УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, в межах кримінального провадження № 0000012 від 22 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з указаним клопотанням.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що Територіальним управлінням БЕБ у Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000012 від 22 травня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що посадові особи ТОВ «АДК ЛЛІР» () протягом 2021-2024 років здійснюючи фінансово-господарську діяльність на території м. Києва та Київської області, шляхом відображення безтоварних операцій (реалізації алкогольних напоїв) в адресу ТОВ «Вилар ОПТ» () умисно ухилились від сплати ПДВ на загальну суму 55 926 628,15 грн, що підтверджується висновком аналітичного продукту (висновок аналітика) № 23.9/2/86-24-АП від 08 травня 2024 року.

29 квітня 2025 року проведено обшук в будівлі за адресою: Київська область, м. Березань, вул. Маяковського, 10, яка використовується ТОВ «АДК ЛЛІР», за результатами якого було виявлено та вилучено: чорнові записи, специфікації, прайс-листи, подорожні листи, відомості щодо залишків на складі, ноутбук, жорсткий диск.

30 квітня 2024 року вказані речі було оглянуто та під час огляду встановлено, що вилучені документи та речі містять відомості про рух товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «АДК ЛЛІР» до інших суб`єктів господарювання, прізвища та підписи посадових осіб ТОВ «АДК ЛЛІР», адреси завантаження та розвантаження автомобільного вантажного транспорту, прізвища водіїв та державні номери автомобілів та інші відомості про обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та будуть досліджуватись під час проведення досліджень, судових економічних, почеркознавчих та інших експертиз.

Таким чином, документи бухгалтерського обліку, первинна бухгалтерська документація, товарно-транспортні документи, кадрові документи ТОВ «АДК ЛЛІР» є знаряддям під час ухилення від сплати податків, використаним службовими особами ТОВ «АДК ЛЛІР» для впливу на охоронювані суспільні відносини (обов`язок зберігати ввірене майно) та завдяки яким досягнуто злочинної мети.

Жорсткі диски, зберігались в офісі, були від`єднанні від техніки, а тому їх огляд під час обшуку був неможливий. Водночас їх зберігання за місцем здійснення злочину свідчить про наявність на них інформації, що має значення для кримінального провадження.

Вилучені документи та речі ТОВ «АДК ЛЛІР» містять відомості про час, місце, спосіб, виконавців та інші обставини кримінального правопорушення. Мають значення для кримінального провадження та можуть бути використані, як предмет доказування, оскільки вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять відомості, які можливо використати як доказ фактів та обставин, що досліджуються у ході досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, постановою детектива від 30 квітня 2025 року вказані речі і документи визнані речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Крім того, постановою детектива від 30 квітня 2025 року у кримінальному провадженні залучено працівників Управління аналізу інформації та управління ризиками Територіального управління БЕБ у Київській області в якості спеціалістів та передано їм для дослідження вилучені документи на предмет дотримання вимог податкового законодавства.

На підставі вищенаведеного, з метою всебічного, повного й неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також з метою належного зберігання речових доказів виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене вище тимчасово вилучене майно, оскільки його незастосування може призвести до приховування, знищення та пошкодження такого майна, що перешкоджатиме проведенню експертних досліджень, тому прокурор звернувся до слідчого судді з цим клопотанням.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки слідчому судді невідомо.

Власник майна та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, однак у попередньому судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання.

На обґрунтування своєї позиції зазначили, що клопотання є необґрунтованим, оскільки згідно ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва про надання дозволу на обшук вилученню підлягали лише оригінали фінансово-господарських документів по взаємовідносинах з ТОВ «Вилар ОПТ» за 2021-2024 роки.

Крім того, жодних підстав чи розумних підозр вважати, що вказані документи є доказом злочину стороною обвинувачення не наведено, більше того, вилучені копії документів щодо складського обліку на 56 арк., подорожні листи вантажного автомобіля ТОВ «АДК ЛЛІР» та фіскальні чеки до них у загальній кількості на 97 аркушах не містять жодних відомостей про здійснення господарських операцій з переліченими у клопотанні суб`єктами господарювання, а саме: ТОВ «ГРУПА РОССО» (), ТОВ «НАПІЙ СХІД» (). До того ж, вказані документи стосуються здійснення господарської діяльності ТОВ «АДК ЛЛІР» за березень-квітень 2025 року. Також, не існує жодних підстав вважати, що вказані документи будуть приховані, пошкоджені, зіпсовані, знищені, перетворені, відчужені, а лише існують видумані припущення.

Разом з тим, ТОВ «АДК ЛЛІР» понесе важкі наслідки внаслідок накладення арешту на подорожні листи вантажного автомобіля ТОВ «АДК ЛЛІР» та фіскальні чеки до них у загальній кількості на 97 аркушах, оскільки фіскальні чеки необхідні ТОВ «АДК ЛЛІР» для подання фінансової звітності, а подорожні листи для визначення бухгалтерського обліку за березень-квітень.

Окрім того, до клопотання додано протокол огляду від 30 квітня 2025 року, проте, у ньому не визначено конкретний перелік документів, які оглядав старший детектив ТУ БЕБ у Київській області.

Таким чином, стороною обвинувачення у клопотанні не доведено обґрунтовану правову підставу для накладення арешту на зазначені документи, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ТОВ «АДК ЛЛІР» кримінального правопорушення, а лише можливі припущення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Щодо вилучених ноутбука та жорсткого диску, то ухвалою слідчого судді про надання дозволу на обшук було надано дозвіл лише на відшукання та виготовлення за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратнопрограмних комплексів із залученням спеціаліста копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах.

Так, відповідно до протоколу огляду від 30 квітня 2025 року старший детектив ТУ БЕБ у Київській області ОСОБА_4 провів огляд, у тому числі, ноутбука сірого кольору марки «НР» з написом на зворотній стороні «ВІ:» та жорсткий диск марки «Seagate Barracuda» 500Gb SN: Z3TE67WK, тому вказане майно підлягає поверненню.

Враховуючи вищевикладене, прокурором не зазначено, яке відношення до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України має майно, що вилучене за вказаною адресою. Також, жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вилучене майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій з наданих матеріалів провадження не наведено, тобто не доведено відповідність вилученого майна критеріям речових доказів, визначених статтею 98 КПК України, тому просив відмовити у задоволенні клопотання.

Враховуючи положення частини першої статті 171 КПК України, відповідно до якої клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе здійснити розгляд клопотання у відсутність прокурора, власника майна та його представника.

Вивчивши клопотання та дослідивши матеріали додані до клопотання суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Положеннями пункту 7 частини другої статті 131 КПК України та частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечує тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Слідчим суддею встановлено, що Територіальним управлінням БЕБ у Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000012 від 22 травня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України.

29 квітня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва проведено обшук в нежитлових приміщеннях за адресою: Київська обл., м. Березань, вул. Маяковського, 10, що на праві приватної власності належать Київській регіональній спілці споживчої кооперації () та використовуються ТОВ «АДК ЛЛІР» () для здійснення господарської діяльності, в ході якого було виявлено та вилучено: копію договорів оренди № 35 від 01 січня 2023 року, копію договору оренди майна № 9 від 01 січня 2025 року, копії документів специфікації, копії прайс-листів, копії документів щодо складського обліку на 56 аркушах; подорожні листи вантажного автомобіля ТОВ «АДК ЛЛІР» та фіскальні чеки до них у загальній кількості на 97 аркушах; ноутбук сірого кольору марки «НР» з написом на зворотній стороні «ВЕ» - 1 одиниця; жорсткий диск марки «Seagate Barracuda» 500Gb SN: Z3TE67WK - 1 одиниця.

Постановою детектива від 30 квітня 2025 року вищевказане майно визнано речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляд справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку, передбаченому статтями 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з частиною другою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У клопотанні прокурора зазначено, що арешт необхідно накласти з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки зазначене вище майно може містити сліди розслідуваного кримінального правопорушення, бути знаряддям та предметом його вчинення, а також містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а незастосування зазначеного засобу забезпечення кримінального провадження, може призвести до негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у статті 171 КПК України, яка серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.

Разом з тим, у клопотанні про арешт майна взагалі не обґрунтовано, яким чином прокурор дійшов висновку, що вилучені в ході обшуку ноутбук та жорсткий диск зберегли на собі сліди розслідуваного кримінального правопорушення, є знаряддям чи предметом вчинення кримінального правопорушення, містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та яким чином можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження. У матеріалах клопотання міститься протокол огляду, відповідно до якого у вилучених електронних засобах інформації містяться відомості, що мають значення для кримінального провадження, однак будь-які додатки до протоколу відсутні, у зв`язку з чим, слідчий суддя позбавлений можливості дослідити дійсну наявність такої інформації на електронних носіях інформації, а у протоколі такі відомості відсутні.

Крім того, відповідно до частини другої статті 168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Так, з ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук, вбачається, що органу досудового розслідування надано дозвіл на відшукання та копіювання інформації з електронних носіїв інформації, проте, як вже встановлено слідчим суддею при проведенні обшуку ноутбук та жорсткий диск були вилучені. При цьому, слідчим не було зазначено про те, що доступ до ноутбуку та жорсткого диску обмежувався його власником. Таким чином, не доведено наявність законних підстав для вилучення вищевказаного майна.

Також, стороною обвинувачення не надано слідчому судді доказів, що в межах цього кримінального провадження щодо вилучених електронних носіїв інформації призначені експертні дослідження.

Прокурором не надано слідчому судді будь-яких доказів на спростування викладених вище обставин, не долучено до клопотання належних та допустимих доказів щодо відповідності майна - ноутбуку та жорсткого диску критеріям речових доказів, тому клопотання про арешт вищевказаного майна не ґрунтується на вимогах закону.

Водночас, прокурором доведено наявність підстав вважати, що на цьому етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучені в ході обшуку документи можуть містити сліди вчинення кримінального правопорушення, бути знаряддям його вчинення, та містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже вони відповідають ознакам, зазначеним в статті 98 КПК України, що не спростовано представником власника майна переконливими доказами, та згідно з частиною третьою статті 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речового доказу з метою збереження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Також, слідчий суддя звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Ураховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення клопотання.

З огляду на викладене та керуючись статтями 131, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке виявлено та вилучено 29 квітня 2025 року під час проведення обшуку в нежитлових приміщеннях за адресою: Київська обл., м. Березань, вул. Маяковського, 10, що на праві приватної власності належать Київській регіональній спілці споживчої кооперації () та використовуються ТОВ «АДК ЛЛІР» () для здійснення господарської діяльності, а саме:

- копії договорів оренди № 35 від 01січня 2023 року, копію договору оренди майна № 9 від 01 січня 2025 року, копії документів специфікації, копії прайс-листів, копії документів щодо складського обліку на 56 аркушах;

- подорожні листи вантажного автомобіля ТОВ «АДК ЛЛІР» та фіскальні чеки до них у загальній кількості на 97 аркушах.

В іншій частині клопотання відмовити.

Відповідно до частини третьої статті 169 КПК України прокурор повинен негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську обласну прокуратуру.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1