печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду провадження за скаргою захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 03.03.2025 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001166 від 28.02.2025, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2025 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 , яка передана слідчому судді ОСОБА_1 03.07.2025, на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 03.03.2025 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001166 від 28.02.2025.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що оскаржувана постанова від 03.03.2025 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001166 від 28.02.2025 є незаконною, передчасною, винесена на підставі не повного, всебічного і об`єктивного проведення досудового розслідування, не обґрунтована та не вмотивована, а тому підлягає скасуванню.

Особа, яка подала скаргу в судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду скарги повідомлена належним чином. На адресу суду надійшла заява адвоката про розгляд провадження за його відсутності, вимоги скарги підтримує та просить її задовольнити з наведених в ній підстав.

Слідчий, процесуальне рішення якого являється предметом оскарження, в судове засідання двічі не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань до суду не подано.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність дізнавача, слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить наступного висновку.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності дізнавача, слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником, чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як вбачається із заяви від 23.06.2025 про ознайомлення із матеріалами господарської справи № 906/747/25 (надано доступ 24.06.2025), захисником встановлено, що серед додатків до позовної заяви міститься постанова від 03.03.2025 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001166 від 28.02.2025. Відтак, відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України строк на звернення з вказаною скаргою не пропущено.

Зі скарги та долучених до неї матеріалів встановлено, що слідчими Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000085 від 26.09.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 425, ч. 1 ст. 209 Кримінального кодексу України.

21.01.2025 слідчим складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Постановою прокурора від 28.02.2025 матеріали досудового розслідування відносно ОСОБА_4 виділено у кримінальне провадження за № 0001166 від 28.02.2025.

03.03.2025 старшим слідчим Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві винесено постанову про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001166 від 28.02.2025.

Як слідує зі змісту цієї постанови, досудове розслідування зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України - у зв`язку із розшуком підозрюваної ОСОБА_4 .

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Частиною 2 ст. 280 КПК України встановлено, що до зупинення досудового розслідування слідчий, дізнавач зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 280 КПК України досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого, дізнавача за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копія постанови надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які мають право її оскаржити слідчому судді. Після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

Для оголошення у розшук підозрюваного необхідні бути дотримані всі вимоги КПК України, а саме ч. 1 ст. 281 КПК України, яка передбачає, що якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 281 КПК України про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, для оголошення особи у розшук за ст. 281 КПК України повинна існувати сукупність таких обставин як: набуття особою статусу підозрюваного, відсутність інформації щодо місцезнаходження підозрюваного чи перебування його за межами України, здійснення належного повідомлення підозрюваного про необхідність явки до прокурора чи слідчого, декілька (дві або більше) неявок підозрюваного без поважних причин на такі виклики.

З постанови про зупинення досудового розслідування слідує, що 24.01.2025 слідчим Державного бюро розслідування за адресою місця реєстрації ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) скеровано повістки про виклик до ТУ ДБР, розташованого у м. Києві на такі дати: 29.01.2025, 30.01.2025, 31.05.2025, 12.02.2025, 13.02.2025 та 14.02.2025

Втім, на підтвердження своє позиції щодо незаконності постанови захисник надав копію листа від 21.01.2025, яким адвокат ОСОБА_3 повідомив орган досудового розслідування про те, що ОСОБА_4 постійно перебуває та проживає за межами території України, а саме у Республіці Польща у зв`язку із працевлаштуванням. Також, у листі додатково роз`яснено, що інформація щодо точної адреси та підстав перебування ОСОБА_4 на території Республіка Польща буде додатково надана за відповідним запитом органу досудового розслідування.

Разом з тим, інших слідчих (розшукових) дій, слідчим не було вчинено для вручення повідомлення про підозру та повісток.

Захисник зазначає, що в матеріалах кримінального провадження не міститься жодного документу, які б свідчили про те що підозрювана переховується та її місцезнаходження не відоме, до того ж в матеріалах відсутні будь-які документи підтвердження виклику ОСОБА_4 слідчим чи прокурором.

Окрім того, в органу досудового розслідування існувала об`єктивна можливість отримати від захисника ОСОБА_3 точну інформацію щодо місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_4 в Республіці Польща, втім представники органу досудового розслідування не скористалися такою можливістю.

Також слідчий суддя звертає увагу, що згідно з листа Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України від 27.05.2025 вих. № 78205-2025, відповідно до відомостей бази даних «Розшук» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», громадянка ОСОБА_4 , 1993 року народження, у державному розшуку не перебувала та станом на 26.05.2025 не перебуває.

Таким чином, станом на винесення слідчим постанови про зупинення досудового розслідування підозрювана ОСОБА_4 не перебувала у державному розшуку, що є суттєвим порушенням умов зупинення досудового розслідування, а саме положень п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

Водночас, з постанови від 03.03.2025 про зупинення досудового розслідування вбачається, що дане рішення є таким, що прийнято передчасно, на підставі неповно проведеного досудового розслідування без всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин кримінального провадження.

Оскаржувана постанова обґрунтовується тим, що слідчим у кримінальному провадженні було вжито всіх заходів щодо виклику підозрюваної у кримінальному провадженні для участі у проведенні слідчих та процесуальних дій, та місцезнаходження підозрюваної не встановлено.

Наведені доводи не можуть вважатися достатніми для прийняття рішення про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваної у розшук, оскільки в слідства існувала можливість отримати від захисника ОСОБА_3 точну інформацію щодо місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_4 в Республіці Польща, про що останній повідомив листом. Відсутність підозрюваної за місцем проживання не може вважатися підтвердженням ухилення від явки до органу досудового розслідування.

Водночас, слідчий суддя звертає увагу, що в постанові про зупинення досудового розслідування зазначено, що ОСОБА_4 оголошено в розшук 23.09.2024, а повідомлення про підозру складено 21.01.2025, втім оголошення в розшук до моменту повідомлення про підозру неможливе.

Вказана інформація слідчим не спростована і протилежного не встановлено, оскільки пояснень та заперечень відносно вказаної скарги органом досудового розслідування не скеровано.

Враховуючи викладене, слідчим суддею встановлено, що органами досудового слідства формально виконувались вимоги КПК України при винесенні постанов про оголошення розшуку та зупинення досудового розслідування, оскільки не здобуто жодного доказу чи інших фактичних даних, які підтверджували б наявність підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, тобто переховування від органів слідства та суду з метою ухилення, що випливає з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110, ч. 2 ст. 220 КПК України, постанова, крім змісту обставин, які є підставами для її прийняття, має містити мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Тобто, неналежне обґрунтування та відсутність мотивування необхідності винесення постанови про зупинення досудового розслідування, може слугувати приводом для скасування цієї постанови судом.

Слідчий суддя вважає наявні у кримінальному провадженні дані недостатні для висновку про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваної у розшук, оскільки той обсяг інформації, яка наявна, явно не дає змоги стверджувати про ухилення ОСОБА_4 від явки до органу досудового розслідування.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення повного розслідування, з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією із загальних засад кримінального провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Так, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

Дослідивши оскаржуване рішення, слідчий суддя приходить переконання, що на час постановлення слідчим постанови про зупинення досудового розслідування підозрювану ОСОБА_4 не було оголошено в розшук, а також не вчинено всіх слідчих (розшукових) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе для встановлення місцезнаходження особи підозрюваної.

Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).

Слідчий суддя вважає, що постанова про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001166 від 28.02.2025 є необґрунтованою та не відповідає критеріям, визначеним у ст. ст. 2, 9, 110 КПК України, оскільки винесена фактично без проведення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-40, 42, 46, 50, 220, 221, 303, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 03.03.2025 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001166 від 28.02.2025 - задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 03.03.2025 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001166 від 28.02.2025.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1