Справа № 405/207/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року Подільський районний суд міста Кропивницького у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку стосовно нього у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024,

встановив :

до Подільського районного суду міста Кропивницького від засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшло клопотання про приведення вироку стосовно нього у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання у зв`язку з відсутністю підстав, передбачених Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 та просила відмовити у задовленні даного клопотання.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про зміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 132 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно вироку Київського районного суду м. Одеси від 16.02.2022 ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та на підставі ч.1 ст. 70 КК України йому призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.

Зазначений вирок набрав законної сили 18.03.2022.

Згідно вироку Київського районного суду м. Одеси від 14.06.2022 ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України та на підставі ч.4 ст. 70 КК України йому призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки 1 місяць. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України (а.о.с. 78-80 Т.1 ч.1)

Зазначений вирок набрав законної сили 15.07.2022.

Згідно вироку Київського районного суду м. Одеси від 09.08.2022 ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України та йому призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. При цьому, відповідно до ч.4 ст. 70 КК України вирок Київського районного суду м. Одеси від 14.06.2022, яким ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років 1 місяця обмеження волі, на підставі статті 75 КК України, звільненого від призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки виконувати самостійно (а.о.с. 38-41 Т.1 ч.1).

Зазначений вирок набрав законної сили 09.09.2022 (а.о.с. 37 Т.1 ч.1)

Згідно вироку Київського районного суду м. Одеси від 06.03.2023 ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України йому до призначеного покарання частково приєднано покарання, не відбуте за вироком Київського районного суду м. Одеси від 14.06.2022, а саме один рік обмеження волі із співвідношення, передбаченого п.п. б п.1 ч.1 ст. 72 КК України: одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, і до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю злочинів призначено шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Одеси від 09.08.2022, більш суворим, призначеним цим вироком, у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. (а.о.с. 63-65 Т.1 ч.1)

Зазначений вирок набрав законної сили 20.09.2023 (а.о.с. 76 Т.1 ч.1)

Згідно ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 23.01.2025 клопотання засудженого ОСОБА_4 щодо приведення вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 38886 ІХ від 18.07.2024 задоволено. ОСОБА_4 вважається засудженим вироком Київського районного суду м. Одеси від 06.03.2023 року за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 09.08.2022 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць. Строк відбування покарання рахувати з 21.06.2022 (а.о.с. 81-82 Т.1 ч.1)

Зазначена ухвала набрала законної сили 31.01.2025.

Згідно вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 26.02.2025 ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 369 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України йому до призначеного покарання частково приєднано покарання, не відбуте за вироком Київського районного суду м. Одеси від 06.03.2023, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 7 місяців (а.о.с. 85-88 Т.1 ч.1)

Зазначений вирок набрав законної сили 10.04.2025.

Згідно вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 16.04.2025 ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України йому при призначенні покарання за сукупністю злочинів, до призначеного цим вироком покарання, шляхом часткового складання призначених покарань, приєднано частину невідбутого покарання, призначеного вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 26.02.2025 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 9 місяців (а.о.с. 91-96 Т.1 ч.1)

Зазначений вирок набрав законної сили 16.05.2025 (а.о.с. 109 Т.1 ч.1)

На теперішній час ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Кропивницька виправна колонія №6».

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на вказане кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Отже, Законом № 3886-ІХ фактично були внесені зміни і до законодавства України про кримінальну відповідальність, зокрема в частині визначення розміру викраденого майна, за наявності якого (розміру) настає кримінальна відповідальність.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 16.04.2025 вартість викраденого ОСОБА_4 майна за епізодом від 20.02.2025 становила 3 500 гривень, за іншим епізодом від 21.02.2025 вартість майна становила 3 500 гривень, за іншим епізодом від 22.02.2025 о 11 год. 39 хв. вартість майна становила 3 500 гривень, за іншим епізодом від 22.02.2025 о 13 год. 26 хв. вартість майна становила 3 500 гривень, за іншим епізодом від 22.02.2025 о 15 год. 30 хв. вартість майна становила 3 500 гривень, за іншим епізодом від 24.02.2025 вартість майна становила 3 500 гривень, за іншим епізодом від 25.02.2025 о 13 год. 25 хв вартість майна становила 3 500 гривень, за іншим епізодом від 25.02.2025 о 15 год. 12 хв. вартість майна становила 3 500 гривень, за іншим епізодом від 25.02.2025 о 17 год. 33 хв. вартість майна становила 3 500 гривень.

Станом на 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 гривень, а 50 відсотків від його розміру становили 1514 гривень.

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, за вироком від 16.04.2025, становив 3028 гривень (1514х2=3028).

Отже, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України у 2025 році 3028 гривень.

Ураховуючи те, що вартість викраденого ОСОБА_4 майна за епізодом від 20.02.2025 становила 3 500 гривень, за іншим епізодом від 21.02.2025 вартість майна становила 3 500 гривень, за іншим епізодом від 22.02.2025 о 11 год. 39 хв. вартість майна становила 3 500 гривень, за іншим епізодом від 22.02.2025 о 13 год. 26 хв. вартість майна становила 3 500 гривень, за іншим епізодом від 22.02.2025 о 15 год. 30 хв. вартість майна становила 3 500 гривень, за іншим епізодом від 24.02.2025 вартість майна становила 3 500 гривень, за іншим епізодом від 25.02.2025 о 13 год. 25 хв вартість майна становила 3 500 гривень, за іншим епізодом від 25.02.2025 о 15 год. 12 хв. вартість майна становила 3 500 гривень, за іншим епізодом від 25.02.2025 о 17 год. 33 хв. вартість майна становила 3 500 гривень ( за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 16.04.2025, який набрав законної сили), що становить більше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадянина момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а отже, в задоволенні клопотання останнього слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 3, 5, 74 КК України, суд -

постановив:

у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку стосовно нього у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 відмовити.

Копію ухвали направити до ДУ «Кропивницька виправна колонія (№ 6)» для відома та вручення засудженому ОСОБА_4 ..

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя Подільського районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_5