УХВАЛА

22 вересня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні керівника Рівненської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження № 0005142 від 13.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України (далі це ж кримінальне провадження) про арешт майна , -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні керівник Рівненської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням у якому просить накласти арешт на майно.

В обґрунтування клопотання зазначає, що відповідно до наказу № 29 командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 27.01.2021 ОСОБА_4 призначено на посаду начальника 146 командно-розвідувального центру (військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_1 (більш точна адреса не підлягає розголошенню, у зв`язку із введенням правового режиму воєнного стану)).

Відповідно до указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/22 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та який неодноразово продовжувався і триває по цей час.

Відповідно до ст. 32 Статуту за своїми військовими званнями начальниками є:

-?військовослужбовці сержантського і старшинського складу - для військовослужбовців рядового складу однієї з ними військової частини;

-?військовослужбовці молодшого офіцерського складу - для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу;

-?майори, капітани 3 рангу, підполковники, капітани 2 рангу - для військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського складу;

-?полковники, капітани 1 рангу, бригадні генерали, коммодори, генерал-майори, контр-адмірали, генерал-лейтенанти, віце-адмірали - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу;

-?генерали, адмірали - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу.

Тому, командир військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_4 під час проходження військової служби за своїм військовим званням та посадою є начальником по відношенню до військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 .

Відповідно до примітки (п. 1) до ст. 425 КК України, під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування, тобто командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 є військовою службовою особою.

Також у військовій частині НОМЕР_1 проходять військову службу, серед інших, наступні військовослужбовці: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2023 № 270 солдата ОСОБА_5 , призначено на посаду водія групи тактичної особової розвідки відділення збору інформації військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2023 № 270 солдата ОСОБА_7 , призначено на посаду водія групи тактичної особової розвідки відділення збору інформації військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.11.2024 № 330 солдата ОСОБА_6 , призначено на посаду електрика-моториста відділення матеріально технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, військовослужбовці вказаної військової частини: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебували у підпорядкуванні командира військової частини НОМЕР_1 - підполковника ОСОБА_4 .

При цьому, військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 перебувають на грошовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 .

Відтак, підполковник ОСОБА_4 виконуючи обов`язки військової служби, відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України є службовою особою, яка постійно виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції.

Більш того, підполковник ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреного йому підрозділу, за забезпечення охорони державної таємниці, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів, за всебічне забезпечення підрозділу, за додержання принципів соціальної справедливості, а також зобов`язаний, серед іншого, бути ввічливим і справедливим у ставленні до підлеглих, не принижувати їх честі і гідності, проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини, виявляти чуйність та бути уважним до підлеглих, поєднувати вимогливість і принциповість з повагою до їх честі і гідності.

Відповідно до частини 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно п. 5 окремого доручення Міністра оборони України щодо врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету міністрів України №168 від 28.02.2022 (далі окреме доручення МО України від 23.06.2022) - виплата додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової частини. В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 гривень за місяць обов`язково зазначаються підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо.

Разом з тим, командир військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_4 , будучи начальником відносно військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 за посадою та військовим званням, достовірно знаючи вищевказані статутні вимоги, які регламентують взаємовідносини між військовослужбовцями та порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, маючи на меті залучення підлеглих військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 в особистих цілях, за рахунок здійснення виплат таким військовослужбовцям грошового забезпечення починаючи не пізніше ніж з березня 2024 року та надалі у різний проміжок часу, обіймаючи посаду, що пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків, перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 , яка розташована у АДРЕСА_1 (більш точна адреса не підлягає розголошенню, у зв`язку із введенням правового режиму воєнного стану), у військовому званні «підполковник», діючи у порушення вимог ст. ст. 3, 19, 21, 28, 68 Конституції України, ст. ст. 6, 11, 16, 29, 30, 37, 49, 50 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а також інших нормативно-правових актів, які регулюють вищевказані взаємовідносини, діючи умисно, грубо порушуючи порядок проходження військової служби, в умовах воєнного стану,усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перевищуючи надані йому службові повноваження та владу, у власних цілях, як військова службова особа, будучи начальником для підлеглих військовослужбовців ввіреного йому підрозділу за військовим званням та посадою - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , організував спільно з іншими військовими службовими особами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 механізм ухилення цими військовослужбовцями від проходження військової служби шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів, одночасно незаконно залучив їх у відведений для виконання обов`язків військової служби час, в умовах повномасштабного вторгнення країни агресора, до проведення ремонту та будівельних робіт приватного будинку та господарських будівель на земельній ділянці із кадастровим номером: :15:015:0035, що знаходиться у селі Лагодів Золочівського району Львівської області та належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, чим фактично незаконно усунув їх від виконання обов`язків військової служби та завдав тяжких наслідків у вигляді незаконно нарахованого та виплаченого фінансовим підрозділом ОСОБА_5 грошового забезпечення за період відсутності на військовій службі у період з березня 2024 по липень 2025 року у сумі близько 524 000 грн., нарахованого та виплаченого фінансовим підрозділом ОСОБА_7 грошового забезпечення за період відсутності на військовій службі з березня 2024 по липень 2025 року в сумі близько 522 000 грн., нарахованого та виплаченого фінансовим підрозділом ОСОБА_6 грошового забезпечення за період відсутності на військовій службі з грудня 2024 по липень 2025 року у сумі близько 269 664 грн., при цьому підставою для таких виплат стали складені ОСОБА_4 та іншими військовими службовими особами військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 оформлені і подані офіційні документи, у які внесено завідомо неправдиві відомості.

Вказаними діями ОСОБА_4 , за попередньою змовою з іншими військовими службовими особами військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 спричинив тяжкі наслідкиДержаві Україна на загальну суму близько 1 315 664 грн., а також тяжкі наслідки суспільству у вигляді підриву авторитету держави, створення уявлення суспільства про вседозволеність та безкарність службових осіб військових частин, неналежне здійснення покладених завдань сил оборони, зокрема щодо своєчасного та повного забезпечення функціювання та підтримки інших військових формувань для відбиття збройної агресії російської федерації проти України.

Санкція частини 5 статті 426-1 КК України передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років та, відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України, вказане кримінальне правопорушення відносяться до категоріїособливо тяжкихзлочинів.

17вересня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Разом з тим, 17.09.2025 старшим слідчим в ОВС 3 СВ (з дислокацією у м. Рівному) ТУ ДБР у м. Хмельницькому ОСОБА_8 проведено обшук земельної ділянки із кадастровим номером :15:015:0035, що знаходиться у с. Лагодів Золочівського району Львівської області, власником якої є ОСОБА_4 , де в ході обшуку у військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 вилучено мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro» у чохлі силіконовому із сім-карткою НОМЕР_3 та esim НОМЕР_4 .

Окрім того вказаним протоколом обшуку у військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вилучено мобільний телефон марки «RedmiNote 11» із сім-карткою НОМЕР_5 та НОМЕР_6 .

Разом з тим в ході обшуку за вказаною адресою виявлено та вилучено 15 ТТН- накладних, 5 блокнотів із чорновими записами, план-схема будівництва на 1 арк., чеки, квитанції та накладні у кількості 74 штуки, які мають значення для кримінального провадження.

Вищевказані речі являються речовими доказами у цьому кримінальному провадженні про що винесена відповідна постанова слідчого.

Згідно із нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

До початку розгляду клопотання слідчим подана заява про розгляд клопотання у його відсутність, у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить задовольнити вказане клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутності учасників провадження, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. ч.2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

У відповідності до положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

В даному випадку не накладання арешту на вищевказане майно може призвести до настання наслідків втрати інформації про обставини вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, оскільки вказане майно може бути використано як доказ доведення чи спростування певних обставин вчинення даного кримінального правопорушення, крім того вказане майно може бути використане для забезпечення належного покарання винної особи.

З огляду на обставини вчинення розслідуваного злочину, та наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза зміни або пошкодження необхідних слідству відомостей, які можуть бути використані в суді як докази, розгляд указаного клопотання прошу проводити без виклику володільців речей.

Згідно статті 64-2 Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що вищевказані матеріальні об`єкти є доказами у кримінальному провадженні виникла необхідність у накладенні арешту на майно вилучене 17вересня 2025 року під час обшуку земельної діялянки із кадастровим номером :15:015:0035, що знаходиться у с. Лагодів Золочівського району Львівської області, власником якої є ОСОБА_4 , з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також їх дослідження в ході досудового розслідування.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 173 КПК України та вищевикладене, є необхідним накласти арешт майно, вилучене за вищевказаних обставин, оскільки наявні достатні підстави вважати, що майно відповідає критеріям встановленим ст. 98 КПК України, а незастосування арешту може призвести до втрати чи його пошкодження.

Керуючись ст. 170, 171,175 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора - задоволити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпоряджання та користування на тимчасово вилучене майно, а саме: мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro» у чохлі силіконовому із сім-карткою НОМЕР_3 та esim НОМЕР_4 , мобільний телефон марки «RedmiNote 11» із сім-карткою НОМЕР_5 та НОМЕР_6 , 15 ТТН- накладних, 5 блокнотів із чорновими записами, план-схема будівництва на 1 арк., чеки, квитанції та накладні у кількості 74 штуки.

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_9