Справа № 333/7476/25
Провадження № 1-кп/333/845/25
ВИРОК

Іменем України

14 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Бердянську, громадянина України, має середню освіту, неодруженого, військовослужбовця, який перебуває на посаді водія-механіка відділення автомобільної техніки ремонтного взводу автомобільної техніки 3 ремонтної роти ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає (тимчасово) за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2025 року, приблизно о 18 годині, ОСОБА_4 , знаходячись на прибудинковій території напроти п`ятого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з метою спричинення фізичного болю ОСОБА_5 , наніс один удар лівою рукою по задній частині голови, після чого схопив лівою рукою за волосся та повалив на землю ОСОБА_5 , в результаті чого у останньої утворились тілесні ушкодження у вигляді синця лівої тім`яної ділянки та травматична алопеція волосистої частини голови, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_4 як скоєння кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.

Під час судового розгляду ОСОБА_4 визнав свою вину повністю у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і пояснив, що він до повномасштабного вторгнення постійно працював та проживав у м. Бердянську. Після початку військової агресії рф, він виїхав до Запоріжжя і добровільно вступив до лав ЗСУ, де і на цей час несе військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Коли його відпускають у нетривалу відпустку, то цей час він проводить за місцем мешкання його рідної сестри, за адресою: АДРЕСА_2 .

В ніч на 16.07.2025 року він також перебував у відпустці та знаходився за вказаним місцем мешкання. Приблизно о 01 чи 02 год., у квартиру до сестри постукали сусіди зверху, а саме: потерпіла ОСОБА_5 , її чоловік та якась жінка похилого віку. Останні почали висловлювати претензії з приводу того, що у квартирі сестри гучно і це їм заважає відпочивати. У подальшому, між ним на сусідами сестри стався словесний конфлікт, тому ОСОБА_5 викликала працівників поліції. Останні приїхали на виклик, забрали його до відділу поліції, склали на нього відповідний протокол про адміністративне правопорушення і згодом відпустили.

Вдень 16.07.2025 року він сидів на дитячому майданчику біля під`їзду №5 по вул. Чумаченко, буд. 23-В та розмовляв з сусідкою. В цей час з під`їзду вийшла потерпіла ОСОБА_5 зі своїм чоловіком, яка почала йому висловлювати претензії за нічну подію, і поступово знову це переросло у словесний конфлікт. Під час сварки, потерпіла декілька разів негативно та агресивно виловилася на його адресу як військовослужбовця, а також на адресу його побратимів та у цілому ЗСУ.

Після таких дій ОСОБА_5 він не стримався, підійшов до останньої та лівою рукою декілька разів намагався її схопити за волосся але, вона виривалася. У подальшому, йому це вдалося здійснити: він, схопивши потерпілу за волосся та повалив на землю і утримував її до тих пір, поки вона не заспокоїлася. У подальшому, до нього підійшли працівники поліції, які знаходилися неподалік і знову доставили його до відділу поліції.

Хоча він свою вину і визнає, але у скоєному не розкаюється, так потерпіла своїми висловлюваннями образила його як військового та його побратимів. Згоден із запропонованим прокурором покаранням - штрафом, який має змогу сплатити.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом дізнання, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонувала саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні послідовні і логічні, підтверджуються іншими доказами, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин скоєного кримінального проступку, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ у справі «Яременко проти України».

Також, суд дослідив матеріали: судової медичної експертизи; що характеризують особу ОСОБА_4 ; що стосуються речових доказів.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_4 , відсутні.

Частина 2 статті 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, який відповідно до вимог ст.12 КК України є кримінальним проступком, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра), характеризуючі особистість обвинуваченого обставини - має постійне місце проживання та реєстрації, неодружений, є військовослужбовцем.

Враховуючи види покарань, передбачені санкцією ч.1 ст.125 КК України (штраф, громадські роботи, виправні роботи), вимоги ст. 57 КК України щодо неможливості призначення виправних робіт військовослужбовцю, а також неможливість, на думку суду, виконання громадських робіт військовослужбовцями під час несення ними військової служби в умовах військової агресії, особистість обвинуваченого, запевнення останнього щодо можливості сплати штрафу, конкретні обставини кримінального провадження, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді штрафу у максимальному розмірі - п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так й іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Судом встановлено, що постановою дізнавача сектору дізнання ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 від 16.07.2025 року клаптик волосся ОСОБА_5 визнаний речовим доказом.

Вказаний речовий доказ у розумінні вимог ст.100 КПК України не є майном, документом, цінністю, яку необхідно зберігати у матеріалах кримінального провадження, повернути потерпілій, звернути у дохід держави або конфіскувати. Тому, вважаю, що він підлягає знищенню.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, процесуальні витрати - відсутні.

Керуючись ст. ст. 349 ч.3, 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речовий доказ: клаптик волосся ОСОБА_5 , що знаходиться у матеріалах кримінального провадження (у прокурора) - знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1