Справа №: 486/809/22 Провадження № 1-кп/486/25/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000152 від 14.07.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Южноукраїнськ, Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, який неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працюючого, не є учасником бойових дій, інвалідності не має, з 03.01.2017 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «синдром залежності від алкоголю», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Південноукраїнського міського суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України.

13.01.2026 року від прокурора надійшло письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів з утриманням його в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 13.07.2022 року близько 13:15 год., знаходячись на лавочці біля під`їзду №2, будинку АДРЕСА_2 , де також перебував ОСОБА_6 , вирішив відкрито заволодіти грошовими коштами останнього, достовірно знаючи, що вони знаходяться в лівій накладній кишені сорочки. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та його караність, переслідуючи корисний мотив та ціль незаконного збагачення, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи в умовах воєнного стану, цілком усвідомлюючи цю обставину, яка суттєво підвищувала суспільну небезпечність його діяння, знаходячись у тому ж місці на лавочці, лівою рукою в присутності ОСОБА_6 , який усвідомлював відкритий характер дій ОСОБА_3 , взяв з його кишені грошові кошти в сумі 450 грн. У відповідь на протиправні дії ОСОБА_3 , ОСОБА_6 почав робити йому зауваження та звернувся з вимогою про повернення викрадених грошових коштів, на що ОСОБА_3 не відреагував та швидко покинув місце злочину, розпорядившись викраденими коштами на власний розсуд, у тому числі на частину цих коштів придбав чотири флакони спиртовмісної настоянки «Глод-Вішта». Під час досудового розслідування даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Южноукраїнського міського суду ОСОБА_7 від 15.07.2022 року відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 12.09.2022 року включно. 12.09.2022 року судом продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 до 60 днів, тобто до 10.11.2022 року, з триманням в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор». 09.11.2022 року судом продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 до 60 днів, тобто до 07.01.2023 року, з триманням його тимчасово в ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)», у зв`язку з необхідністю проведення стаціонарної судової психіатричної експертизи в КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка», проте у подальшому суддею ОСОБА_8 було відмовлено у продовженні ОСОБА_3 вказаного запобіжного заходу, тому останнього було звільнено з-під варти. 12.12.2024 року судом повторно обрано запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до 09.02.2025 року включно, який у подальшому продовжувався, востаннє до 28.11.2025 року включно, проте завершити судовий розгляд до вказаної дати неможливо, враховуючи, що обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнає, тому потрібно дослідити всі докази, зібрані стороною обвинувачення, у тому числі допитати потерпілого та свідків. На даний час продовжують існувати ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду та перешкоджати суду іншим чином, у томі числі шляхом неявки у судові засідання або явки в неадекватному стані через вживання алкогольних напоїв. На думку сторони обвинувачення існує ризик того, що ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, доказами зазначеного ризику являється те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 10 років, тому, під тяжбою отримання покарання у виді реального позбавлення волі, він може переховуватись від суду, чим унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 може перешкоджати суду шляхом неявки у судові засідання або явки у стані алкогольного сп`яніння, оскільки він офіційно не працевлаштований, не навчається і не має постійного місця проживання, фактично веде бродячий та антисоціальний спосіб життя, не має законних засобів для проживання та харчування, є особою, залежною від алкоголю, тобто з нестабільною поведінкою, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «синдром залежності від алкоголю», за місцем проживання характеризується негативно. Запобігти ризикам шляхом обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу не є можливим, у зв`язку з тим, що такі дані не є достатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений в судовому засіданні зазначив, що залишає питання про продовження строку тримання під вартою на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_5 з урахуванням того, що мати обвинуваченого просила не змінювати йому запобіжний захід на домашній арешт, підтримала клопотання прокурора.

Заслухавши учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Южноукраїнського (нині - Південноукраїнського) міського суду ОСОБА_7 від 15.07.2022 року ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 12.09.2022 року включно.

12.09.2022 року судом продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 до 60 днів, тобто до 10.11.2022 року, з триманням в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор».

09.11.2022 року (суддя ОСОБА_8 ) судом продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 до 60 днів, тобто до 07.01.2023 року, з триманням його тимчасово в ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)», у зв`язку з необхідністю проведення стаціонарної судової психіатричної експертизи в КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка», але у подальшому суддею ОСОБА_8 було відмовлено у продовженні ОСОБА_3 вказаного запобіжного заходу, а тому останнього було звільнено з-під варти.

12.12.2024 судом повторно обрано запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до 09.02.2025 включно, який у подальшому неодноразово продовжувався, востаннє до 25.01.2026 включно.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, суд бере до уваги ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, необхідність уникнення визначених ст. 177 КПК України ризиків.

Відповідно до п. 36 Рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» (Заява №37466/04) від 20.05.2010 (остаточне 20.08.2010), «суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».

Сам факт подання до суду обвинувального акту та те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні відповідного кримінального правопорушення є свідченням його обґрунтованості. При цьому на даному етапі судового розгляду суд не вирішує питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченого в інкримінованому кримінальному правопорушенні, оскільки вказане питання буде вирішуватися судом в нарадчій кімнаті при ухваленні вироку.

Суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від 7 до 10 років; не має стійких соціальних зв`язків; офіційно не працює; може переховуватись від суду; перешкоджати кримінальному провадженню, що свідчить про обґрунтованість і доведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що на даний час відсутні підстави вважати, що відпали ризики, встановлені слідчим суддею, а саме ризик переховування обвинуваченого від суду, що унеможливить виконання завдань кримінального провадження, шляхом неявки обвинуваченого у судові засідання або явки у стані сп`яніння, оскільки останній офіційно не працевлаштований, не навчається і не має постійного місця проживання, фактично веде бродячий та антисоціальний спосіб життя, не має законних засобів для проживання та харчування, є особою, залежною від алкоголю, який перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «синдром залежності від алкоголю», за місце проживання характеризується негативно.

Запобігти ризикам шляхом обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу не є можливим, у зв`язку з тим, що такі не є достатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки.

Керуючись статтями 176-178,182,183,193-194,196-197,309,331,372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор», строком на шістдесят днів - до 17 березня 2026 року включно, з можливістю звільнення під заставу в сумі 90840 грн, за умови внесення якої залишити чинними обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, які були покладені на нього ухвалою про застосування запобіжного заходу.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1