку, та ударив ОСОБА_6 по спині з лівого боку передньою частиною стільця один раз. ОСОБА_6 упав на коліна, ОСОБА_4 допоміг йому дійти до дивану в залі, ОСОБА_6 трохи полежав, потім встав та пішов у спальню, сказав, що ще полежить, після чого ОСОБА_4 пішов додому.

Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_4 показав, як саме він узяв за спинку дерев`яний стілець, на якому раніше сидів ОСОБА_6 , та наніс один удар передньою частиною стільця, до якої кріпиться сидіння та ніжки, по спині в області ребер з лівого боку.

Після цього 14.01.2025 близько 20.00 год. ОСОБА_4 знову прийшов додому до ОСОБА_6 , побачив, що до нього приїхали його доньки, ОСОБА_6 сказав, що у нього болять ребра і він був перев`язаний хусткою.

ОСОБА_4 не хотів сильно ударити ОСОБА_6 , у скоєному розкаюється, вину свою визнає повністю.

Відповідно до довідки КНП Богодухівська ЦРЛ від 17.01.2025 № 26-18/139 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся 17.01.2025 до приймального відділення КНП Богодухівська ЦРЛ, був оглянутий лікарем-хірургом та госпіталізований у хірургічне відділення. Діагноз : закритий перелом VII-Х ребер зліва. Підшкірна емфізема зліва.

Достовірність та об`єктивність вказаних доказів у суду сумніву не викликають, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним. У відповідності до вимог ст.ст. 85, 86 КПК України, суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого за ч.1 ст.122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_4 установлено, що він не судимий в силу ст.89 КК України, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога в КНП «Богодухівська центральна районна лікарня» не перебуває, не має інвалідності або хронічних захворювань, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується негативно, не працює, розлучений, має на утриманні повнолітню дитину з інвалідністю ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 , визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке полягало в тому, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, після зізнання у вчиненні кримінального правопорушення не змінював своєї позиції, добровільно брав участь у проведенні слідчого експерименту, в ході якого надав правдиві показання, спроможність яких підтверджено, зокрема, і висновком судово-медичної експертизи, отже, надавав органам досудового розслідування активну допомогу під час розслідування кримінального правопорушення.

Інших обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Так, згідно з усталеною практикою Верховного Суду, щире розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

На цьому наголосив Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 199/6365/19.

Разом з тим, обвинувачений у судовому засіданні спочатку визнавав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину лише частково, після нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень не вибачився перед ним, не намагався відшкодувати йому заподіяну шкоду, належної оцінки своїй протиправній поведінці не надав.

З огляду на викладене, суд не вбачає у діях ОСОБА_4 ознак щирого каяття.

Обставинами, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, суд вважає вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, та вчинення кримінального правопорушення стосовно особи похилого віку.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України та враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином, наявність двох обставин, що пом`якшують покарання та наявність двох обставин, які його обтяжують, ставлення обвинуваченого до вчиненого, позицію потерпілого, який має до обвинуваченого претензії матеріального та морального характеру.

Беручи до уваги наведене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

При цьому, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства, а відтак, наявні підстави для застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_4 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік. На період іспитового строку слід покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 1, п.п. 2, 3, 4 ч. 3 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченому не обирався, у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

Долю речових доказів у кримінальному провадження суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Вирішуючи питання щодо цивільних позовів прокурора в інтересах держави в особі Богодухівської міської ради та потерпілого ОСОБА_6 , суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

В силу вимог ч. 5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1206 ЦК України встановлено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося.

Відповідно до довідки КНП Богодухівська ЦРЛ від 17.01.2025 № 26-18/139 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся 17.01.2025 до приймального відділення КНП Богодухівська ЦРЛ, був оглянутий лікарем-хірургом та госпіталізований у хірургічне відділення. Діагноз : закритий перелом VII-Х ребер зліва. Підшкірна емфізема зліва.

Згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 332, ОСОБА_6 перебував на лікуванні у стаціонарі КНП Богодухівська ЦРЛ з 17.01.2025 по 23.01.2025 з діагнозом : закритий перелом VII-Х ребер зліва. Підшкірна емфізема зліва. Виписаний на амбулаторне лікування травматолога.

Згідно з довідкою КНП Богодухівська ЦРЛ від 25.03.2025 № 01-16/225, на лікування ОСОБА_6 з 17.01.2025 по 23.01.2025 було витрачено 7523,97 грн, у т.ч. заробітна плата та нарахування 4690,87 грн, харчування 378,10 грн, медикаменти та перев`язувальні матеріали 1703,02 грн, послуги зв`язку 15,58 грн, обслуговування ліфтів 105,61 грн, водопостачання та водовідведення 66,17 грн, постачання електричної енергії 218,50 грн, теплопостачання 346,12 грн. Вартість одного ліжко-дня в лікарні становить 1254,00 грн.

Копіями чеків аптеки, наданими ОСОБА_6 , підтверджується понесення останнім витрат на купівлю ліків на суму 2343,42 грн.

У судовому засіданні обвинувачений визнав позовні вимоги прокурора та потерпілого в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Враховуючи викладене, підлягають задоволенню позовні вимоги прокурора в інтересах держави в особі Богодухівської міської ради, на фінансуванні якої перебуває Комунальне некомерційне підприємство Богодухівська центральна районна лікарня, про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 7523,97 грн та позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди, а саме витрат на лікування в сумі 2343,42 грн.

Щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд зазначає, що відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України визначено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як зазначено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пункт 9 роз`яснює, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд враховує характер, тривалість та обсяг душевних та психічних страждань, характер наслідків спричиненої потерпілому душевної травми, оскільки внаслідок вчиненого ОСОБА_4 злочину було завдано шкоди здоров`ю потерпілого, а саме заподіяно йому середньої тяжкості тілесні ушкодження (перелом 4 ребер), що само по собі є причиною душевних страждань.

Крім того, внаслідок заподіяння насильства за обставин, що мали місце 16.01.2025, було природно заподіяно шкоду честі й гідності потерпілому ОСОБА_6 ..

При цьому, ОСОБА_6 , який є пенсіонером, особою похилого віку, був змушений з`являтися спочатку до органів досудового розслідування, брати участь у слідчих діях, а потім брати участь у кількох судових засіданнях, що внесло певні зміни у життєвий уклад потерпілого.

Поряд з цим, суд зауважує, що обвинувачений ОСОБА_4 на початку судового розгляду не повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення щодо ОСОБА_6 , та не вибачився перед останнім, не намагався добровільно відшкодувати йому завдану шкоду.

За таких обставин, з урахуванням принципу розумності та справедливості, враховуючи, що на момент розгляду справи завдану потерпілому шкоду у повному обсязі не компенсовано, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000,00 грн, задовольнивши повністю позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 128, 129, 368-371, 373-376, 392, 393, 395, ч.15 ст.615 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1, п.2 ч. 3 ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого. Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази по кримінальному провадженню:

- дерев`яний стілець зі слідами пошкодження, який зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, належний ОСОБА_6 повернути власнику;

- диски DVD-R Verbatim з відеозаписами слідчих експериментів за участю ОСОБА_6 та ОСОБА_4 залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов прокурора Богодухівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Богодухівської міської ради Харківської області задовольнити повністю.

Стягнути із засудженого ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Богодухівської міської ради Харківської області (номер рахунку IBAN НОМЕР_2 , код отримувача (ЄДРПОУ) 02003899, МФО 305299, банк отримувача АТ КБ «ПриватБанк», отримувач КНП Богодухівська ЦРЛ) витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в розмірі 7523,97 грн (сім тисяч п`ятсот двадцять три грн 97 коп.).

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити повністю.

Стягнути із засудженого ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 2343,42 грн (дві тисячі триста сорок три грн 42 коп.) та в рахунок відшкодування моральної шкоди - суму в розмірі 30000,00 грн (тридцять тисяч грн 00 коп.).

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 395 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Повний текст вироку складено 26.11.2025.

Суддя ОСОБА_1