Єдиний унікальний номер: 448/1163/25
Провадження № 1-кп/448/177/25
У Х В А Л А

(повний текст)

06.11.2025 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , їх захисників-адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 , його захисника-адвоката ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , їх захисника - адоката ОСОБА_14 ,

обвинуваченого ОСОБА_15 , його захисника-адвоката ОСОБА_16 ,

власника арештованого майна ОСОБА_17

та її представника - адвоката ОСОБА_18 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні залу суду в м.Мостиська клопотання адвоката ОСОБА_18 , поданого в інтересах власника арештованого майна ОСОБА_17 про скасування арешту майна, поданого у рамках кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.368 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.368 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.368 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадження Мостиського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.368 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.368 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.368 КК України.

Представник ОСОБА_17 - адвокат ОСОБА_18 звернулася до суду із клопотанням про скасування арешту майна, в обґрунтування якого зазначила наступне. Так, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва було задоволено клопотання сторони обвинувачення та накладено арешт на грошові кошти. Вказує, що грошові кошти, які були вилучені у ОСОБА_17 під час обшуку не можуть вважатись доказом у даному кримінальному провадженні в розумінні КПК України, а тому не можуть бути використані в даній справі для доведення вини обвинувачених. Вважає, що арешт грошових коштів підлягає скасуванню з огляду на те, що грошові кошти належать особі, яка в кримінальному провадженні не має жодного процесуального статусу. Покликалась на те, що слідчий суддя при винесенні ухвали про арешт майна не оцінив наслідки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт грошових коштів, адже власник не може скористатись своїм власним отриманими законним способом грошима для власних потреб. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Так, як ОСОБА_17 не може бути особою, яка в силу закону несе відповідальність, тому в даному випадку можна робити висновок, що по відношенню до грошових коштів, які належать їй на законних підставах відпала потреба у їх арешті.

З огляду на наведене вище, просила суд скасувати арешт грошових коштів: 18500 доларів США, 200 Євро, 450 Євро, 200 Євро, 510 Євро, 445 Євро, 25 доларів США, 20 доларів США,40 доларів США, 5 доларів США, 200 злотих, 200 злотих, 50 злотих, 160 злотих, 150 злотих, і повернути такі її довірительці - ОСОБА_17 .

У судовому засіданні власник майна ОСОБА_17 підтримала клопотання і просить його задовольнити.

У судовому засіданні представник власника майна ОСОБА_17 - адвокат ОСОБА_18 підтримала вказане клопотання і просить таке задовольнити з підстав, що наведені у письмовому клопотанні.

Інші учасники судового процесу, зокрема обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 та їх захисники-адвокати: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 і ОСОБА_9 , в підготовчому судовому засіданні не заперечили щодо задоволення клопотання про скасування арешту майна, зокрема, грошових коштів.

Прокурор ОСОБА_3 щодо задоволення клопотання заперечив, посилаючись на те, що таке клопотання є передчасними та безпідставними, оскільки наведені доводи вже враховувалися під час досудового розслідування слідчим суддею за наслідками розгляду клопотання власника майна ОСОБА_17 про скасування арешту майна. Слід також звернути увагу й на той факт, що вказані речові докази (грошові кошти) ще не були досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні. Оскільки на його (прокурора) переконання підстави для скасування арешту на майно на даній стадії процесу відсутні, вказував на те, що дане питання підлягає вирішенню одночасно з постановленням судового рішення, яким закінчується розгляд справи.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов висновку про наступне.

27.06.2024 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва накладено арешт на майно, яке було виявлено та вилучено під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: - мобільний телефон Apple iPhone 14 Pro; - ноутбук «НР» із зарядним пристроєм; - мобільний телефон «Huawei»; - три роздруківки формату А4 ззовні схожих на трафіки з`єднань абонентів мобільного з`єднання та грошові кошти: 18500 доларів США, 200 Євро, 450 Євро, 200 Євро, 510 Євро, 445 Євро, 25 доларів США, 20 доларів США,40 доларів США, 5 доларів США, 200 злотих, 200 злотих, 50 злотих, 160 злотих, 150 злотих.

08.05.2025 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва частково задоволено клопотання громадянки ОСОБА_17 та скасовано арешт на таке майно: - мобільного телефону Apple iPhone 14 Pro; - ноутбука «НР» із зарядним пристроєм, а також мобільного телефон «Huawei». В задоволенні решти клопотання було відмовлено, зокрема в частині скасування арешту грошових коштів громадянки ОСОБА_17 .

Відповідно до абзацу 1 ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, якщо існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, перетворення, відчуження.

Згідно з приписами ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України (збереження речових доказів) арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування приведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч.11 ст.170 КПК України).

Відповідно до вимог ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, правові підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів визначені частиною третьою ст.170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту ухвали Печерського районного суду м.Києва від 27.06.2024 (ЄУН 757/28061/24-к) встановлено, що на стадії досудового розслідування були наявні достатні підстави обґрунтовано припускати, що мало місце кримінальне правопорушення, що розслідується в рамках кримінального провадження №001218 та відшукане у ході обшуку майно міститиме відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Постановою слідчого групи слідчих Головного слідчого управління Національної поліції ОСОБА_19 від 05 червня 2024 року, - мобільний телефон Apple iPhone 14 Pro, ноутбук «НР» із зарядним пристроєм, мобільний телефон «Huawei», три роздруківки формату А4 ззовні схожих на трафіки з`єднань абонентів мобільного з`єднання і грошові кошти: 18500 доларів США, 200 Євро, 450 Євро, 200 Євро, 510 Євро, 445 Євро, 25 доларів США, 20 доларів США,40 доларів США, 5 доларів США, 200 злотих, 200 злотих, 50 злотих, 160 злотих, 150 злотих, визнано речовими доказами у кримінальному провадження №001218.

Також, як було встановлено, слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва під час розгляду клопотання ОСОБА_17 про скасування арешту майна, що вилучені грошові кошти за адресою місця проживання останньої можуть бути такими, що набуті кримінально протиправним шляхом, а тому в розумінні ст.98 КПК України є речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Посилання ОСОБА_17 у клопотанні про скасування арешту майна, адресованому слідчому судді Печерського районного суду м.Києва на законність походження вилучених грошових коштів, на даному етапі досудового розслідування не впливає на правильність висновків слідчого судді, оскільки з огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, може бути вилучено та арештовано незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

В силу ст.41 Конституції України, ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ проти Об`єднаного Королівства"). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Як встановлено п.2 ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, суд приходить до висновку, що означені в ньому доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно, в контексті також того, що вказане питання було предметом перегляду ухвали слідчого судді про скасування арешту майна і доводам заявника ОСОБА_17 в цій частині було надано відповідну оцінку.

Грошові кошти, які вилучені під час обшуку за місцем проживання громадянки ОСОБА_17 , щодо якої порушено питання про скасування з них арешту, відповідають критерію речового доказу у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, де предметом злочинів є грошові кошти, визнані такими постановою слідчого в кримінальному провадженні. При постановленні ухвали про накладення арешту на майно враховано, що є всі обґрунтовані підстави для накладення арешту на таке майно саме у зв`язку з необхідністю досягнення мети, передбаченої ч.2 ст.170 КПК України забезпечення збереження речових доказів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що арешт на майно накладено обґрунтовано, оскільки постановою слідчого групи слідчих Головного слідчого управління Національної поліції ОСОБА_19 від 05 червня 2024 року, мобільний телефон Apple iPhone 14 Pro, ноутбук «НР» із зарядним пристроєм, мобільний телефон «Huawei», три роздруківки формату А4 ззовні схожих на трафіки з`єднань абонентів мобільного з`єднання і грошові кошти: 18500 доларів США, 200 Євро, 450 Євро, 200 Євро, 510 Євро, 445 Євро, 25 доларів США, 20 доларів США,40 доларів США, 5 доларів США, 200 злотих, 200 злотих, 50 злотих, 160 злотих, 150 злотих визнано речовими доказами у кримінальному провадження №001218 та доведено, що вказане майно відповідає критеріям визначеним ст.98 КПК України.

Суд враховує ту обставину, що майно, яке може мати ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні. Тим більше, належність грошових коштів не є предметом розгляду питання про скасування арешту майна, накладеного в кримінальному провадженні на стадії підготовчого провадження і суд на стадії підготовчого провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті.

Також, суд вважає необґрунтованими посилання сторони заявника на відсутність підстав для накладення арешту у зв`язку із тим, що заявниця ОСОБА_17 не має ніякого відношення до вчинення кримінального правопорушення, а тому, не є належним суб`єктом застосування таких заходів забезпечення кримінального провадження, оскільки, такий арешт по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження, а це, в свою чергу, не суперечить абз.2 ч.10 ст.170 КПК України.

Враховуючи стадію судового провадження, коли свідки по справі судом ще не допитані, письмові докази судом не досліджувались, обвинувачені пояснення суду не надавали, суд позбавлений можливості прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо розгляду клопотання представника особи, щодо майна якої вирішується питання про скасування арешту - адвоката ОСОБА_18 .

Крім того, до завдань суду на даному етапі провадження (триває підготовче провадження) не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження, а скасування арешту майна на стадії підготовчого судового провадження може призвести до знищення речових доказів, які ще не досліджені судом, що в свою чергу може перешкодити кримінальному провадженню, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, яке відповідно до ст.2 КПК України полягає, серед іншого, в забезпеченні повного судового розгляду, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що потреба в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна щодо них не відпала.

Відповідно до положень ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Також слід звернути увагу, що вирішення долі речових доказів здійснюється судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України під час ухвалення вироку.

Враховуючи наведене, доводи клопотання не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно, представником заявника не спростовано значення вказаних грошових коштів як речових доказів, і відповідно, не доведено, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба, вказане клопотання заявлено під час підготовчого провадження, до початку встановлення наявності чи відсутності підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, до початку вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, передбачених ст.315 КПК України, до призначення справи до судового розгляду, потреби кримінального процесуального характеру, для забезпечення яких накладено арешт не відпали, тому клопотання про скасування арешту з майна, про який зазначає в своєму клопотанні представник власника майна, заявлене передчасно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 314-317, 369-372 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_18 , поданого в інтересах власника арештованого майна ОСОБА_17 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Повний текст ухвали складено 11.11.2025 року.

Суддя ОСОБА_1