Справа № 128/3089/17
Провадження №11-кп/801/1128/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000057, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 14 квітня 2016 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 жовтня 2025 року про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Вінниці, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 270 КК України,

у с т а н о в и в :

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 14 жовтня 2025 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 270 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження № 0000057 від 14 квітня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 270 КК України закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат.

Ухвала суду мотивована тим, що:

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України (в редакції станом на час вчинення кримінального правопорушення 17 лютого 2016 року), відносилося до злочину невеликої тяжкості, та з моменту його вчинення минули строки давності, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, що є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що, будучи фізичною особою-підприємцем, 01 лютого 2016 року уклав із ТОВ «ІнтерТрейд» договір оренди № 22, відповідно до якого отримав у тимчасове платне користування частину складського приміщення № 32, розташованого за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Зарванці, Хмельницьке шосе, 7 км. Як відповідальна особа, на яку покладено обов`язки щодо дотримання протипожежних правил в орендованих приміщеннях, використовував його для зберігання та виробництва гумово-технічних виробів.

Так, 16 лютого 2016 року ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що гумова крихта, яка транспортувалася до складського приміщення № 32 в с. Зарванці, почала тліти та зайнялась, усвідомлюючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, через злочинну самовпевненість дав вказівку своїм працівникам продовжити її завезення до зазначеного складу. У результаті цього 17 лютого 2016 року близько 03:50 год у складському приміщенні № 32 ТОВ «ІнтерТрейд», розташованому за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Зарванці, Хмельницьке шосе, 7 км, виникла пожежа.

Згідно комісійної судової пожежно-технічної експертизи № 1518-17-21 від 18 травня 2017 року ОСОБА_7 порушено Правила пожежної безпеки в Україні, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1417 від 30 грудня 2014 року, а саме: розділ ІІ, пункт 4, перерахування8, пункти 6, 8, 9, 11; розділ ІІІ, пункти 2.9, 2.10; розділ IV, пункт 1.8; розділ V, пункти 1.3, 3.6, 3.8, 3.9.3, 3.10, 3.11, 3.15, 3.24, 3.25; розділ VI, пункт 7.2, пункт 9.1 перерахування: 1, 2, 3, 4, 6, 13; пункт 9.4, перерахування 3, 5.

У результаті порушення ОСОБА_7 вимог пожежної безпеки, ФОП ОСОБА_10 , що орендує іншу частину складського приміщення № 32 спричинена матеріальна шкода на суму 687 045,14 грн.

Указані дії ОСОБА_7 обвинуваченням кваліфіковано за ч. 1 ст. 270 КК України, як порушення встановлених законодавством вимог пожежної безпеки, що спричинило майнову шкоду в великому розмірі.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_9 просить ухвалу місцевого суду від 14 жовтня 2025 року скасувати через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

суд першої інстанції передчасно розглянув клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, оскільки стороною обвинувачення заявлено про невірну кваліфікацію дій обвинуваченого та необхідність зміни обвинувачення на більш тяжкий злочин, а саме ч. 2 ст. 270 КК України.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній та просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Потерпілий ОСОБА_10 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив.

За указаних обставин, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності потерпілого, який був належним чином повідомленим про дату, час та місце його проведення, так як відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України ці обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За змістом ст. ст. 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи у суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

Указане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 липня 2021 року у справі № 552/5595/18.

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

З аналізу указаної норми Закону слідує, що тривалість строків давності за кримінальним законодавством є диференційованою та залежить від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому звільнення від кримінальної відповідальності на підставах ст. 49 КК України допускається лише щодо окремого кримінального правопорушення.

У постанові Верховного Суду від 18 лютого 2025 року у справі № 712/8174/23 зроблено висновок, що:

«положення ч. ч. 1-3 ст. 49 КК України, якими передбачено підстави та умови звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, не наділяють суд дискрецією. Адже законодавець чітко визначив, що суд звільняє від кримінальної відповідальності особу у разі існування підстав для застосування положень ст. 49 КК України. Ця підстава звільнення від кримінальної відповідальності є безумовною, на відміну від інших, наприклад, передбачених ст. ст. 47, 48 КК України, в яких вказано, що суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності.

Передбачений ст. 49 КК вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: 1) закінчення зазначених у законі строків; 2) не вчинення протягом цих строків нового кримінального правопорушення певного ступеня тяжкості; 3) не ухилення особи від слідства або суду.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності».

Установлено, що у підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 заявив клопотання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

Під час розгляду указаного клопотання обвинувачений ОСОБА_7 , після роз`яснення судом юридичних наслідків закриття провадження з цієї підстави, наполягав на прийнятті такого рішення судом.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 270 КК України.

Санкція ч. 1 ст. 270 КК України (в редакції станом на час вчинення кримінального правопорушення) передбачає максимальну міру покарання у виді трьох років обмеження волі.

Відповідно до ст. 12 КК України (в редакції станом на час вчинення кримінального правопорушення) інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Подія інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 кримінального правопорушення мала місце 17 лютого 2016 року.

Отже, на момент розгляду місцевим судом клопотання сторони захисту про застосування положень ст. 49 КК України, передбачені законом строки давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за указане правопорушення сплинули.

Відомості щодо зупинення чи переривання строку давності, вчинення обвинуваченим нових злочинів в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Дотримуючись вимог, передбачених статтями 284, 286 КПК України, суд першої інстанції обґрунтовано звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закрив указане кримінальне провадження щодо нього у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

Водночас, суд, відповідно до ст. 372 КПК України указав в ухвалі формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, яке інкримінувалося ОСОБА_7 , суть питання, що вирішувалося ухвалою, встановлені судом обставини щодо наявності передбачених законом підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, а також мотиви, з яких суд виходив під час постановлення свого рішення.

Доводи апеляційної скарги прокурора про передчасність розгляду клопотання сторони захисту щодо звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, обґрунтовані посиланням на необхідність зміни стороною обвинувачення правової кваліфікації дій обвинуваченого на більш тяжкий злочин, а саме ч. 2 ст. 270 КК України, є безпідставними з огляду на таке.

Положення ст. 314 КПК України регламентують порядок та мету проведення підготовчого судового засідання.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З огляду на наведені положення процесуального закону, у підготовчому судовому засіданні суд вправі, за наявності законних підстав, ураховуючи положення ст. 49 КК України, прийняти рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Розглядаючи у підготовчому судовому засіданні клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, місцевий суд має перевірити наявність або відсутність підстав для такого звільнення. Зокрема, суд повинен встановити, чи дійсно закінчилися строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за інкриміноване їй кримінальне правопорушення, а також з`ясувати, чи зупинявся або переривався перебіг цих строків.

При цьому, встановлення обставин справи по суті обвинувачення під час підготовчого судового засідання не відповідає меті указаної стадії судового процесу.

У цьому кримінальному провадженні рішення суду про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України ухвалено в підготовчому судовому засіданні, що відповідає приписам закону.

Колегія суддів визнає безпідставним посилання прокурора щодо неправильної кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише щодо особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Ба більше, при вирішенні клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України суд зобов`язаний ураховувати лише обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відтак ухвала місцевого суду про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідає вимогам кримінального процесуального закону, є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її зміни чи скасування, колегією суддів не встановлено.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 жовтня 2025 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4