Номер провадження:1-кп/521/1959/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні Хаджибейського районного суду міста Одеси в залі суду у відкритому підготовчому судовому засіданні, клопотання про подовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.06.2025 року за №0000575, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В проваджені судді Хаджибейського районного суду міста Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000575 від 17.06.2025 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 06.10.2025 року призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив провадження призначити до судового розгляду Також звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 та просив його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та на обставини, які на його думку, свідчать про їх наявність.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти призначення обвинувального акта до судового розгляду.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , просив відмовити у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу, яке, на його думку, не обґрунтовано належним чином, вважав, що ризики прокурором не доведені, просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував щодо задоволення клопотання прокурора.

Враховуючи думку сторін, дослідивши обвинувальний акт та додані матеріали, суд прийшов до висновку, про відсутність перешкод призначення судового розгляду, та достатність підстав для призначення судового розгляду у судовому засіданні, виходячи з наступного.

Під час проведення підготовчого судового засідання судом не встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 статті 314 КПК України, так само як і підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 4-1 8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України.

Відповідне кримінальне провадження підсудне Хаджибейському районному суду міста Одеси.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, порушень вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту та були підставою для повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків судом не встановлено.

Судом проведено підготовку до судового розгляду, як і визначено час та місце судового розгляду з урахуванням дати отримання обвинуваченим копії обвинувального акту, складу осіб, що підлягають виклику.

На підставі викладеного, суд вважає за можливе закінчити підготовче судове провадження та призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, одноособово, у відкритому судовому засіданні.

Щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши думки учасників судового засідання, дослідивши клопотання прокурора та заперечення на клопотання прокурора сторони захисту, суд вважає, що доцільно задовольнити клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На підставі цього, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів наданих суду, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Вирішуючи питання про продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд враховує його вік та стан здоров`я, сімейний стан, місце проживання і обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

При вирішенні питання про наявність підстав для продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому за інкримінований злочин, а також наявність ризиків визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_4 може переховуватись від правоохоронних органів та суду, оскільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним дає підстави вважати, що він може переховуватись від суду.

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, може впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою схилити їх до надання неправдивих або зміні свідчень, як на даному етапі, так і у подальшому, та може іншим шляхом перешкоджати кримінальному провадженню, чим може негативно вплинути повному, об`єктивному, всебічному та неупередженому досудовому розслідуванню;

- п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадження іншим чином, а саме перешкоджати встановленню осіб, які також можуть бути причетними до вчинення зазначеного кримінального правопорушення;

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні тяжкого умисного злочину, з корисливих мотивів, та враховуючи, що він не працевлаштований, що свідчить про відсутність законних джерел доходів для існування, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстави вважати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурором, на думку суду, обґрунтовано наявність зазначених у клопотанні ризиків, передбачених п. п. 1 ,3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У п. 62 рішення по справі «Боротюк проти України» (Khayredinov v. Ukraine) Європейський Суд з прав людини вказав, що у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Домашній арешт та тримання під вартою є ізоляційними запобіжними заходами, проте рівень ізоляції особи за ними суттєво відрізняється з огляду на умови, пов`язані з позбавленням (обмеженням) волі обвинуваченого. У цьому контексті домашній арешт є менш жорсткою формою ізоляції особи та, зокрема, не запобігає переховуванню особи від органів досудового розслідування та суду та вчиненню іншого кримінального правопорушення.

За наведених обставин суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту не зможе ефективно запобігти зазначеним ризикам.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, а тому дане клопотання суд вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Суд вважає, що застосування запобіжного заходу для обвинуваченого ОСОБА_4 буде достатнім, необхідним для належної поведінки обвинуваченого і таким, що зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу під час розгляду клопотання судом не встановлено.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України судом не встановлено.

Разом з цим, зважаючи на те, що раніше при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 слідчим суддею в якості альтернативи визначено заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, в рамках дотримання принципу не погіршення в частині обмеження прав обвинуваченого суддя вважає, що раніше визначена застава у розмірі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, є співмірною з існуючими ризиками, відповідатиме особі обвинуваченого та тяжкості висунутого йому обвинувачення і зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та підстав для зміни її розміру суддею не встановлено.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 314-316, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.06.2025 за №0000575, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, на 12 листопада 2025 року на 13 годину 00 хвилин в приміщенні Хаджибейського районного суду міста Одеси за адресою: м. Одеса, вул. В. Стуса, 1-А.

Судовий розгляд здійснювати одноособово, під головуванням судді ОСОБА_1 у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Хаджибейського районного суду міста Одеси, за участю прокурора та обвинуваченого.

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з дня винесення ухвали тобто з 08.10.2025 року до 06.12.2025 року включно в умовах ДУ «Одеській слідчий ізолятор» без зміни раніше визначеного розміру застави, а саме у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не відлучатися за межі м. Одеси, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не явився за викликом до суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суддя вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Копію ухвали направити для виконання співробітника Державної установи «Одеський слідчий ізолятор».

Суддя ОСОБА_1