Справа № 342/596/25
Провадження № 1-кп/342/147/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Городенка матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085 від 12.06.2025 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, розлученої, непрацюючої, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, раніше несудимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5

обвинувачена ОСОБА_4

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 вчинила таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Так, 24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України та Законом України про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного 19 лютого 2022 року строком на 90 діб до 22.08.2022 включно. Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», востаннє строк дії воєнного стану продовжено з 09.05.2025 строком на 90 діб (до 07.08.2025 року).

10.06.2025, близько 08.30 год, ОСОБА_4 , з метою вчинення крадіжки грошових коштів на автомобілі «таксі» приїхала у с.Корнів Чернелицької територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області до господарства, яке знаходиться по АДРЕСА_2 , де проживає її матір ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно із своїм чоловіком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є власником домогосподарства. Увійшовши на територію вказаного господарства та підійшовши до приміщення літньої кухні, зачиненої на металеву скобу, знаючи про наявність у приміщенні ключів від будинку, за допомогою фізичної сили, відчинила двері до приміщення літньої кухні. В подальшому, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, користуючись вигідною для себе обстановкою, а саме тим, що зі її діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, під час дії воєнного стану, за допомогою викрадених ключів, які взяла у приміщенні літньої кухні, відчинила приміщення будинку та зайшла всередину. Зайшовши у приміщенні вітальної кімнати даного будинку, ОСОБА_4 , із скляної банки таємно викрала грошові кошти у сумі 1100 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 45641,09 грн, 1000 євро, що згідно курсу НБУ становить 47371,30 грн, після чого покинула територію господарства, а викраденим розпорядилась на власний розсуд. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 спричинила потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 93012,39 грн.

Таким чином, своїми діями обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Прокурор у судовому засіданні висловив думку щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Просив визнати обвинувачену ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та застосувати щодо неї покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, вирішити долю речових доказів.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вважала недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Свою вину у вчиненому визнала повністю, вказавши, що засуджує свої дії, погоджується зі всіма обставинами кримінального правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті, щиро розкаюється. Зазначила, щона той момент мала потребу у коштах, причини, чому не попросила грошей у мами, пояснити не може. Запевнила, що більше такого не повторить. Просила суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, 16.07.2025 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Зазначила, що претензій до доньки немає, викрадені кошти їй повернуто, тому просить суворо не карати.

Учасники справи не заперечували щодо судового розгляду справи за відсутності потерпілої.

Згідно ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року в справі № 521/11693/16-к, щодо застосування ч. 3 ст. 349 КПК, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак ця норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

Суд зазначає, що незважаючи на те, що розгляд справи здійснюється у порядку ч.3 ст.349 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Враховуючи показання обвинуваченої ОСОБА_4 щодо повного визнання вини у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства кримінального правопорушення за ч.4 ст.185 КК України, те, що вона не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості її позиції, вислухавши думку інших учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, у зв`язку з чим суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченої, дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої, та досудової доповіді.

Суд, вислухавши учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінальному правопорушенні за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і її дії вірно кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) в умовах воєнного стану.

За вчинення злочину, передбаченого санкцією ч.4 ст.185 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду, про що зазначив Верховний Суду у постанові від 13.08.2020 року у справі № 716/1224/19.

Відповідно до ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Згідно матеріалів кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується позитивно, не перебуває на диспансерному обліку у наркологічному та психіатричному кабінетах Городенківської БЛІЛ.

Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Згідно з досудовою доповіддю Коломийського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області ризик повторного вчинення обвинуваченою ОСОБА_4 кримінального правопорушення середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб середній; орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченої без позбавлення або обмеження волі можливе та вона не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує обставини вчиненого нею кримінального правопорушення, яке, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, його наслідки, які не є тяжкими, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 призначити їй покарання у межах санкції ч.4 ст.185 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене.

Разом з тим, враховуючи відсутність матеріальних претензій потерпілої, той факт, що завдана кримінальним правопорушенням шкода відшкодована шляхом повернення викрадених коштів, засудження обвинуваченою свого вчинку та її бажання вести надалі законослухняний спосіб життя, що свідчить про те, що обвинувачена стала на шлях виправлення, те, що ОСОБА_4 раніше несудима, пом`якшуючі покарання обставини (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку) та відсутність обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги наявність у обвинуваченої постійного місця проживання, утримання нею двох неповнолітніх дітей, що свідчить про стійкі соціальні зв`язки, суд вважає, що її виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, та до обвинуваченої підлягає застосуванню положення ст.75 КК України, що передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк на 1 рік та покладання відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На переконання суду, призначене покарання забезпечує дотримання балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи; мета покарання, зазначена в ст. 50 КК України, буде досягнута.

Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування щодо обвинуваченої ОСОБА_4 слідчим суддею Городенківського районного суду було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, та в подальшому, за відсутністю клопотань учасників процесу, заходи забезпечення кримінального провадження під час судового провадження не застосовувалися.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 12, ч.4 ст.185 КК України, ст.ст. 369-371, 373-374, 394 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до положень п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

грошові кошти у сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень та 1000 (одна тисяча) євро: купюра номіналом 500 грн, номер та серія банкноти БГ7158914, купюра номіналом 500 грн, номер та серія банкноти ЗН2857897, 18 купюр номіналом 500 гривень, номери та серія банкнот: ГМ1304150, ЕЕ7152550, ГМ9606991, ЕЖ0003035, ЗА7477868, ЄУ3846631, ЕВ0316399, АЛ9122734, АГ5665269, ГМ 3094894, ЄЛ96355010, ЗБ3351412, ВС3397087, ВС6653257, ЄР6335058, ЄР0114158, ЄБ4955680, ЕИ3976716, 5 купюр номіналом 1000 (одна тисяча) гривень, номери та серії банкнот: ЗП7977427, ЯБ4979762, АЖ0309342, ГС3216179, ГС9685381, 10 купюр номіналом 100 (сто) євро, номери та серії банкнот WA, WA, WA, ЕА, RB, UA, EB, SB, VA, EB4, передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - залишити у її власності;

паперові конверти, в яких знаходяться пластикова кришка для банки, металева скоба, навісний замок, чотири сліди пальців рук (квитанція №595), які зберігаються у камері зберігання речових доказів відділення поліції №2 (м.Городенка) Коломийського РВП ГУ НП у Івано-Франківській області, - залишити у матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1