ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3339/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні, внесене 25 листопада 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004271, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Прилуки Чернігівської обл, одруженого, працюючого, менеджером СТО, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 121 КК України

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2025 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшло вказане вище клопотання.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 26 листопада 2025 року матеріали клопотання передано судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що слідчим відділом Дарницького УП ГУНП у місті Києві розслідується кримінальне провадження № 0004271, відомості про яке внесені до ЄРДР 25 листопада 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідування час та місці між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт з приводу спільного ведення підприємницької діяльності.

Надалі, у ОСОБА_6 на ґрунті незгоди із способом ведення підприємницької діяльності ОСОБА_8 , виник умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень останньому.

Так, 24 листопада 2025 року, близько 15 год. 30 хв., ОСОБА_6 зустрівся із ОСОБА_8 на території біля приватного підприємства СТО «Прогресс авто», що розташоване за адресою м. Київ, вул. Здолбунівська, 16, де останні здійснюють підприємницьку діяльність, та між ними продовжився словесний конфлікт з приводу ведення підприємницької діяльності.

Реалізуючи свій умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, підійшов до ОСОБА_8 , та став наносити останньому цілеспрямовані удари кулаками рук в область голови. Від завданих ударів, потерпілий ОСОБА_8 втратив рівновагу та впав на бетонне покриття.

Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, направленого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_6 знов наблизився до потерпілого, який в цей момент намагався підвестись, та заважаючи йому підвестися, продовжив наносити хаотичні удари взутою правою ногою в область тулуба та голови потерпілого ОСОБА_8 . Своїми діями, ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_8 , тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої відкритої черепно-мозкової травми: забою головного мозку лівої лобної, скроневої ділянки справа, травматичний САК, лінійного перелому потиличної кістки зліва, забоїв, саден м`яких тканин голови, обличчя, закритої травми грудної клітини: перелому 7-8 ребер зліва без зміщення.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Слідчий посилається на те, що підставою звернення з клопотанням про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 184 КПК України, є встановлення під час досудового розслідування наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_6 переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

У зв`язку з чим, у своєму клопотанні слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з можливістю внесення застави.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та доводи, що його обґрунтовують, просила суд клопотання задовольнити, посилаючись на доводи вказані у ньому, враховуючи наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

В обґрунтування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, для запобігання яких до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, прокурор посилається на те, що ризиком того, що ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового слідства та/або суду є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення може навмисно ухилятись від явки до органу досудового слідства та суду, тобто переховуватись з метою уникнення кримінальної відповідальності. Прокурор наголосила, що підозрюваний може впливати на потерпілого, який наразі перебуває у лікарні у тяжкому стані, а також може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення відносно потерпілого, враховуючи обставини, при яких було вчинено інкриміноване підозрюваному це кримінальне правопорушення. Зазначила, що вчинений підозрюваним злочин був здійснений із застосуванням насильства, а тому просила суд обрати саме запобіжний захід у виді тримання під вартою без можливості внесення застави.

Захисник потерпілого - адвокат ОСОБА_4 підтримала думку прокурора, зазначила, що потерпілий перебуває у реанімації. Наголосила, що тілесні ушкодження наносилися потерпілому з особливою жорстокістю. Просила суд застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід, про який просить прокурор.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказав, конфлікт дійсно мав місце, але цьому були свої передумови, про які зазначав у своїх письмових поясненнях підозрюваний. Також вказав, що за певний час до цього ОСОБА_6 також були нанесені тілесні ушкодження потерпілим, і тоді він не зміг захиститись, але подав заяву до управління поліції про побиття. На цей раз підозрюваний, враховуючи поведінку потерпілого сміг захиститись від його нападів. Вказав, що підозрюваний потерпілого знає приблизно рік, ремонтував йому автомобіль, між ними були певні дружні відносини. Потім потерпілий почав говорити ОСОБА_6 , що половина бізнесу належить йому та вимагав, щоб підозрюваний віддав йому частку в бізнесі, яка належить іншій особі. Протягом 8 місяців підозрюваний віддав потерпілому 800000 грн. Також адвокат зазначив, що підозрюваний одружений, має чотирьох дітей, молодшому із яких всього два роки, має тісні соціальні зв`язки, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно, від слідства не переховувався. Самостійно з`явився за викликом до поліції та приніс взуття, в якому наносив удари потерпілому та добровільно віддав його. Зауважив, що вони готові віддати вже працівникам поліції закордонний паспорт підозрюваного на підтвердження відсутності ризику переховування. Захисник наголосив, що підозрюваний зареєстрований у м. Прилуки та має постійне місце проживання у Києві, замається волонтерською діяльністю, збирається надавати матеріальну допомогу потерпілому, перерахував кошти на ліки. Поміж іншим, адвокат просив суд застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав доводи захисту, зазначив, що у нього із потерпілим вже давно виник конфлікт, потерпілий погрожував йому, побив його та він писав заяву до поліції. Підозрюваний наголосив, що жалкує, що цього разу трапилося саме так.

Вислухавши прокурора, адвоката потерпілого, підозрюваного та його захисника, дослідивши надані до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом Дарницького УП ГУНП у місті Києві розслідується кримінальне провадження № 0004271, відомості про яке внесені до ЄРДР 25 листопада 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КК України.

25 листопада 2025 року в рамках зазначеного кримінального провадження ОСОБА_6 було затримано в порядку, передбаченому статтею 208 КПК України.

25 листопада 2025 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 121 КК України.

В якості підтвердження обґрунтованості підозри органом досудового розслідування до матеріалів клопотання надано наступні докази: протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію; довідку з КНП «Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва» видана на ім`я ОСОБА_8 протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 від 25.11.2025 р; протоколи допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , від 25.11.2025; протокол огляду файлу (відеозапису) від 25.11.2025; протокол затримання ОСОБА_6 від 25.11.2025; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 25.11.2025; інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Так, у пункті 32 справи «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, Series А, № 182) від 30 серпня 1990 року зазначено, що обґрунтована підозра це коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На думку суду, обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення статті 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дослідивши у судовому засіданні надані органом досудового розслідування докази, суд дійшов висновку про те, що вони є такими, що обґрунтовують підозру ОСОБА_6 в інкримінованому злочині, так як надані слідчим докази свідчать про те, що ОСОБА_6 міг вчинити інкриміновані дії при зазначених у клопотанні обставинах.

Крім того, підозрюваний не заперечує факту побиття потерпілого.

Отже, суд вважає, що має місце наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчинені злочину, передбаченого частиною першою статті 121 КК України. При цьому, злочин, передбачений частиною першою статті 121 КК України відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8-ми років.

Слід враховувати, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог частини першої статті 368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із частиною другою статті 177 КПК України окрім обґрунтованої підозри підставою застосування запобіжного заходу є також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як вбачається з клопотання, відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,5 частини першої статті 177 КПК України, які обґрунтовують наявність підстав для застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, впливати на потерпілого і свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Водночас, виключно тяжкість вчиненого особою кримінального правопорушення, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими ризики переховування від органів досудового розслідування чи суду, з огляду на те, що останній усвідомлює тяжкість покарання за вчинення злочину.

Слідчий суддя враховує, що на даний час до обставин, які підвищують ступінь встановлених ризиків, належить військова агресія Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях.

Слідчий суддя враховує той факт, що діючий на території України режим обмеження виїзду за кордон військовозобов`язаних чоловіків жодним чином не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки стосується обмеження виїзду за кордон у законний спосіб та не виключає можливості здійснення спроб перетнути кордон незаконно, з огляду на те, що наразі частина державного кордону України не контролюється, а тому такий спосіб не може виключатися, як неможливий.

Також слідчий суддя вважає обгурнтованим ризик можливого впливу на потерпілого та свідків, враховуючи зазначені підозрюваним обставини конфлікту, що виник між ним та потерпілим, а також певні передумови, які існували до конфлікту, що відбувся 24 листопада 2025 року. Також слідчий суддя враховує, що свідки-це працівникі СТО, яким керує син підозрюваного та на якому працює сам підозрюваний та вони судом безпосередньо ще не допитані.

Серед іншого, слідчий суддя вважає необгрунтованим ризик продовження вчинення кримінального правопорушення, з огляду на відношення підозрюваного до вчинених дій, розкаяння та намагання допомогти потерпілому у лікуванні, зокрема купівля йому ліків.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно підозрюваного, суд враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому суд враховує рішення Європейського суду з прав людини (див. в т.ч. п.80 рішення по справі «Харченко проти України» (заява № 40107/02) та п. 60 рішення «Єлоєв проти України» (заява №17283/02), якими встановлено, що застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою виключно на підставі наявності підозри є прямим порушенням пункту 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року.

Так статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Слідчим суддею враховуються сімейний стан підозрюваного, зокрема те, що він одружений, має 4-х дітей, наймолодшому з яких 2 роки, те, що він має постійне місце проживання у м. Києві, працевлаштований, має тісні соціальні зв`язки, вину у скоєному визнає, кається, що його дії призвели до таких наслідків, вживає дії, щоб допомогти у лікуванні потерпілому.

Відповідно до положень частини четвертої статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За таких обставин, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні належним чином не доведено підстави необхідності обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про те, що прокурор у судовому засіданні не довів об`єктивними доказами, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Отже, з урахуванням вище викладеного, на переконання слідчого судді, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, його поведінку, зокрема під час затримання та розгляду цього клопотання, усвідомлення наслідків вчинення своїх дій, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде необхідний і достатній для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Встановлено, що підозрюваний довготривалий час проживає разом із сім`єю в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до приписів частин першої, другої статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно із частиною шостою статті 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

З огляду на викладене, беручи до уваги наявність у підозрюваного фактичного місця проживання у м. Києві, враховуючи наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, можливу міру покарання, у випадку визнання його винним, з огляду на положення частини четвертої статті 194 КПК України, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 необхідно відмовити та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту терміном на два місяці із покладенням на нього обов`язків, визначених частиною п`ятою статті 194 КПК України, які будуть пропорційними, помірними, та таким, що не становитимуть надмірний тягар для підозрюваного, тобто не суперечитимуть пункту 2 частині третьої статті 132 КПК України, та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.), оскільки саме даний запобіжний захід дасть змогу уникнути встановленим судом ризикам та забезпечити виконання ним покладених процесуальних обов`язків.

Керуючись статтями 7, 110, 131, 132, 176-178, 181, 183, 186, 193-197, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні клопотання слідчого - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , 1977 року народження запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк два місяці, тобто до 25 січня 2026 року (включно) з забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду, окрім часу переміщення до найближчого укриття під час повітряної тривоги та необхідності отримання екстреної медичної допомоги.

Відповідно до частини п`ятої статті 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора суду за кожною вимогою;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає - м. Київ, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні, за винятком участі у процесуальних діях у присутності слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документ, що надають право на виїзд та в`їзд в України.

Вказані обов`язки покладаються на ОСОБА_6 , 1977 року народження строком до 25 січня 2026 року.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваного покласти на органи Національної поліції за місцем його проживання.

Звільнити ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали суду проголошено 2 грудня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1