Справа № 209/8441/25
Провадження № 1-кп/209/319/25
В И Р О К

Іменем України

30 жовтня 2025 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд міста Кам`янського Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши кримінальне провадження № 209/8441/25 (1-кп/209/319/25), внесене 06 жовтня 2025 року до ЄРДР за № 0000179 за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кринички Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не працює, має неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 , згідно виконавчого листа Криничанського районного суду Дніпропетровської області № 2/178/429/15 від 23 вересня 2015 року, виданого Криничанським районним судом Дніпропетровської області, зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 червня 2015 року і до повноліття дитини. Однак, ОСОБА_2 , якому було відомо про обов`язковість виконання зазначеного рішення суду, будучи неодноразово попередженим державним виконавцем Дніпровського ВДВС у місті Кам`янське Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про необхідність сплати аліментів, а також про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати, став на шлях злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання неповнолітнього сина. Так, ОСОБА_2 , будучи фізично здоровим для того, щоб працювати та виконувати рішення суду, не маючи намір надавати кошти на утримання сина, тобто маючи прямий злочинний умисел на ухилення від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина, у період часу з 01 квітня 2025 року по 30 вересня 2025 року включно не працював, аліменти на утримання неповнолітнього сина не сплачував, будь-якої допомоги на утримання сина у негрошовій формі не надавав, участі у вихованні сина не приймав та станом на 30 вересня 2025 року, згідно довідки «про заборгованість по аліментам виданою Дніпровським ВДВС у місті Кам`янське Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), допустив заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина у розмірі 20499 гривень. Таким чином, у період часу з 01 квітня 2025 року по 30 вересня 2025 року включно, ОСОБА_2 , злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно склав суму виплат за 6 місяців відповідних платежів, а саме у розмірі 20499 гривень.

Прокурор Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 надіслав до Дніпровського районного суду міста Кам`янського обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000179 від 06 жовтня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, в якому, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України, зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, оскільки підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден із розглядом обвинувального акта за його відсутності.

ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, згоден із встановленими під час дізнання обставинами, ознайомлений із обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 1 ст. 394 КПК України, та згоден з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні без проведення розгляду в судовому засіданні, про що в матеріалах кримінального провадження наявна заява обвинуваченого.

Добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_2 , його згоду зі встановленими під час дізнання обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності підтвердив захисник - адвокат ОСОБА_6 , яка також підписала вказану заяву обвинуваченого.

Потерпіла ОСОБА_4 згодна зі встановленими під час дізнання обставинами, ознайомлена з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 1 ст. 394 КПК України, та згодна з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні без проведення розгляду в судовому засіданні, про що в матеріалах кримінального провадження наявна заява потерпілої.

З урахуванням того, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, беззаперечно визнав свою винуватість, враховуючи відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, а також те, що учасниками судового провадження не оспорюються встановлені під час досудового розслідування обставини і вони згодні з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні без проведення розгляду в судовому засіданні, суд вважає, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист підозрюваному було роз`яснено та дотримано.

Розглянувши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, додані до нього матеріали кримінального провадження та докази, аналізуючи зібрані у справі докази, оцінивши кожен доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вина ОСОБА_2 повністю доказана, а його умисні дії органами досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щиросерде каяття і повне визнання обвинуваченим своєї вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_2 покарання, суд, враховуючи суспільну небезпеку скоєного останнім злочину, та особу обвинуваченого, який вину визнав, в здійсненому покаявся, раніше не судимий, офіційно не працює, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, позитивно характеризується за місцем проживання, враховуючи наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням принципу індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_2 можливе з призначенням йому покарання, не пов`язаного з ізоляцією його від суспільства.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 370, 371 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК Україниі призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік, поклавши на засудженого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- п. 1 ч. 1 - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- п. 2 ч. 1 - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- п. 2 ч. 3 - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 не обирався.

Відповідно до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, засудженим, що знаходиться під вартою - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 1 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1