Номер провадження: 11-кп/813/2542/25
Справа № 500/6198/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.09.2025 року у кримінальному провадженні №0001788 від 23.07.2015 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Камишівка, Ізмаїльського району, Одеської області, громадянина України, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Багате, Ізмаїльського району, Одеської області, громадянина України, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , та проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.2 ст.345 КК України,

встановив:

оскарженою ухвалою суду ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачені у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України, звільнені від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001788, закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід обвинуваченим місцевим судом не обирався.

Вироком суду вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з вироком суду заступник керівника обласної прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просить змінити ухвалу суду в частині процесуальних витрат з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та виключити з резолютивної частини ухвали рішення суду про стягнення з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 документально підтверджених витрат на залучення експерта для проведення судових експертиз в сумі 2764,35 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, прокурор посилається на постанову ОП ВС від 12.09.2022 року (справа №203/241/17), відповідно до якої, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, у тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, крім витрат, пов`язаних, зокрема із залученням експерта стороною захисту.

Прокурор зазначає, що ініціатором проведення судових експертиз був орган досудового розслідування, проте, суд стягнув з обвинувачених витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз в сумі 2764, 35 грн., у зв`язку з чим, істотно порушено вимоги кримінального процесуального законодавства.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, ухвала суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржена.

Обвинувачені, захисники та потерпілі в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Захисник ОСОБА_10 звернулася до суду з клопотанням про розгляд скарги без її участі та участі обвинуваченого ОСОБА_9 .

Відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України, апеляційний розгляд проведено без участі обвинувачених, їх захисників та потерпілого, оскільки їх участь під час розгляду апеляційної скарги прокурора не є необов`язковою, а самі обвинувачені та потерпілі не звертались до апеляційного суду з клопотанням про бажання приймати участь в розгляді справи особисто.

Крім цього, в апеляційній скарзі прокурора не порушується питання про погіршення становища обвинувачених, що не вимагає їх обов`язкової участі.

Апеляційний суд вважає, що подальше відкладення розгляду справи не відповідатиме положенням ст.28 КПК щодо розумних строків кримінального провадження.

При цьому, колегія суддів вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого судового рішення, апеляційним судом були створені всі умови для реалізації права учасників процесу на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки місцевого суду про звільнення обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.4 ст.296, ч.2 ст.345 КК України на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження, за обставин, викладених в ухвалі, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, та ці обставини ніким не оспорюються.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються, апеляційним судом не встановлено, а тому ці обставини не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим суд, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК, переглядає ухвалу суду лише в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі прокурор посилається лише на необґрунтованість ухвали місцевого суду в частині порядку стягнення з обвинувачених процесуальних витрат, ухвала місцевого суду перевіряється лише в цій частині.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Надаючи оцінку доводам прокурора про незаконність ухвали суду першої інстанції в частині порядку стягнення з обвинувачених процесуальних витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Процесуальні витрати це передбачені кримінальним процесуальним законом затрати, які виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, понесені органами досудового розслідування, прокуратури і суду та іншими учасниками кримінального провадження. Умовно їх можна поділити на: витрати, які учасник кримінального провадження несе самостійно та витрати, які здійснюються за рахунок Державного бюджету України.

Приписами ст. 118 КПК встановлено, що процесуальні витрати складаються із: 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Згідно з приписами ч.1 ст.122 КПК витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З аналізу положень кримінального процесуального закону, які регулюють питання розподілу та стягнення процесуальних витрат, слідує, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, а на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. При цьому, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою (ч.1 ст.124, ч.1 ст.126, п.13 ч.1 ст.368, ч.4 ст.374 КПК).

Враховуючи викладене, стягнення процесуальних витрат з обвинуваченого можливе за наявності таких підстав: визнання особи винною у вчиненні злочину (обвинувальний вирок суду), факт понесення процесуальних витрат (документально підтверджені витрати).

У висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 17.06.2020 року (справа №598/1781/17), зазначено, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Тобто Великою Палатою Верховного Суду вказано на необхідність вирішення питання щодо процесуальних витрат у різних за процесуальною формою судових рішеннях, однак не визначено які саме витрати необхідно стягувати з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності, а які відносити на рахунок держави.

Разом з цим, кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до висновків Об`єднаної палати Касаційного кримінального Верховного Суду, викладених у постанові від 12.09.2022 року (справа №203/241/17), якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані із здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відноситься на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема із залученням експерта стороною захисту.

У даному кримінальному провадженні відповідно до обвинувального акта вбачається наявність процесуальних витрат на залучення експертів за проведення експертизи вибухових речовин продуктів вибуху та пострілу №1086від 28.07.2015 року 2304 грн.; судово-балістичної експертизи №418-Б від 28.07.2015 року 736 грн. 56 коп.; судової експертизи вибухових речовин продуктів вибуху та пострілу №1088 від 27.07.2015 року 2304 грн.; судової трасологічної експертизи №275від 28.07.2015 року 184 грн. 14 коп. Загальна вартість яких становить 5528 грн. 70 коп.

Оскарженою ухвалою питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні місцевим судом вирішено шляхом стягнення з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у дохід держави процесуальних витрат на залучення експертів по 2764 грн. 35 коп. з кожного, що не відповідає приписам кримінального процесуального закону.

Колегія суддів звертає увагу, оскільки місцевим судом ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.4 ст.296, ч.2 ст.345 КК України на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження щодо них закрито, при цьому ініціатором проведення судових експертиз у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування (п.п. 7, 8, 14, 15 Реєстру матеріалів досудового розслідування), тому відповідно до приписів ч.2 ст.122, ст.124 КПК, з урахуванням вищевказаних висновків Об`єднаної палати Касаційного кримінального Верховного Суду витрати на проведення зазначених експертиз, загальна вартість яких становить 5528 грн. 70 коп., покладаються на рахунок держави.

За таких обставин, рішення місцевого суду про стягнення процесуальних витрат за проведення експертиз з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не відповідає правовим висновками Об`єднаної палати Касаційного кримінального Верховного Суду.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів визнає доводи прокурора обґрунтованими.

За наведених обставин, оскаржена ухвала підлягає зміні, шляхом доповнення резолютивної частини ухвали вказівкою про те, що витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні №0001788 від 23.07.2015 року у сумі 5528 грн. 70 коп. (п`ять тисяч п`ятсот двадцять вісім гривень сімдесят копійок) необхідно віднести на рахунок держави.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити її, в тому числі і шляхом зміни резолютивної частини ухвали.

Згідно п.3 ч.1 ст.409 КПК підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, змінити ухвалу місцевого суду та доповнити резолютивну частину ухвали вказівкою про вирішення питання щодо процесуальних витрат.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.09.2025 року, якою звільнено обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.4 ст.296, ч.2 ст.345 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закрито кримінальне провадження №0001788 від 23.07.2015 року щодо них змінити.

Виключити з резолютивної частини ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.09.2025 року абзаци третій та четвертий.

Доповнити резолютивну частину ухвали вказівкою про те, що витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні №0001788 від 23.07.2015 року, а саме за проведення судових експертиз у сумі 5528 грн. 70 коп. (п`ять тисяч п`ятсот двадцять вісім гривень сімдесят копійок) віднести на рахунок держави.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_11 ОСОБА_4