ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/927/26 Справа № 243/2094/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року м. Кривий Ріг

06 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2025 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, ОСОБА_6 ,до 19 лютого 2026 року включно, з визначенням застави в розмірі 181680 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2025 року, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, ОСОБА_6 , до 19 лютого 2026 включно, з визначенням застави в розмірі 181680 грн. Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання до 10 років позбавлення волі, а також, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли та не змінились під час розгляду клопотання. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяють застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На зазначену ухвалу суду захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2025 року, скасувати та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або у разі альтернативи зменшити визначений розмір застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно продовжив обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 просив розглядати справу за його відсутності, а також за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 .

Учасники справи повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, надали заяву про розгляд справи без їх участі.

Перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 394 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Згідно вимог ст. 12 КПК України кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Таким чином, законність та обґрунтованість обмеження права на свободу та особисту недоторканність має бути перевірена судом у найкоротший строк.

Згідно з практикою Європейського Суду, зокрема рішенням у складі Великої палати у справі «Labita v.Italy» від 06.04.2000 р., тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Як встановлено з наданих судом першої інстанції матеріалів, запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 продовжений під час судового провадження в суді першої інстанції до 19 лютого 2026 включно, з визначенням застави в розмірі 181680 грн.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання до 10 років позбавлення волі, а тому усвідомлюючи відповідальність, яка йому загрожує у випадку доведеності його вини, може переховуватись від суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції, що з огляду на те, що ОСОБА_6 є військовослужбовцем Збройних Сил України обвинувачується у вчинені тяжкого злочину вчинений під час дії воєнного стану, який має високий ступінь суцільної небезпеки, зумовленої наслідками підриву бойової готовності та боєздатності військових підрозділів, а отже існує велика ймовірність вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що обвинувачений ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків оскільки свідки є військовослужбовці, які разом проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створює умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, з метою схиляння їх до зміни раніше наданих ними показань.

Колегія суддів зазначає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде гарантувати виконання ОСОБА_6 своїх процесуальних обов`язків.

Можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачають вимоги 183 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Тяжкість, характер та обставини інкримінованого злочину свідчить про вагомість заявлених ризиків, які дійсно на теперішній час не зменшились, і яким не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаний з триманням під вартою, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання обвинуваченого під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний триманням під вартою, не є слушними, оскільки обмеження права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодній інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Обговорюючи доводи захисника щодо зменшення обвинуваченому ОСОБА_6 розміру застави, слід зазначити, що відповідно до ч. 4, ч. 5 п. 2 ст. 182 КПК України розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним. З ухвали суду першої інстанції вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_6 визначено розмір застави, який є не максимальним розміром, визначеним законом.

Таким чином, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для її скасування відсутні, всі доводи апеляційної скарги захисника були предметом розгляду в суді І інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 - 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2025 року про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: