Справа № 502/1181/25
УХВАЛА

06 січня 2026 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

в режимі відеоконференції: захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0000203 від 09.02.2025 р. відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем за контрактом в/ч НОМЕР_1 , 09.02.2025, приблизно о 02:00, перебуваючи на території бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованої по АДРЕСА_2 , де також біля входу на території вказаної бази відпочинку перебував військовослужбовець НОМЕР_2 Прикордонного загону ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні до останнього, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у виді смерті у результаті своїх дій та бажаючи їх настання, здійснив з наявного у нього автомата АК-74 № НОМЕР_3 калібру 5.45 мм два постріли, а саме 1 в праву ногу та 1 в праву частину грудної клітини потерпілого ОСОБА_6 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді: вогнепального наскрізного кульового проникаючого поранення правої половини грудної клітини з ушкодженням 6-го та 7-го правого ребра та середньої частки правої легені, а також тілесне ушкодження у вигляді вогнепального наскрізного поранення правого стегна та правої гомілки у вигляді відкритих переломів середньої частини правої стегнової кістки та правої великогомілкової кістки, які є небезпечними для життя тілесними ушкодженнями та згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» п. 2.1.3. «й», «м», відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України як закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В ході судового розгляду відповідного кримінального провадження, прокурором 05.01.2026 було подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою строком на 60 діб. В обґрунтування вказаного клопотання прокурор у ньому та в судовому засіданні зазначив, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за особливо тяжкий злочин, а також може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, з урахуванням того, що обвинувачений з ними знайомий та йому відоме їх місце проживання. Крім того, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, пов`язане з проходженням служби.

Прокурор зазначає, що на даний час вказані ризики не перестали існувати, а тому існує необхідність у продовженні обвинуваченому відповідного запобіжного заходу.

Обвинувачений в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та зазначив, що ніколи не мав та не має наміру вчиняти дезертирство або якимось чином впливати на свідків.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні вказала, що ризики, на які посилається у своєму клопотанні прокурор, нічим не підтверджені. Проведення досудового розслідування поліцією, на думку захисника, було проведено із порушення правил підслідності. Крім того, захисник, як мати військовослужбовця, виявила бажання взяти обвинуваченого на поруки та вважає, що необхідність у подальшому триманні обвинуваченого під вартою на даний час відсутня. На підставі викладеного захисник просила суд відмовити прокурору у задоволенні клопотання та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді особистої поруки, або інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням обвинуваченого під вартою.

Заслухавши заявлене прокурором клопотання, думку інших учасників судового провадження, проаналізувавши релевантні положення законодавства, судом встановлено наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Статтею 177 КПК України передбачено, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. Разом з цим ст. 178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення та інше.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину відповідно до ст. 12 КК України, оскільки санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає безальтернативне основне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

В ході розгляду клопотання судом встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді, до обвинуваченого 11.02.2025 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого в подальшому було продовжено та який спливає після 23.01.2026 та до вказаного строку неможливо завершити судове провадження.

Обґрунтованість повідомленої обвинуваченому підозри з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України була встановлена слідчим суддею під час розгляду клопотання про обрання до нього відповідного запобіжного заходу та можуе бути перевірена в ході судового розгляду за наслідками розгляду пред`явленого обвинувачення по суті.

Враховуючи тяжкість безальтернативного покарання у виді позбавлення волі, яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання його винуватим за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, на переконання суду, вказана обставина з урахуванням відомостей про незняту та непогашену судимість обвинуваченого свідчить про існування ризику вчинення ним нового кримінального правопорушення, а також існування ризику переховування обвинуваченого від суду.

Крім того, у кримінальному провадженні не допитані свідки сторони обвинувачення, показання яких в ході досудового розслідування в силу принципу безпосередності дослідження судом доказів, не можуть бути взяті до уваги, у зв`язку із чим існує можливість впливу на них обвинуваченого у разі його перебування на волі, оскільки вони йому знайомі.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, розмір застави не визначається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 331, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, продовжити на 60 днів, до 06.03.2026 року включно.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою припиняє свою дію після 06.03.2026 року.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та направити до відповідної установи місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1