Справа № 216/8077/25
провадження 1-кс/216/2584/25
УХВАЛА

іменем України

(повний текст)

20 жовтня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого, слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7, в режимі відеоконференції, клопотання слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погодженого із прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою освітою, яка офіційно не працевлаштована, на утриманні має двох малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інших осіб на утриманні не має, в силу ст. 89 КК України не судима, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002077 від 18.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2025 року від слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, строком на 60 діб. При цьому, слідчий просив суд не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у злочині, вчиненому із застосуванням насильства, який спричинив загибель потерпілого.

1. Зміст поданого клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні слідчого відділу Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0002077 від 18.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Так, 17.10.2025 у вечірній час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходилась за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_9 , в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , де допомагала останньому по господарству та вживала спиртні напої.

Приблизно о 21:30 годин 17.10.2025 ОСОБА_4 , маючи намір залишити домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , у супровіді ОСОБА_9 , вийшла на вулицю, де зустріла свого співмешканця ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проходив повз вищезазначеного домоволодіння разом з їх спільним знайомим ОСОБА_11 . Побачивши ОСОБА_4 , у ОСОБА_10 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, раптово виникло почуття ревнощів до співмешканки через ОСОБА_9 , унаслідок чого він влаштував сварку із ОСОБА_4 , що переросла в обопільну бійку, в процесі якої вони перемістились на подвір`я вказаного домоволодіння.

Поведінка та дії ОСОБА_10 обурили ОСОБА_4 , викликавши у неї почуття гострої неприязні до співмешканця та умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень за вказаних мотивів.

Діючи з цією метою, ОСОБА_4 взяла на території домоволодіння господарську щітку на дерев`яному держаку, та таким чином підшукала собі знаряддя злочину.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на подвір`ї домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з умислом спрямованим на спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, утримуючи обома руками вищевказану господарську щітку, приблизно о 21:40 годин 17.10.2025 умисно, зі значною силою, завдала потерпілому ОСОБА_10 , який стояв перед нею та намагався прикриватись руками від ударів, не менше одного удару дерев`яним держаком щітки в область спини та не менше трьох ударів в область голови. Після нанесення ОСОБА_4 чергового удару по голові ОСОБА_10 , дерев`яний держак господарської щітки тріснув, у зв`язку з чим ОСОБА_4 припинила свої протиправні дії та залишила місце злочину, а потерпілий ОСОБА_10 самостійно прослідував на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , звідки, внаслідок різкого погіршення самопочуття, йому було викликано бригаду швидкої медичної допомоги.

Під час госпіталізації ОСОБА_10 до медичного закладу, незважаючи на вжитті медичними працівниками бригади швидкої медичної допомоги реанімаційні заходи щодо рятування життя останнього, о 01:27 годин 18.10.2025, в машині швидкої медичної допомоги, була констатована біологічна смерть ОСОБА_10 .

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 2543 від 18.10.2025, виданого Криворізьким районним відділом ДСУ «ДОБ СМЕ», смерть потерпілого ОСОБА_10 настала в результаті: закритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалася переломом основи черепу, та призвело до набряку головного мозку.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за ознаками: умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілого.

18.10.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

19.10.2025 у вказаному кримінальному провадженню ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Слідчий зазначає, що під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилаючись на викладене, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , а також наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просив застосувати відносно останньої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб та не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у злочині, вчиненому із застосуванням насильства, який спричинив загибель потерпілого.

2. Позиція учасників у судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, просив його задовольнити, зауважив щодо існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник проти задоволення клопотання заперечувала, зазначила, що зазначені прокурором ризики передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є надуманими та необґрунтованими. Просила обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту або застави. Додатково вказала, що підозрювана має на утриманні двох дітей.

Підозрювана ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала свого захисника та просила обрати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт. Додатково вказала, що не має постійного джерела доходу, офіціно непрацевлаштована займається періодичними підробітками.

3. Мотиви та оцінка суду.

3.1. Підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою18 Розділу ІІ КПК України.

Згідно з ч. 1ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: (1) особисте зобов`язання, (2) особиста порука, (3) застава, (4) домашній арешт, (5) тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч. 1ст. 178 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може застосовуватись до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

3.2. Набуття статусу підозрюваної.

Запобіжні заходи на стадії досудового розслідування можуть застосовуватися лише до підозрюваного.

За змістом ч. 1ст. 42 КПК України, статус підозрюваної має, зокрема, особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру.

Частиною 1 статті 276 КПК України визначено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: (1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; (2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; (3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1ст. 278 КПК України).

18.10.2025 о 18.49 годині ОСОБА_4 була затримана в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, складено і підписано 19.10.2025 та вручено останньому 19.10.2025 об 14 год. 48 хв.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_4 набула статусу підозрюваної у цьому кримінальному провадженні і відносно неї може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

3.3. Наявність обґрунтованої підозри.

Кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй злочинів слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність останньої до їх вчинення вірогідною та достатньою для обрання відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованих їй злочинів підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема:

-протоколом огляду місця події від 18.10.2025 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено сліди речовини бурого кольору (далі - РБК) та рушник зі слідами РБК;

-протоколом огляду місця події від 18.10.2025 транспортного засобу бригади швидкої медичної допомоги, в ході якого виявлено труп ОСОБА_10 з ознаками насильницької смерті;

-протоколом огляду місця події від 18.10.2025 території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого вилучено імовірне знаряддя злочину господарську щітку на дерев`яному держаку;

-протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України від 18.10.2025;

-лікарським свідоцтвом про смерть № 2543 від 18.10.2025, виданим на ім`я ОСОБА_10 , складеного судово-медичним експертом Криворізького районного відділу ДСУ «ДОБ СМЕ»;

-повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 19.10.2025;

-показаннями підозрюваної ОСОБА_4 від 20.10.2025;

-показаннями потерпілого ОСОБА_12 ;

-показанями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ;

-речовими доказами у кримінальному провадженні та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, могла вчинити інкримінований їй злочин.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях вини у вчиненні злочинів. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу відносно особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування відносно такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

3.4. Наявність ризиків.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується (частина 1статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, які свідчать про можливе вчинення підозрюваною дій передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК.

3.4.1. Ризик переховування від органів до судового розслідування та суду.

Ризик переховування від суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру процесуальних дій, які належить провести.

При цьому, суд при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_4 можливості переховуватися від органів до судового розслідування та суду. Слідчий суддя погоджується зі стороною захисту про наявність у підозрюваної стійких соціальних зв`язків, разом з тим, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обґрунтовано підозрюється, зазначене не може в повній мірі виключити існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику предбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.4.2. Наявність ризику незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Суд вважає, що оскільки підозрюваній відомі анкетні дані, місце проживання свідків, деякі з них проживають фактично по сусідству з підозрюваною та на теперішній час судом не допитані, вказане свідчить про реальну можливість вчинення спроб неправомірного впливу на останніх з метою надання необхідних підозрюваній показів в майбутньому, враховуючи вимоги ст. 23 КПК України.

З огляду на наведене слідчий суддя приходить до висновку про існування ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.4.3. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Зазначений ризик обгрунтовується в клопотанні слідчого тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочин проти життя та здоров`я особи із застосуванням насильства, а також те, що остання не має будь-якого джерела доходу та не працевлаштована, раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, таким чином підозрювана, перебуваючи на волі, матиме змогу продовжити свою злочинну діяльність.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ст. 89 КК України підозрювана є раніше не судимою особою відомостей про повідомлення їй про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення слідчому судді не надані. З огляду на наведене, сам лише факт притягнення до кримінальної відповідальності підозрюваної 16 років тому не може підтверджувати інснвання ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність прокурором існування ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.5. Наявність інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

- вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваною злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у разі визнання винною, у вчиненні якого їй може загрожувати покарання у виді позбавленням волі на строк до 10 років;

- сімейний стан підозрюваної, яка не перебуває у зареєстрованому шлюбі, на утриманні має двох малолітніх дітей;

- майновий стан підозрюваної, а саме, що остання офіційно не працевлаштована постійного джерела доходу не має;

- репутацію підозрюваної, яка в силу ст. 89 раніше не судима;

- ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, який, на думку слідчого судді, є помірним.

3.6. Наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

На переконання слідчого судді, досліджені під час судового засідання та описані у цій ухвалі ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією підозрюваної, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За встановлених слідчим суддею обставин, необхідним є саме тримання під вартою, оскільки з урахуванням індивідуальних обставин підозрюваної, застосування домашнього арешту або застави, як основного запобіжного заходу буде недостатнім стримуючим фактором від реалізації встановлених ризиків і створить можливості для вчинення нею позапроцесуальних дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню, оскільки остання, володіючи засобами зв`язку, зможе впливати на свідків.

Домашній арешт, у тому числі цілодобовий, пов`язаний з доступом підозрюваної до технічних засобів комунікації та не може повною мірою виключити ризик переховування підозрюваної від органів досудового розслідування, оскільки не передбачає цілодобового контролю за місцем перебування підозрюваної, що, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні в якому вона підозрюється, є досить великим. Окрім того в судовому засіданні встановлено, що помешкання в якому підозрювана має зареєстроване місце проживання є непридатним для проживання. Згоди від будь-яких інших власників житлової нерухомості про надання згоди на застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцезнаходженням такої житлової нерухомості слідчому судді не надано.

Застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи особистої поруки для запобігання встановленим ризикам буде недостатнім, оскільки виконання покладених на підорювану обов`язків буде залежати виключно від волі ОСОБА_4 та їх порушення не матиме для неї очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків, окрім того, жодна особа не звернулась до суду із письмовим зобов`язанням про те, що вони поручаються за виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Зазначені обставини та ризики підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, а вищевказані обставини виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної.

Таким чином, зважаючи на високу інтенсивність встановлених при розгляді клопотання ризиків, з урахуванням особистих характеристик підозрюваної, слідчий суддя приходить до висновку, що відносно підозрюваної слід застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею не встановлено законодавчих обмежень щодо застосування відносно підозрюваної вказаного запобіжного заходу, оскільки п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При цьому, вирішуючи питання про строк дії такого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує інтенсивність встановлених ризиків, обсяг обставин, що підлягають доказуванню, з огляду на правову кваліфікацію та стадію кримінального провадження, а також введений на всій території України воєнний стан, який поза залежністю від волі сторони обвинувачення може ускладнити проведення слідчих та процесуальних дій, а тому вважає за доцільне визначити строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування та з урахуванням часу фактичного затримання, а саме до 16 грудня 2025 року.

3.7. Застосування альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

За приписами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цьогоКодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

При цьому вказана норма не є імперативною, а лише надає право суду не визначати розмір застави.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , встановлені ризики, особу підозрюваної, слідчий суддя вважає недоцільним визначати заставу, оскільки, на думку слідчого судді, на даному етапі досудового розслідування вона не здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

3.8. Висновки за результатами розгляду клопотання.

З урахуванням наведених обставин, що вказують на вчинення діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення та наданих слідчим доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_4 статусу підозрюваної у кримінальному провадженні, про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення нею інкримінованого їй злочину, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то слідчий суддя, дійшов до висновку про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 10, 177, 178, 182-184, 193-197, 211, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою -задовольнити.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, на строк 60 (шістдесят) діб, починаючи з моменту затримання, а саме з 18:20 год. 18 жовтня 2025 року, з утриманням її у Державній установі «Криворізька установа виконання покарань (№3)», тобто до 16 грудня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Зобов`язати прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 негайно повідомити близького родича підозрюваної ОСОБА_4 про взяття під варту останньої.

Строк дії ухвали встановити до 16 грудня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 21.10.2025 о 16 год. 55 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_16