Справа № 577/4971/25
Провадження № 1-кп/577/156/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" січня 2026 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000561 від 01 червня 2025 року, по обвинуваченню ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він є громадянином України, який з 12 червня 2008 року перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто є військовозобов`язаним.

Положеннями ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчені воєнних дій.

Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року, того ж дня затвердженого Верховною Радою України, на території України оголошено часткову мобілізацію у зв`язку з чим в Україні розпочався особливий період, який діє до теперішнього часу.

Відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 2105-ІХ від 03 березня 2022 року, на території України оголошено повну мобілізацію протягом 90 діб із дня набрання чинності Указу Президента України № 65/2022.

У подальшому вказаний строк неодноразово продовжувався, зокрема? Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 14 січня 2025 року № 26/2025, затвердженого Законом України від 15 січня 2025 року № 4220, строк загальної мобілізації був продовжений з 08 лютого 2025 року на 90 діб.

Положеннями ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовозобов`язаними є особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави. Призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку (ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»).

Відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ № 560 від 16 травня 2024 року, на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

За наслідками медичного огляду позаштатної військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 визнаний придатним до військової служби відповідно до вимог графи 11 Розкладу хвороб ТДВ «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженою наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, про що складено довідку 22 липня 2024 року.

27 березня 2025 року близько 08 год. 45 хв. ОСОБА_5 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де представник вказаного ТЦК та СП, уповноважений вручати повістки, вручив ОСОБА_5 повістку за № 011120 на відправку на 27 березня 2025 року на 18 год. 00 хв. для отримання мобілізаційного розпорядження та вибуття до місць проходження військової служби.

Однак ОСОБА_5 , будучи військовозобов`язаним, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України № 65/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, будучи ознайомленим з кримінальною відповідальністю за вчинення злочину, передбаченого ст. 336 КК України, будучи належним чином повідомленим про необхідність явки, не прибув за викликом на 18 год. 00 хв. 27 березня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ст. 336 КК України ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки.

Своє клопотання обгрунтовує тим, що ОСОБА_5 з 21 жовтня 2025 року по теперішній час працює у ТОВ «Мостобудівельний загін № 112» на посаді підсобного робітника вахтовим методом - 17 днів по 12 годин. Посада, яку займає обвинувачений, передбачає бронювання від призову на військову службу на час мобілізації.

З 09 листопада 2025 року обвинуваченого ОСОБА_5 заброньовано від призову на військову службу у ТОВ «Мостобудівельний загін № 112», що підтверджується даними, зазначеними у документі Резерв+ з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

ОСОБА_5 раніше не судимий, обвинувачується у вчинені нетяжкого злочину, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, працює у ТОВ «Мостобудівельний загін № 112» на посаді підсобного робітника та з 09 листопада 2025 року обвинувачений отримав відстрочку у вигляді бронювання до 31 березня 2026 року, а тому внаслідок зміни обстановки, на даний час, в розумінні КК України, вчинене ним діяння втратило суспільну небезпечність та обвинувачений перестав бути суспільно небезпечним.

Тому внаслідок зміни обстановки, у відповідності до ст. 48 КК України, прохає звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, а кримінальне провадження - закрити.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 клопотання захисника підтримав.

Прокурор проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 336 КК України у зв`язку із зміною обстановки заперечує, посилаючись на відсутність до цього підстав.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши долучені до клопотання захисника докази, приходить висновку, що клопотання захисника обвинуваченого про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 ст. 44 КК України передбачено, що, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 48 КК України визначено, що особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Як орієнтує Пленум Верховного Суду України у п. 7 своєї постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, у ст. 48 КК України передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила.

При цьому слід розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення кримінального правопорушення та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності.

Для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення кримінального правопорушення обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним.

Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового кримінального правопорушення.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 04 лютого 2021 року у справі № 953/21593/19 та від 13 квітня 2023 року у справі № 157/1091/22, особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу. При цьому збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи у суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК України у разі, коли у зв`язку зі зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, а саме ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19 березня 2024 року у справі № 676/4559/22 суспільна небезпека кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, полягає в тому, що мобілізація - це комплекс заходів, які здійснюються в державі з метою переведення органів державної влади, місцевого самоврядування та деяких інших органів на функціювання в умовах особливого періоду, а Збройних сил чи інших військових формувань - на організацію і штати воєнного часу. Ефективно дати відсіч нападникам на країну чи виконати зобов`язання по спільній обороні від агресора без швидкої і своєчасної мобілізації неможливо. Тому ухилення від призову до Збройних сил з числа військовозобов`язаних громадян під час воєнних дій, які розпочались або передбачаються, створює загрозу для безпеки держави у сфері оборони.

Збройна агресія Російської Федерації проти України продовжує існувати і на даний час, що потребує постійного здійснення мобілізаційних заходів для надання збройної відсічі зовнішній агресії. Тому відсутні підстави для твердження того, що вчинене діяння перестало бути суспільно небезпечним.

На підтвердження наявності підстав для застосування положень ст. 48 КК України та звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ст. 336 КК України, у зв`язку із зміною обстановки, захисником зазначено, що ОСОБА_5 працює у ТОВ «Мостобудівельний загін № 112» на посаді підсобного робітника та з 09 листопада 2025 року отримав відстрочку у вигляді бронювання на строк до 31 березня 2026 року.

Як вбачається з обвинувального акта ОСОБА_5 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації або бронювання на особливий період на час вчинення інкримінованого йому злочину не мав.

Суд також враховує, що отримання ОСОБА_5 бронювання від мобілізації на період з 09 листопада 2025 року до 31 березня 2026 року має лише тимчасовий характер, жодним чином не вказує на істотні зміни у поведінці обвинуваченого та не дозволяє виключити вчинення ним аналогічного кримінального правопорушення у майбутньому після закінчення терміну бронювання.

Захисником обвинуваченого у клопотанні про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 336 КК України, не наведено та в судовому засіданні не надано доказів, що особа ОСОБА_5 зазнала реальних позитивних змін у способі життя, соціальних зв`язках, поведінці чи світогляді, які б дозволили зробити висновок про втрату обвинуваченим суспільної небезпечності.

З огляду на вищевикладене, у задоволенні клопотання захисника про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 336 КК України, на підставі ст. 48 КК України - у зв`язку зі зміною обстановки слід відмовити.

Керуючись ст. 48 КК України, ст.ст. 285-288, 369-372 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 336 КК України, на підставі ст. 48 КК України, - у зв`язку із зміною обстановки відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

СуддяОСОБА_1