Справа №949/2428/25
У Х В А Л А

про арешт майна

07 листопада 2025 року слідчий суддя Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання заступника начальника СВ Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000302 від 05 листопада 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

06 листопада 2025 року до Дубровицького районного суду Рівненської області надійшло клопотання заступника начальника СВ Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000302 від 05 листопада 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України, про арешт майна.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що в провадженні слідчого відділення відділення поліції № 1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000302 від 05 листопада 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, 04 листопада 2025 року, близько 23 год. 30 хв., знаходячись в будинку за місцем проживання, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де перебуваючи в кухонній кімнаті, під час словесного конфлікту із батьком, ОСОБА_6 , що виник на побутовому ґрунті, діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою нанесення тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_6 одних удар ножем в область грудної клітини, внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітини, гематорекс. 05 листопада 2025 року в ході проведення огляду місця події в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено фрагмент покривала зі слідами речовини бурого кольору, три кухонні ножі та один розкладний ніж, одяг ОСОБА_6 , а саме: футболку червоного кольору зі слідами речовини бурого кольору, светр в смужку зі слідами речовини бурого кольору та штани чорного кольору. Тобто в даному випадку є підстави вважати, що вилучені в рамках здійснення досудового розслідування під час проведення огляду місця події одяг потерпілого ОСОБА_6 та фрагмент покривала зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а вилучені ножі є знаряддям вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, в даному випадку метою застосування арешту є збереження речових доказів, так як вилучене майно може містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та в майбутньому буде використано для доведення вини ОСОБА_5 , у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_6 .

Заступник начальника СВ ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання без його участі, що у відповідності до частини 1 статті 172 Кримінального процесуального кодексу України не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до частини 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Слідчий суддя, ознайомившись із матеріалами клопотання, приходить таких висновків.

Відповідно до статті 2 Кримінального процесуального кодексу України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно пункту 7 частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 1 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

За змістом частин 2, 3 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи та допускається з метою забезпечення збереження речових доказів за наявності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З протоколу огляду місця події від 05 листопада 2025 року вбачається, що було проведено огляд місця події в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де було виявлено та вилучено фрагмент покривала зі слідами речовини бурого кольору, три кухонні ножі та один розкладний ніж, одяг ОСОБА_6 , а саме: футболку червоного кольору зі слідами речовини бурого кольору, светр в смужку зі слідами речовини бурого кольору та штани чорного кольору (а.с.7-8).

Вилучені предмети та речі, постановою заступника начальника СВ Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 від 05 листопада 2025 року, було приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000302 від 05 листопада 2025 року, в якості речового доказу (а.с.11).

Згідно статті 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На момент розгляду клопотання, органом досудового розслідування наведено переконливі, мотивовані та підтверджені доказами підстави вважати, що вилучені предмети та речі, відповідають вимогам частини 2 статті 167 Кримінального процесуального кодексу України, тобто можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення та відповідають меті, визначеній частиною 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: збереження речових доказів.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує вимоги статей 94, 132, 173 Кримінального процесуального кодексу України та наявність існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя зазначає, що накладення арешту на майно перш за все націлене не на позбавлення власника його майна, а виключно на те, щоб тільки тимчасово припинити його можливості користуватися та розпоряджатися цим майном до прийняття відповідного рішення для того, щоб знову надати в повноправне користування вилучене майно після закінчення відповідних розслідувань.

Тому цей захід явно слід розцінювати як тимчасовий і такий, що відповідає необхідності збереження речових доказів, які ймовірно містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, що завдають шкоду суспільству, знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, або містять інші відомості.

З метою збереження речових доказів на вилучене майно, слідчий суддя вважає, що є всі підстави для задоволення вказаного клопотання та накладення арешту на майно, що зазначене в ньому.

Керуючись вимогами статей 167, 170-173, 309, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт із забороною його відчуження, розпоряджання та користування на фрагмент покривала зі слідами речовини бурого кольору, три кухонні ножі та один розкладний ніж, одяг ОСОБА_6 , а саме: футболку червоного кольору зі слідами речовини бурого кольору, светр в смужку зі слідами речовини бурого кольору та штани чорного кольору, які були вилучені в ході проведення огляду місця події в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом пяти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_1