Справа № 287/2418/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000249 від 22.10.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в межах кримінального провадження №0000249 від 22.10.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. У вказаному клопотанні заступник начальника СВ ОСОБА_3 просить подане клопотання задоволити та накласти арешт на:

1. Майно вилучене у ході проведення огляду місця події від 22.10.2025 року, а саме: металеву сокиру - шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування вказаним майном.

2. Майно вилучене у ході проведення невідкладного обшуку від 22.10.2025 року за адресою АДРЕСА_1 , а саме:

- автомобіль марки «УАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , фактичним володільцем та користувачем якого є ОСОБА_5 - шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_5 на відчуження, розпорядження і користування вказаним майном;

- лопату - шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування вказаним майном.

3. Майно вилучене у ході проведення невідкладного обшуку від 22.10.2025 року за адресою АДРЕСА_2 , а саме:

- автомобіль марки «Volkswagen», модель «Transporter», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , фактичним володільцем та користувачем якого є ОСОБА_7 - шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на відчуження, розпорядження і користування вказаним майном;

- акумуляторну електропилу марки «Parkside» - шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування вказаним майном;

- чоловічу куртку зеленого кольору - шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування вказаним майном.

Від начальника СВ ОСОБА_8 до суду надійшла письмова заява з проханням розглядати клопотання без його участі. Клопотання підтримує та просить задоволити.

Від прокурора ОСОБА_4 до суду надійшла письмова заява з проханням розглядати клопотання без його участі. Подане клопотання підтримує та просить задоволити.

Власник майна ОСОБА_6 , фактичний володілець майна ОСОБА_5 , а також користувач майна ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлені у встановленому законом порядку, що стверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого (а у визначених законом випадках дізнавача) та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи стислі строки, встановлені законом для розгляду клопотання, вжиття судом необхідних заходів для забезпечення явки в судове засідання учасників кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду клопотання без участі сторін та без фіксації даної процесуальної дії за допомогою технічних засобів відповідно до положень частини 1, 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України.

Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що 22.10.2025 року, о 13 год. 35 хв., до відділення поліції №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області надійшло повідомлення від працівника СБУ ОСОБА_9 про те , що 15 хв. тому, під час виконання завдання, невідомі особи пошкодили лобове скло та дах автомобіля сокирою.

За даним фактом відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000249 від 22.10.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Проведеними заходами встановлено, що 22.10.2025 року, близько 13 год. 20 хв., в с. Радовель, по вул. Озерянській, Коростенського району, Житомирської області працівники СБУ здійснювали фільтраційні заходи на службовому автомобілі марки «NISSAN PATHFINDER», державний номерний знак НОМЕР_3 . В цей час, до них підійшла група чоловіків у кількості п`яти осіб, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 .

Зазначені особи, при собі мали предмети заздалегідь заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень (лопати, сокири та ін.), переслідуючи хуліганські мотиви, перебуваючи у громадському місці на вул. Озерянській в с. Радовель, Коростенського району, Житомирської області, почали агресивно себе поводити та провокувати працівників УСБУ в Житомирській області, висловлюючи погрози у їх сторону. З метою уникнення конфлікту, працівники СБУ на автомобілі марки «NISSAN PATHFINDER», державний номерний знак НОМЕР_3 , виїхали за межі села у польовий масив у напрямку с. Дружба, Коростенського району, Житомирської області. В цей час вищезазначені особи на автомобілі марки «Volkswagen», модель «Transporter», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , у салоні якого перебували ОСОБА_12 та ОСОБА_10 та на автомобілі марки «УАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 у салоні якого перебував ОСОБА_11 , наздогнали працівників УСБУ в Житомирській області за межами населеного пункту та вийшли з автомобілів перекривши подальший рух, тримаючи в руках різний господарський інвентар (сокири, лопати, акумуляторну електропилу) продовжили вчиняти хуліганські дії під погрозою застосування заздалегідь заготовлених предметів, після чого, ОСОБА_11 , тримаючи сокиру у руках завдав удару по стійці вікна автомобіля з водійської сторони та кинув сокиру у вікно дверей водія розбивши його. ОСОБА_5 , в свою чергу завдав декілька ударів лопатою по кузову автомобіля, після чого працівникам УСБУ вдалося виїхати з місця події.

Після вчинення протиправних дій група осіб, покинула місце події та вжила заходів для переховування знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

У подальшому працівниками УСБУ в Житомирській області, в ході безперервного переслідування підозрюваних осіб, встановлено, що автомобіль марки «УАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , зазначені особи помістили на територію домоволодіння свого знайомого ОСОБА_13 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В свою чергу, автомобіль марки «Volkswagen», модель «Transporter», державний номерний знак НОМЕР_2 , зазначені особи помістили на територію домоволодіння ОСОБА_14 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

22.10.2025 року з 18 год. 39 хв. по 19 год. 34 хв., в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, працівниками ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області проведено невідкладний обшук житла особи, а саме домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході проведення невідкладного обшуку виявлено та вилучено автомобіль марки «УАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , та лопату, яка знаходилась в салоні автомобіля.

Також, 22.10.2025 року, з 21 год. 34 хв. по 22 год. 10 хв., в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, працівниками ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області проведено невідкладний обшук житла особи, а саме домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

В ході проведення невідкладного обшуку виявлено та вилучено автомобіль марки «Volkswagen», модель «Transporter», державний номерний знак НОМЕР_2 , чоловічу куртку зеленого кольору та акумуляторну електропилу марки «Parkside», які знаходились в салоні автомобіля.

Крім того, 22.10.2025 року в ході проведення огляду місця події на автодорозі в селищі Дружба, Коростенського району, Житомирської області проведено огляд пошкодженого автомобіля у салоні якого виявлено та вилучено металеву сокиру.

Постановами слідчого вилучене в ході проведення огляду місця події та невідкладних обшуків майно визнано речовими доказами та знаряддями вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального провадження, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Ч. 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою згідно положень ч. 1 ст. 94 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 89, 94 КПК України оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Так, слідчий суддя на даній стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для вирішення питання про арешт майна, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною другою статті 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стандарт доведення «достатні підстави», необхідність застосування якого передбачає ч. 3 ст. 170 КПК України, не вимагає від сторони обвинувачення надання безумовних та беззаперечних доказів, а передбачає необхідність наведення достатньо вагомих фактів та об`єктивних відомостей, аналіз яких у їх взаємозв`язку між собою дозволяє дійти висновку про відповідність вилученого майна критеріям речових доказів.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Усталена практика Європейського суду з прав людини вказує на те, що правомірність втручання у здійснення права власності з боку держави оцінюється з урахуванням того, що таке втручання повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»). Поняття загального (суспільного) інтересу, якому слугувало втручання у право власності під час кримінального провадження, Європейський суд з прав людини пов`язує з видом застосованого заходу обмеження або позбавлення права власності та використовує його у тісному взаємозв`язку з поняттям правомірної мети застосування відповідного заходу. У п. 188 рішення по справі «East / West Alliance Limited» проти України» вказано, що накладення арешту на речові докази може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства.

У рішенні по справі «Смирнов проти росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене під час огляду місця події та невідкладних обшуків майно, може відповідати критеріям ст. 98 КПК України, оскільки є всі підстави вважати, що вилучене майно може містити відомості, які будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Викладене в повній мірі підтверджується долученими до матеріалів клопотання постановами слідчого про визнання та долучення до справи речових доказів, згідно якої вищезазначене вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

В свою чергу не накладення арешту на зазначене тимчасово вилучене майно може призвести до його знищення, приховування, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.

Зв`язок даного майна із вчиненням злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, підлягає встановленню в процесі здійснення досудового розслідування, а отже арешт даного майна є виправданим.

В клопотанні про арешт майна прямо зазначено підставу та мету арешту майна, наведено відповідне обґрунтування, вказано обсяг та вид майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а також зазначено про відповідність цього майна критеріям ст. 98 КПК України.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя дійшов переконання, що захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Слідчий суддя вважає, що на даній стадії кримінального провадження існують достатні підстави для накладення арешту на зазначене майно, які виправдовують таке втручання у право власності та є співрозмірним із завданнями кримінального провадження.

Слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до ст. 174 КПК України за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

Клопотання заступника начальника СВ відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000249 від 22.10.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України задоволити.

Накласти арешт на:

1. Майно вилучене у ході проведення огляду місця події від 22.10.2025 року, а саме: металеву сокиру - шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування вказаним майном.

2. Майно вилучене у ході проведення невідкладного обшуку від 22.10.2025 року за адресою АДРЕСА_1 , а саме:

- автомобіль марки «УАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , фактичним володільцем та користувачем якого є ОСОБА_5 - шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_5 на відчуження, розпорядження і користування вказаним майном;

- лопату - шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування вказаним майном.

3. Майно вилучене у ході проведення невідкладного обшуку від 22.10.2025 року за адресою АДРЕСА_2 , а саме:

- автомобіль марки «Volkswagen», модель «Transporter», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , фактичним володільцем та користувачем якого є ОСОБА_7 - шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на відчуження, розпорядження і користування вказаним майном;

- акумуляторну електропилу марки «Parkside» - шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування вказаним майном;

- чоловічу куртку зеленого кольору - шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування вказаним майном.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1