Справа № 524/6049/23
Провадження № 1-кп/524/137/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001622 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоселівка, Нововодолазького району, Харківської області, громадянина України, українця, освіта середня-спеціальна, одруженого, маючого на утримані малолітню доньку, працюючого водієм ФОП « ОСОБА_6 », зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним та кваліфікація дій особи

02.07.2023 року на протязі періоду часу приблизно з 11 год. до 14 год. дня ОСОБА_5 вживав алкогольні напої спільно з потерпілим ОСОБА_7 з яким напередодні потоваришували.

Цього ж дня близько 14 год 16 хв., ОСОБА_5 перебував поблизу приміщення магазину «МаркетОпт» за адресою: м. Кременчук, вул. Київська, буд. 99, будучи в стані сильного алкогольного сп?яніння. В цей час на грунті неприязних відносин, що раптово виникли у зв?язку з неповерненням вчасно грошових коштів у сумі 1000 грн. переданих обвинуваченим на зберігання потерпілому, у обвинуваченого ОСОБА_5 виник раптовий умисел спрямований на нанесення потерпілому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний умисел ОСОБА_5 умисно наніс один удар рукою зжатою в кулак по обличчю потерпілого ОСОБА_7 , від чого останній, втративши рівновагу, впав на спину на асфальт та втратив свідомість.

Після цього, ОСОБА_5 наніс ще два удари рукою зжатою в кулак по обличчю потерпілого ОСОБА_7 та один удар ногою по обличчю потерпілого ОСОБА_7 і тим самим спричинив потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді тупої травми голови, синців та саден на голові, забійної рани на верхній губі зліва, травматичної екстракції 14-го, 17-го, 22-го, 24-зубів, перелому нижньої щелепи в ділянці правого кута, перелому правого альвеолярного відростку верхньої щелепи; перелому лівої виличної кістки, садно в проекції правого ліктьового суглобу, два садна в проекції правого колінного суглоба.

Далі обвинувачений ОСОБА_5 дістав з кишені потерпілого грошові кошти в сумі 1000 грн., які раніше передав на зберігання потерпілому та став чекати приїзду працівників поліції.

За таких обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров?я.

2.1. Докази на підтвердження встановлених судом обставин

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується визнав частково та погодився з тим, що саме він спричинив тілесні ушкодження потерпілому при цьому забравши в останнього свої власні кошти. По суті обвинувачення ОСОБА_5 пояснив, що він проживає в автомобілі і з потерпілим познайомився на стоянці вантажних автомобілів 01.07.2023 року.

02.07.2023 року вони з потерпілим вирішили піти в кафе щоб вжити спиртне. В цей же день з ранку вони пішли в «Маркетопт», хотіли купити горілку, але їм не продали, так як було рано. Після цього, вони пішли в кафе, де продавали на розлив спиртні напої, випили там і вирішили поїхати на річку. З цією метою викликали таксі і водій відвіз їх на центральний міський пляж в районі кафе «Ахтамар». На річці обвинувачений купався в шортах і віддав на зберігання потерпілому ОСОБА_8 свій телефон і одну тисячу грн. Коли він покупався потерпілий віддав йому телефон, а тисячу грн. не віддав. Через це між потерпілим і обвинуваченим виник конфлікт. Потім вони приїхали автомобілем таксі на вул. Київську в гараж на ту стоянку де вони познайомилися і де стояла вантажівка, на якій працює обвинувачений. В цей день обвинуваченого з потерпілим возив один і той же водій таксі, з яким вони домовилися про послуги перевезення ще з ранку, оскільки вжили немало алкоголю. По приїзду на стоянку потерпілий десь відійшов і загубився. Це обурило обвинуваченого, оскільки потерпілий забув віддати йому тисячу гривень. Будучи в стані сп?яніння обвинувачений попросив того ж самого водія таксі, що возив їх з самого ранку, підвезти до магазину «МаркетОпт», що на вул. Київській у м. Кременчуці. Приїхавши в магазин, ОСОБА_5 виявив там потерпілого та почав наполягати, щоб потерпілий віддав йому його тисячу гривень і на цьому грунті знов виник конфлікт. Під час конфлікту потерпілий обізвав його москалем, а далі обвинувачений, будучи в стані алкогольного сп?яніння, побив потерпілого і забрав свою тисячу грн. Після побиття потерпілого, обвинувачений сидів і чекав поліцію, нікуди не тікав.

Не погоджуючись з кваліфікацією його дій стороною обвинувачення, ОСОБА_5 пояснив, що розбій не вчиняв, потерпілому наніс тілесні ушкодження, однак гроші він забрав свої.

Також обвинувачений пояснив, що на даний час він відшкодував повністю потерпілому матеріальну та моральну шкоду, сплативши потерпілому в рахунок такого відшкодування 60 000 грн.

Допитаний судом та іншими учасниками судового провадження в режимі відеоконференції потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що з ОСОБА_5 він раніше був не знайомий. Проте, 02.07.2023 року вони разом с ОСОБА_5 вживали алкогольні напої. Він не пам`ятає, з якого приводу між ними відбувся конфлікт. Однак, потерпілий чітко пам?ятає, що ОСОБА_5 наніс йому тілесні ушкодження і вибив зуби. При цьому ОСОБА_5 забрав у потерпілого свої гроші. Після цієї події у потерпілого нічого з особистого майна не пропадало ні кошти, ні речі. Ніякого лікування потерпілий не проходив після 02.07.2023 року.

На запитання захисника потерпілий відповів, що після нанесення йому (потерпілому) тілесних ушкоджень ОСОБА_5 ніякими коштами та речами не заволодів. До обвинуваченого потерпілий не має ніяких претензій.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що з обвинуваченим та потерпілим не знайома. 02.07.2023 року вона проходила по вул. Київській в районі буд. 99 біля магазину «Маркетопт». Сам факт, як обвинувачений вдарив перший раз потерпілого вона не бачила, а почула як потерпілий впав. Вона обернулася і побачила, що потерпілий лежить на асфальті. Обвинувачений замахувався на потерпілого ногою щоб нанести удар ногою, але проїжджав автомобіль і закрив їй видимість. Через це вона не бачила детально скільки разів і куди обвинувачений бив потерпілого. Проте свідок впевнена, що обвинувачений бив потерпілого і тому, вона стала робити зауваження обвинуваченому, щоб він перестав бити потерпілого, викликала швидку допомогу та поліцію.

Також свідок бачила, як обвинувачений лазив в обидва кармана і з одного кармана витяг тисячну купюру. Інших купюр не бачила. Обвинувачений сказав, що вони заспорили з потерпілим на тисячу грн. Криків вона не чула. Потерпілий десь біля 10 хвилин був без свідомості, а коли прийшов до тями, то відмовлявся їхати в лікарню. За грошові кошти потерпілий нічого не казав, а обвинувачений сидів на бордюрі і чекав на поліцію. Вона не бачила, чи спілкувались обвинувачений і потерпілий до бійки.

Свідок ОСОБА_10 суду повідомив, що влітку 2023 року він підробляв водієм таксі в м. Кременчуці. 02.07.2023 року отримав виклик на вул. Київську та приїхав в район льодового катка «Айсберг», це було приблизно в 11 год. ранку. Виклик здійснили двоє чоловіків, які були на підпитку і складалося враження, що вони між собою добре знайомі. Згідно їхнього замовлення свідок завіз чоловіків на автобазар, де вони взяли шашлик і далі він їх повіз на пляж. Попередньо домовившись, що у разі потреби, ці чоловіки знову скористаються його послугами, свідок залишив їм свій мобільний номер і поїхав працювати.

В цей же день обвинувачений та потерпілий знову викликали свідка у якості водія таксі приблизно о 15 год. Приїхавши на замовлення, свідок помітив, що потерпілий та обвинувачений були п?яні та відвіз їх на автобазу, де була стоянка вантажівок. Дорогою ніхто нікому претензій з приводу грошей не пред?являв.

Коли заїхали на автостоянку потерпілий пішов до магазину, а свідок з обвинуваченим залишились біля вантажівки в якій жив обвинувачений. Обвинувачений через деякий час почав телефонувати потерпілому, але той не відповідав. Після цього обвинувачений попросив підвезти його також до магазину «МаркетОпт», де був потерпілий.

Приїхавши до магазину, обвинувачений вийшов і пішов в магазин, а свідок залишився в автомобілі таксі чекати подальших замовлень. В якийсь момент подивившись в бік магазину, свідок побачив як обвинувачений вдарив потерпілого і від цього удару потерпілий впав на землю. Потім свідок побачив як обвинувачений наніс ще кілька ударів лежачому потерпілому. Чи забирав, чи не забирав обвинувачений у потерпілого гроші свідок не бачив.

Згідно рапорту оперативного чергового Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області від 02.07.2023 року на лінію 102 надійшло повідомлення, про те що за адресою: АДРЕСА_3 , чоловіку нанесли тілесні ушкодження (т. 1 а.с. 36 - 39).

Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 02.07.2023 року, потерпілий ОСОБА_7 повідомив, що 02.07.2023 року на вул. Київській малознайомий чоловік наніс йому тілесні ушкодження та заволодів грошовими коштами в сумі 1000 грн. (а.с. 39).

Згідно з протоколом огляду місця події від 02.07.2023 року з фототаблицею, зафіксовано загальну обстановку на місці події безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення (а.с. 40 43).

Згідно протоколу від 02.07.2023 року пред`явлення особи на впізнання та відеозаписом до даного протоколу, свідок ОСОБА_9 серед чотирьох пред`явлених їй на впізнання осіб впізнала ОСОБА_5 , як особу, що відкрито заволоділа грошовими коштами ( т. 1 а.с. 48 - 52).

Згідно протоколу від 05.07.2023 року перегляду відеозапису з камер відеоспостереження, яким обладнаний магазин «Маркетопт» по АДРЕСА_3 , встановлено, що о 13 год. 55 хв. до приміщення магазину заходить потерпілий ОСОБА_7 . Далі о 13 год. 59 хв. до магазину під`їжджає синій автомобіль «DAEWOО» з якого виходить обвинувачений ОСОБА_5 і також заходить до магазину. О 14 год. 13 хв. ОСОБА_5 виходить з магазину з пивом та ходить по стоянці у стані сп`яніння.

О 14 год. 16 хв. на відео зображено, що з магазину виходить ОСОБА_7 та направляється в сторону автомобіля «DAEWOО», біля якого стоїть ОСОБА_5 . ОСОБА_7 йде до ОСОБА_5 , який також робить декілька кроків на зустріч ОСОБА_7 . О 14:16:49 коли ОСОБА_8 підійшов до Соколовського на відстань одного кроку, то останній наніс один удар кулаком по обличчю ОСОБА_8 , від чого останній падає на асфальтне покриття. Після цього, ОСОБА_11 наносить ще два удари рукою по обличчю, а потім один удар ногою по обличчю потерпілого. О 14:17:03 автомобіль «DAEWOО» здає назад та від`їжджає з місця події в бік міста, а обвинувачений ОСОБА_11 сідає на бордюр і чекає, а неподалік знаходиться невідомий чоловік у червоній футболці та шортах.

О 14:19:05 ОСОБА_11 піднімається з бордюру, показує рукою в сторону чоловіка і жінки, потім нахиляється до правої і лівої кишень ОСОБА_8 , дістає купюру грошей, показує її жінці і знову сідає на бордюр.

14:21:05 з асфальту піднявся ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_5 і про щось розмовляють. З цього часу і до 14:29 обвинувачений ОСОБА_5 перебуває потруч з потерпілим ОСОБА_7 та двома свідками до приїзду поліції, нікуди не намагається втекти

(т. 1 а.с. 66 - 78).

Згідно з протоколом від 03.07.2023 року пред`явлення особи на впізнання та відеозаписом до даного протоколу, потерпілий ОСОБА_7 серед чотирьох пред`явлених йому на впізнання осіб впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка нанесла йому тілесні ушкодження (т. 1 а.с. 90).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 674 від 03.07.2023 року, у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми голови у вигляді: синців та саден на голові, забійної рани на верхній губі зліва, травматичної екстракції 14-го, 17-го, 22-го, 24-го зубів, перелому нижньої щелепи в ділянці правого кута, перелому правого альвеолярного відростку верхньої щелепи; перелому лівої виличної кістки.

Садно в проекції правого ліктьового суглобу, два садна в проекції правого колінного суглоба.

Вищевказані тілесні ушкодження, враховуючи їх характер, утворились від травматичної дії предмета(ів) з властивістю тупого твердого, індивідуальні властивості якого(их) в місцях ушкоджень не відобразились, яким могла бути рука чи нога, тупа травма голови за механізмом удару, садна за механізмом удару-тертя чи тертя-ковзання, та за давністю утворення не суперечать часу, який вказано в постанові.

Тупа травма голови, не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня), та викликала стійку втрату загальної працездатності менш, ніж на 1/3, - у розмірі 15% (п`ятнадцять відсотків), згідно п.п. 2.2.1«а, б, в, г», 2.2.2 та 2.2.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, та ст. 58 «в» «Інструкції Міністерства фінансів СРСР №2 від 08.01.1986 р. «Про порядок організації і проведення лікарсько-страхової експертизи», відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Садна на кінцівках викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою, відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вищевказані тілесні ушкодження, не є характерними для їх отримання при падінні на площині (в висоти власного зросту), як з наданням тілу прискорення, так і без такого (т.1 а.с. 95 - 96).

Згідно протоколу від 03.07.2023 року пред`явлення особи на впізнання, свідок ОСОБА_12 серед чотирьох пред`явлених йому на впізнання осіб впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка нанесла потерпілому декілька ударів біля магазину «Маркетопт» по вул. Київській, 99 в м. Кременчуці (т. 1 а.с. 98 - 101).

Згідно протоколу від 04.08.2023 року пред`явлення особи на впізнання, свідок ОСОБА_12 серед чотирьох пред`явлених йому на впізнання осіб впізнав потерпілого ОСОБА_7 , як особу, якій 02.07.2023 року спричинили тілесні ушкодження (т. 1 а.с. 102 - 103).

Згідно з висновком № 289 від 02.07.2023 року щодо результатів медичного огляду з метою встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, ОСОБА_5 станом на 21 год. 55 хв. 02.07.2023 року перебуває в стані алкогольного сп`яніння (т. а.с.111).

Згідно з листом станції екстреної медичної допомоги № 2 м. Кременчука від 11.07.2023 року, 02.07.2023 року о 14 год. 24 хв. зареєстровано виклик бригади екстреної медичної допомоги № 471/45 на адресу:м. Кременчук, вул. Київська, буд. 99 біля магазину «Маркетопт» для надання медичної допомоги гр. ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 118 - 119).

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 21.07.2023 року та відеозаписом до нього, потерпілий відтворив на місці обставини події під час якої 02.07.2023 року приблизно в 14 год. в районі магазину «МаркетОпт» по вул. Київській, 99 малознайомий йому на той час обвинувачений ОСОБА_5 , з яким перед тим вони відпочивали на річці, наніс йому удар кулаком в обличчя. Від такого удару потерпілий, згідно його свідчень втратив свідомість та прийшов до тями вже в кареті швидкої (т. 1 а.с. 127 130).

Згідно з висновком додаткової судово медичної експертизи № 803 від 27.07.2023 року, тілесні ушкодження, встановлені висновком судово-медичної експертизи №674 від 03.07.2023р., а саме тупа травма голови, не суперечить в частині характеру та механізму утворення, на які вказує гр. ОСОБА_7 в слідчому експерименті, але кількість травматичних дій та локалізацію тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_7 розкриває частково. Механізм утворення тілесних ушкоджень на кінцівках гр. ОСОБА_13 в слідчому експерименті не розкриває (т. 1 а.с. 132-133).

2.2.Мотиви перекваліфікації дій обвинуваченого

Органами досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні сторона захисту просила кваліфікувати дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки обвинувачений не заперечує той факт, що саме він 02.07.2023 року наніс потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження. Проте, обвинувачений наполягав на тому, що він забрав у потерпілого саме свої грошові кошти, які раніше передав потерпілому на зберігання, і не мав наміру заволодіти чужим майном.

Потерпілий будучи допитаний в режимі відеоконференції безпосередньо судом та іншими учасниками судового розгляду також підтвердив той факт, що ОСОБА_5 після побиття забрав у нього свої гроші, а особисті речі і гроші саме потерпілого не пропали. Також потерпілий повідомив, що на даний час матеріальна та моральна шкода від побиття йому відшкодована повністю і претензій він не має.

Вирішуючи питання про кваліфікацію дій обвинуваченого суд враховує таке.

Частина 4 ст. 187 КК України передбачає відповідальність за розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства, спрямований на заволодіння майном у великих чи особливо великих розмірах або вчинений організованою групою чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, або поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

З об`єктивної сторони, розбій вчиняється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або загрози застосування такого насильства.

Відповідно до абз. 2 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини власності», під нападом за ст. 187 КК України слід розуміти умисні дії спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психологічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом та корисливим мотивом. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони розбою є мета, з якою здійснюється напад, - заволодіння чужим майном.

Так, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 заперечував той факт, що він побив потерпілого з корисною метою заволодіти його (потерпілого) майном.

Потерпілий ОСОБА_7 під час його допиту в судовому засіданні також підтвердив той факт, що ОСОБА_5 витяг з його кишені свої гроші, так само і під час слідчого експерименту (т. 1 а.с. 132-133) потерпілий відтворив обставини саме побиття потерпілого чоловіком з яким вони до цього випадку були малознайомі та відпочивали спільно на річці.

Під час впізнання за фотознімками свідком ОСОБА_12 як потерпілого так і обвинуваченого, свідок впізнав їх обох саме за обставин побиття обвинуваченим ОСОБА_5 потерпілого ОСОБА_7 , так як свідок ОСОБА_12 під час проведення даних слідчих дій з його участю не зазначав про те, що хтось заволодів чиїмсь майном.

Згідно протоколу від 02.07.2023 року пред`явлення особи на впізнання та відеозаписом до даного протоколу, свідок ОСОБА_9 серед чотирьох пред`явлених їй на впізнання осіб впізнала ОСОБА_5 , як особу, що відкрито заволоділа грошовими коштами ( т. 1 а.с. 48 - 52). Проте, обвинувачений і сам не заперечує того факту, що він витяг з кишені потерпілого грошові кошти в сумі 1000 грн.

Також свідок ОСОБА_14 під час її допиту в судовому засіданні зазначала, що бачила як обвинувачений дістав купюру з кишені потерпілого та продемонстрував її.

Разом з тим протокол пред`явлення обвинуваченого на впізнання свідку ОСОБА_14 та її показання в частині того, що ОСОБА_5 дістав з кишені потерпілого гроші не можуть бути належним і допустимим доказом того, що обвинувачений витяг з кишені потерпілого кошти з корисною метою заволодіти чужим майном з таких підстав.

Згідно положень частин 5-6 ст. 95 КПК України, особа дає показання лише щодо фактів, які вона сприймала особисто, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Висновок або думка особи, яка дає показання, можуть визнаватися судом доказом, лише якщо такий висновок або думка корисні для ясного розуміння показань (їх частини) і ґрунтуються на спеціальних знаннях в розумінні статті 101 цього Кодексу.

Стаття 101 КК України розкриває поняття висновку експерта.

За цих обставин суд вважає, що показання свідка ОСОБА_14 , які вона давала слідчому під час впізнання за фотознімками обвинуваченого ОСОБА_5 та її показання в суді не можуть бути доказом на користь кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 187 КК України, оскільки на думку суду, свідок не може достовірно знати з якою метою та з яких мотивів обвинувачений побив потерпілого і чому він дістав з його кишені гроші.

Поряд з цим, досліджуючи протокол перегляду відеозапису від 05.07.2023 року з камер відеоспостереження, яким обладнаний магазин «Маркетопт» по вул. Київській, 99 в м. Кременчуці (т. 1 а.с. 68-78) судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 наніс потерпілому удари руками та ногами, а потім сів поруч з ним на бордюр і тільки через 3 хв. почав обстежувати кишені. Діставши з кишені купюру 1000 грн., обвинувачений, будучи в стані алкогольного сп`яніння, показав цю купюру свідкам і, не роблячи будь-яких дій для того щоб розпорядитися цими коштами, сів на бордюр і чекав приїзду поліції ще протягом приблизно 10 хв.

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у його вчиненні.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, установленими на підставі допустимих доказів, і єдиною версією, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

За обставин, які зазначені вище, суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом наявність у обвинуваченого ОСОБА_5 корисної мети щодо заволодіння чужим майном під час побиття потерпілого ОСОБА_7 .

Поряд з цим, виходячи зі змісту диспозиції ст. 187 КК України розбій полягає у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, або погрозою його застосування.

Отже, з об`єктивної сторони обов`язковою кваліфікуючою ознакою цього злочину є напад, що супроводжується насильством, небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, або погрозою його застосування. Під таким нападом слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення матеріальних цінностей. Із суб`єктивної сторони розбій характеризується корисливим мотивом і метою заволодіння чужим майном.

Крім того, сталою судовою практикою визначено, що за загальним визначенням розбій, як злочин проти власності, - це напад із метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Розбій належить до усічених складів злочину, вважається завершеним з моменту вчинення самого нападу. У разі вчинення розбою посягання відбувається на основний безпосередній об`єкт - право власності, на який насамперед спрямований цей злочин, та на додатковий безпосередній об`єкт - життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Наявність додаткового безпосереднього об`єкта дає підстави для розмежування складів злочину - розбою та грабежу. Однією з ознак, що характеризують розбій, є саме насильство, метою якого є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу. При розмежуванні грабежу та розбою визначальним є не тільки наслідки, що настали в результаті застосування насильства до потерпілого, але й сам спосіб дії винних осіб. (справа № 752/23947/18, провадження № 51-498 км 21, справа №629/7158/18, провадження №51-2094км21, справа № 235/164/16-к, провадження № 51-2608 км 18).

Визначальною юридичною ознакою розбою є інструментальний характер фізичного або психічного насильства, яке обов`язково виступає способом заволодіння матеріальними цінностями або їх утримання для реалізації корисливого мотиву. Якщо ж мотив і мета насильства були іншими - особиста неприязнь, помста, намір покарати потерпілого за певні дії тощо, навіть якщо винний у подальшому ще і заволодів його майном, кваліфікація вчиненого за статтею 187КК виключається. У цьому разі насильницькі дії не охоплюються складом злочину проти власності і підлягають окремій кримінально-правовій оцінці(постанова ВС у справі № 752/25533/20 від 11.04.2024р.).

Отже, оскільки судом встановлено відсутність обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 187 КК України, а саме - корисної мети, з якою здійснюється напад на потерпілого, то в діях обвинуваченого ОСОБА_5 суд не вбачає складу вказаного злочину.

Разом з тим, частиною 1 ст. 122 КК України передбачена відповідальність за умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

Як визначено ст. 337 КПК, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Суд має право, з метою ухвалення справедливого судового рішення й захисту прав людини та її основоположних свобод, вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Отже, даючи оцінку доказам у справі, суд дійшов висновку, що досліджені в судовому засіданні докази «поза розумним сумнівом» вказують на те, що спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 відбувалося з мотиву раптово виниклих неприязних відносин, після чого він відкрито, в присутності свідків дістав з кишені потерпілого грошові кошти в сумі 1000 грн., які раніше обвинувачений передав потерпілому на зберігання, а відтак суд дійшов висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_5 розбою, тобто нападу на потерпілого з метою заволодіння його майном, який би супроводжувався застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я, у зв`язку з чим його дії підлягають перекваліфікації.

Згідно з вимогами частини 3 статті 62 Конституції України, частини 4 статті 17 КПК, згідно з якими обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 повністю охоплюються диспозицією ч ч.1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд, згідно п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України, визнає добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого суд, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння .

4.Мотиви призначення покарання

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не судимий ( т. 1 а.с. 141-142), зареєстрований проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 143), фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ., згідно довідки КНП Богодухівська ЦРЛ ОСОБА_5 на обліку в психіатричному та наркологічному кабінеті не перебуває ( т. 1 а.с. 233) , за місцем роботи характеризується виключно позитивно ( т. 1 а.с. 223), має на утриманні неповнолітню доньку (т. 1 а.с. 231).

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів, обставини, які обтяжують та пом`якшують його покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий та має на утриманні неповнолітню доньку, офіційно працевлаштований, відношення до вчиненого кримінального правопорушення та обставини його вчинення.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 , попередження нових кримінальних правопорушень, йому має бути призначене необхідне й достатнє покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене.

У зв`язку з тим, що під час досудового розслідування, обвинувачений затримувався у порядку ст. 208 КПК України, суд вважає за необхідне зарахувати у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 термін його попереднього ув`язнення з 02.07.2023 року по 04.07.2023 року (т. 1 а.с. 58-60, 115-116).

Поряд з цим, виходячи із встановлених обставин, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , враховуючи його ставлення до наслідків своїх дій, відшкодування шкоди потерпілому, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілого, відсутність попередніх судимостей та наявність неповнолітньої дитини на утриманні, ту обставину, що обвинувачений працевлаштований і позитивно характеризується за місцем роботи, суд приходить до переконання про можливість його виправлення без реального відбування покарання в місцях позбавлення волі та про можливість на підставі ст. 75 КК України звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання, з випробуванням, із встановленням їй іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

5.Мотив ухвалення рішення щодо речових доказів

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України і вважає, що: фрагмент зуба, фрагмент зубного протезу мосту, три фрагменти зубів від мосту та два фрагменти марлі зі змивами бурого кольору, що зберігаються в камері речових доказів Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області необхідно знищити; одну купюру номіналом 1000 грн. (серія ЯБ 1158176), банківську картку банку ПУМБ № НОМЕР_1 , мобільний телефон «РОСО» імей1: НОМЕР_2 , імей2: НОМЕР_3 , сім карту «Київстар» № НОМЕР_4 повернути ОСОБА_5 ; оптичний диск DVD+R «MastAK» з відеозаписом камер зовнішнього відеоспостереження прилеглих територій магазину «МаркетОПТ» по вул. Київській, 99 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

6.Мотив ухвалення рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

За таких обставин, суд вважає за доцільне скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04.04.2023 року (т. 1 а.с. 46, 63) на тимчасово вилучене майно.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_5 у строк відбутого покарання термін його перебування під вартою з 02.07.2023 року по 04.07.2023 року.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на один рік, поклавши відповідно до ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Арешт, що накладений ухвалами слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04.07.2023 року на тимчасово вилучене майно скасувати.

Речові докази: фрагмент зуба, фрагмент зубного протезу мосту, три фрагменти зубів від мосту та два фрагменти марлі зі змивами бурого кольору, що зберігаються в камері речових доказів Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області необхідно знищити; одну купюру номіналом 1000 грн. (серія ЯБ 1158176), банківську картку банку ПУМБ № НОМЕР_1 , мобільний телефон «РОСО» імей1: НОМЕР_2 , імей2: НОМЕР_3 , сім карту «Київстар» № НОМЕР_4 повернути ОСОБА_5 ; оптичний диск DVD+R «MastAK» з відеозаписом камер зовнішнього відеоспостереження прилеглих територій магазину «МаркетОПТ» по вул. Київській, 99 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Відповідно до ч.15 ст. 615 КПК України в судовому засіданні оголошено резолютивну частину вироку.

СУДДЯ ОСОБА_15