Справа № 541/4827/25
Провадження № 1-кс/541/1105/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 рокум.Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді Полтавської області скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Миргородського міськрайонного суду зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, мотивуючи свої вимоги наступним. В Миргородському відділі ДВС у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження № 77396089 про примусове виконання рішення суду про відібрання дитини. В межах даного виконавчого провадження після виїзду державного виконавця за адресою проживання боржника адвокатом стягувача ОСОБА_4 подавались зауваження щодо проведення виконавчих дій, що свідчить про втручання в діяльність працівників державної виконавчої служби, відповідальність за що передбачена ст. 343 КПК України. Крім зазначеного, заявник вважає, що адвокат протиправно вказує, що потрібен робити державний виконавець, наполягає на здійсненні насилля над малолітньою хворобливою дитиною, безпідставно звинувачуючи заявника у затягуванні виконавчих дій, хоча сам (та його клієнтка ОСОБА_5 ) постійно перешкоджають здійсненню своєчасних виконавчих дій, тобто в діях останніх наявні ознаки злочинів, передбачених ст.ст. 126-4, 343, 382 КК України. З метою припинення протиправних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заявник 27 листопада 2025 року через відділення «Укрпошти» звернувся до Миргородського РВП ГУНП в Полтавській областііз заявою про злочин, яку було зареєстровано 02 грудня 2025 року. На час звернення до слідчого судді з даною скаргою будь-якої інформації про внесення до ЄРДР відомостей за його заявою ОСОБА_3 не отримував, тому просив зобов`язати уповноважену особуМиргородського РВП ГУНП в Полтавській областівнести до ЄРДР відомості за його заявою та видати йому витяг з ЄРДР.

Заявник та представник Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчим суддею встановлено, що 27 листопада 2025 року ОСОБА_3 направив до Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області заяву про злочин в порядку ст. 214 КПК України, в якому вказав про вчинення адвокатом ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 343 КК України.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Офісу Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Також, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Якщо у повідомленнях чи заявах таких ознак немає, вони не можуть вважатись такими, які підлягають обов`язковому внесенню до ЄРДР.

Зі змісту заяви ОСОБА_3 до Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області вбачається, що на думку заявника має місце вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 343 КК України.

Як зазначається в ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

У відповідності з ч. 1 ст. 343 КК України відповідальність за вказаною статтею настає за вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу, судового експерта, працівника органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, а також близького родича державного виконавця або приватного виконавця з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків, здійсненню судово-експертної діяльності або добитися прийняття незаконного рішення. Ч. 2 ст. 343 КК України передбачена кримінальна відповідальність за ті самі дії, якщо вони перешкодили запобіганню кримінальному правопорушенню чи затриманню особи, яка його вчинила, або вчинені службовою особою з використанням свого службового становища.

Об`єктивна сторона вказаного злочину виражена у діянні, що полягає у будь-якій формі впливу на працівника правоохоронного органу чи працівника державної виконавчої служби.

Під втручанням у діяльність працівника правоохоронного органу чи працівника державної виконавчої служби слід розуміти конкретні дії, спрямовані на перешкоджання виконанню цими працівниками службових обов`язків або на те, щоб добитися прийняття незаконного рішення. Втручання може проявлятися в умовлянні, шантажуванні потерпілого, погрозі відмовити у наданні законних благ, а також у будь-якій іншій формі впливу. Вплив може здійснюватися усно, письмово (у тому числі й анонімно), за допомогою засобів масової інформації (публікацій у газетах, виступах по радіо, телебаченню тощо), як особисто, так і за допомогою інших осіб.

Суб`єктивна сторона злочину прямий умисел, поєднаний з метою перешкодити виконанню працівником правоохоронного органу чи працівником державної виконавчої служби своїх службових обов`язків або добитися прийняття незаконних рішень. Особа усвідомлює суспільну небезпечність впливу на потерпілого і бажає перешкодити виконанню ним своїх службових обов`язків або добитися прийняття незаконних рішень.

В той же час внесення зауважень щодо проведення виконавчої дії не заборонено Законом України «Про виконавче провадження», є правом учасника (представника) виконавчого провадження, внесення таких зауважень не можна вважати впливом на державного виконавця в розумінні ст. 343 КК України та не утворює складу вказаного злочину.

У п. 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 зазначено, що у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2021 року у справі №556/450/18, слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР, тобто підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Отже, слідчий суддя при відсутності правових підстав не позбавлений можливості відмовити у задоволенні скарги щодо зобов`язання внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Під час розгляду скарги встановлено, що доводи заявника є необґрунтованими, а викладені в заяві обставини не містять даних, які б достовірно свідчили про наявність події злочину в розумінні положень ст. 11 КК України, а тому підстав для задоволення скарги не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1