Провадження № 1-кс/638/2608/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року м.Харків

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову дізнавача Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області від 30 вересня 2025 року про закриття кримінального провадження №0000297 від 05.12.2024,-

ВСТАНОВИВ:

14 жовтня 2025 року до Шевченківського районного суду м. Харкова надійшла скарга представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову дізнавача Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області від 30 вересня 2025 року про закриття кримінального провадження №0000297 від 05.12.2024, в якій заявник просить: визнати незаконною бездіяльність посадових осіб Відділу поліції № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, що полягає у бездіяльності на протязі проведення всього досудового слідства по кримінальному провадженню № 50000297 від 05.12.2024 року за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України за фактом ухилення ОСОБА_6 від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на виховання спільного сина ОСОБА_7 . 3. Постанову дізнавача СД Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України скасувати.

В судовому засідання заявник та представник заявника підтримав скаргу та просили її задовольнити з підстав зазначених у скарзі.

Прокурор ОСОБА_5 , яка входила до групи прокурорів у кримінальному провадженні просила суд відмовити у задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали скарги, вислухавши думку представника скаржника, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000297 від 05.12.2024 слідчий суддя встановив наступне.

Ізюмським районним управлінням Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000297 від 05.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Постановою старшого дізнавача СД Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 від 30 вересня 2025 року закрито кримінальне провадження №0000297 від 05.12.2024 у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.2 ст.9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законного та неупередженого рішення.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосується цього провадження у сукупності.

Крім того, постанова слідчого про закриття кримінального провадження згідно з положеннями ст.110 КПК України має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи.

Під слідчою (розшуковою) дією, відповідно до вимог, зазначених в ст. 223 КПК України, слід розуміти передбачений Кримінальним процесуальним кодексом захід, який застосовується компетентними особами для збирання, дослідження, оцінки та використання доказів під час конкретного кримінального провадження. Вони мають пізнавальний і водночас процесуальний характер та розшукову спрямованість, сутність якої полягає у намаганні процесуальної особи розшукати й належним чином зафіксувати у відповідних процесуальних джерелах фактичні дані, що мають значення для кримінального провадження. Не менш важливою метою слідчих (розшукових) дій є перевірка раніше отриманих у кримінальному провадженні доказів або інших встановлених фактів.

Дізнання чи досудове розслідування в усякому разі визнаються однобічними і неповними, в разі, якщо не були допитані певні особи, не були витребувані і досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи або, якщо необхідність дослідження тієї чи іншої обставини випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді.

При цьому слід врахувати, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (частина перша статті 84 КПК). Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (частина друга статті 84 КПК).

Чинним КПК України встановлений процесуальний порядок, форма та певна послідовність дій при прийнятті кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій.

Законодавцем у ст. 91 КПК України викладено перелік обставин, що відносяться до предмета доказування у кримінальному провадженні, як сукупності фактів і обставин об`єктивної дійсності, що мають матеріально-правове, цивільно-правове, кримінальне процесуальне значення та є необхідними і достатніми фактичними обставинами для вирішення кримінального провадження по суті. Аналіз змісту зазначеної статті вказує на те, що в ній йдеться про обставини, які вказують на наявність або відсутність у досліджуваному діянні складу злочину, що впливають на визначення міри покарання чи звільнення від кримінальної відповідальності або є підставами для закриття кримінального провадження.

Після виконання вимог ст. 91 КПК України щодо встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, досудове розслідування визнається закінченим, тобто, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих (розшукових) дій або негласних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, які виникли, не залишилась неперевіреною.

Однією з форм закінчення досудового розслідування, зокрема, є закриття кримінального провадження. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Разом з тим, слідчий суддя бере до уваги, що дізнавач, відповідно вимог ч.4 ст.40-1 КПК України, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, а положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства і не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити під час досудового розслідування для його закінчення, але, вони повинні бути достатніми для прийняття вмотивованого рішення, яке буде відповідати вимогам ст. 110 та 284 КПК України.

Як убачається з системного аналізу наданих матеріалів кримінального провадження, сектором дізнання Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області проводилось дізнання у кримінальному провадженні № 0000297 від 05.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.1 ст. 164 КК України

Відомості до ЄРДР були внесені на підставі заяви ОСОБА_3 про те, що колишній чоловік ОСОБА_6 , протягом трьох місяців ухиляється від сплати аліментів на виконання спільного сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та допустив заборгованість по аліментах.

З матеріалів кримінального вбачається, що постановою старшого дізнавача сектору дізнання Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 від 30 вересня 2025 року вищезазначене кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю в діянні ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення.

Статтею 164 КК України передбачена кримінальна відповідальність за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Предметом розслідування у даному кримінальному провадженні, виходячи зі змісту заяви потерпілої ОСОБА_3 , є перевірка обставин, пов`язаних із тривалим, систематичним (злісним) ухиленням ОСОБА_6 від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини. Тоді як, під ухиленням батьків або повнолітніх дітей від сплати за рішенням суду коштів на утримання дітей або непрацездатних батьків слід розуміти будь які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за шість місяців відповідних платежів з метою уникнути утримань за виконавчим листом.

Разом з цим, як убачається з матеріалів кримінального провадження, дізнавачем не перевірені у повному обсязі доводи щодо обставин події кримінального правопорушення, які ОСОБА_6 приймались заходи щодо сплати аліментів та погашення існуючої заборгованості.

Також дізнавачем не було виконано в повному обсязі вказівки прокурора у кримінальному провадженні від 08.09.2025 щодо ухилення від офіційного працевлаштування, та не отримано інформації про наявність захворювань у ОСОБА_6 , які б перешкоджали йому працювати та сплачувати аліменти на дитину. Дізнавачем під час досудового розслідування належним чином не з`ясований розмір прибутку ОСОБА_6 за вказаний період та його джерело, в тому числі щодо виплат йому будь-яких соціальних допомог, наявність у його власності транспортних засобів.

За таких обставин, згідно змісту оскаржуваної постанови, дізнавач хоча і прийшов до висновку про закриття кримінального провадження, однак в постанові не навів належним чином обґрунтування відсутності складу кримінального проступку, з відповідним аналізом усіх елементів складу кримінального проступку та мотивацією з посиланням на докази, зібраними в ході досудового розслідування, а саме не зазначено наявності або відсутності об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального проступку та інших ознак складу в цілому, за якими було внесено відомості до ЄРДР.

Таким чином, слідчий суддя зазначає, що з матеріалів кримінального провадження, наданих на огляд суду вбачається, що дізнавач формально підійшов до проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та прийняв рішення, яке належним чином не мотивував та не навів достатніх підстав для його прийняття.

А тому, в даному випадку погодитись з обґрунтованістю висновків дізнавача про наявність підстав для закриття даного кримінального провадження не можна, оскільки, ним не вжито всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин, зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення, внаслідок чого, прийняв передчасне рішення щодо закриття кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя враховує, що дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, відповідно до вимог ч.4 ст.40-1 КПК України, а тому суд не визначає конкретного обсягу процесуальних дій, необхідних дізнавачу для прийняття рішення про закриття кримінального провадження, яке б відповідало вимогам, вказаним в ст.110 КПК України внаслідок дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Зазначені обставини вказують на те, що органом досудового розслідування не в повному обсязі виконані вимоги кримінального процесуального закону, досудове розслідування проведене неповно, що обумовлювало необхідність задоволення скарги слідчим суддею та скасування постанови про закриття кримінального провадження як такої, що прийнята передчасно.

Стаття 307 КПК України містить вичерпний перелік рішень слідчого судді за наслідками розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, серед яких відсутнє таке, як визнання незаконною бездіяльність посадових осіб.

Враховуючи викладене, скарга в частині визнання незаконною бездіяльність посадових осіб Відділу поліції №1 Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області, що полягає у бездіяльності на протязі проведення всього досудового слідства по кримінальному провадженню № 50000297 від 05.12.2024 року за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України за фактом ухилення ОСОБА_6 від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на виховання спільного сина ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу заявника та його представника, що Відділ поліції №1 Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області не є органом досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000297 від 05.12.2024

Таким чином, скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.303-307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову старшого дізнавача СД Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 від 30 вересня 2025 року про закриття кримінального провадження №0000297 від 05.12.2024 - скасувати.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 18 листопада 2025 року о 09 годині 30 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1