Провадження № 1-кп/947/1395/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002920 від 21.07.2025 року у відношенні: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 та ч.3 ст.368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000794 від 04.10.2022 року у відношенні: 0002920 від 21.07.2025 року у відношенні: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 та ч.3 ст.368 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, обраних в рамках запобіжного заходу у вигляді у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 з підстав викладених у письмовому клопотанні, що долучено до матеріалів провадження.

Обвинувачений та його захисник в цілому не заперечували про продовження строку дії обов`язків, однак просили дозволити покидати межі місця проживання обвинуваченого (с. Лиманка) до міста Одеси, оскільки в нього донька проходить лікування у дитячій лікарні, яка знаходиться по проспекту Глушко у м. Одесі.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень статті 176 Кримінального процесуального кодексу України, до підозрюваного чи обвинуваченого може бути застосовано один або кілька запобіжних заходів, передбачених цією статтею, зокрема особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою. Метою таких заходів є забезпечення виконання процесуальних обов`язків особою, а також запобігання спробам ухилення від суду чи перешкоджання встановленню істини у справі.

Згідно з частиною першою статті 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-який із доказів; незаконно впливати на свідків, потерпілих чи інших учасників процесу; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом статті 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання або продовження строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний врахувати сукупність усіх обставин, зокрема: тяжкість та характер інкримінованого злочину, вік та стан здоров`я обвинуваченого, його сімейний стан, наявність постійного місця проживання, роду занять, репутацію, дотримання раніше покладених процесуальних обов`язків та інші дані, що характеризують особу.

Відповідно до частин першої третьої статті 182 КПК України, застава є грошовим внеском, що вноситься підозрюваним, обвинуваченим або іншою особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок суду з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків. У разі належної поведінки заставодавця застава повертається, у разі ж порушення звертається в дохід держави. Цей запобіжний захід є альтернативою триманню під вартою та передбачає, що особа залишається на волі, але під контролем суду.

Відповідно до статті 194 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу суд має право покласти на підозрюваного чи обвинуваченого один або кілька процесуальних обов`язків, зокрема: прибувати за кожною вимогою до суду або прокурора;не відлучатися із населеного пункту без дозволу суду; повідомляти про зміну місця проживання чи роботи; утримуватися від спілкування з певними особами; здати на зберігання паспорт для виїзду за кордон; носити електронний засіб контролю тощо.

Відповідно до статті 199 КПК України, строк дії покладених судом обов`язків не може перевищувати двох місяців. У разі потреби цей строк може бути продовжено судом за клопотанням прокурора, якщо суд визнає, що обставини, які зумовили їх покладення, не відпали. Клопотання має бути подане не пізніше ніж за п`ять днів до спливу строку дії обов`язків та має бути обґрунтованим з посиланням на конкретні докази наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

У своїй правозастосовній практиці Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду неодноразово наголошував, що продовження строку дії обов`язків, покладених у межах запобіжного заходу, є процесуальною дією, що вимагає належного обґрунтування наявності реальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а не формального посилання на них.

Таким чином, суд, вирішуючи питання про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого в межах запобіжного заходу у вигляді застави, повинен переконатися, що мета запобіжного заходу продовжує існувати, ризики залишаються актуальними, а продовження строку є необхідним та пропорційним заходом процесуального впливу.

Обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину (ч.1 ст.263 КК України) та тяжкого злочину (ч.3 ст.368 КК України), за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна.

Сам по собі характер пред`явленого обвинувачення, пов`язаний із зловживанням владними повноваженнями та корупційною діяльністю службової особи, об`єктивно підвищує ризик ухилення від суду, з огляду на тяжкість можливого покарання та суспільний резонанс справи.

Ризик переховування може вважатися обґрунтованим, якщо тяжкість санкції та наявні обставини створюють реальну можливість ухилення особи від правосуддя, особливо коли справа стосується корупційних або службових злочинів, що часто супроводжуються використанням особою своїх зв`язків або фінансових ресурсів для уникнення відповідальності.

У даному випадку, хоча ОСОБА_4 має постійне місце проживання, наявність у нього значних службових зв`язків, фінансових можливостей і досвіду роботи у сфері публічної служби свідчить про реальну потенційну здатність переховуватися або виїхати за межі регіону без дозволу суду. Отже, ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, зберігається.

За матеріалами провадження, обвинувачений ОСОБА_4 тривалий час обіймав посаду у структурі державного органу та мав підлеглих, від яких міг залежати збір доказів або надання показань.

З огляду на специфіку інкримінованого злочину за ч.3 ст.368 КК України одержання неправомірної вигоди службовою особою, поєднане з вимаганням, коло потенційних свідків переважно становлять працівники відповідного органу, з якими обвинувачений перебував у службових або особистих стосунках.

Суд враховує, що сам факт наявності контактів із свідками не є достатнім для висновку про ризик впливу, однак у випадках службових злочинів та корупційних діянь такий ризик є типовим і підвищеним, оскільки обвинувачений може використовувати свій авторитет чи службові зв`язки для узгодження позицій або зміни показань учасників.

Беручи до уваги характер обвинувачення, службове становище ОСОБА_4 до моменту подій та коло залучених осіб, суд вважає ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, таким, що не втратив актуальності.

У контексті обвинувачення за ч.1 ст.263 КК України та ч.3 ст.368 КК України, суд бере до уваги можливість того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може впливати на хід судового розгляду, уникаючи судових засідань, створюючи штучні перешкоди для розгляду, або не виконуючи покладені процесуальні обов`язки.

Наявність ризику перешкоджання слід розуміти як існування об`єктивних підстав вважати, що поведінка обвинуваченого може ускладнити судовий розгляд, у тому числі через ухилення від явки, приховування доказів чи використання службових ресурсів для впливу на перебіг процесу.

Судом встановлено, що хоча ОСОБА_4 до цього часу дотримувався покладених на нього обов`язків, провадження перебуває на стадії підготовчого засідання, а отже, зберігається потреба у забезпеченні належного процесуального контролю, щоб запобігти будь-якому недобросовісному впливу на перебіг розгляду справи.

Таким чином, з огляду на тяжкість пред`явлених обвинувачень, характер кримінальних правопорушень (корупційно-службовий та пов`язаний із обігом зброї), соціальний статус обвинуваченого, а також наявність об`єктивних факторів, що свідчать про збереження ризиків, передбачених пунктами 1, 3 та 4 частини першої статті 177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити строк дії покладених процесуальних обов`язків у межах запобіжного заходу у вигляді застави.

Таке продовження відповідає вимогам статей 178, 182, 194, 199 КПК України, є необхідним і пропорційним заходом процесуального впливу, спрямованим на забезпечення належного розгляду кримінального провадження.

Оцінюючи наведені сторонами доводи, суд виходить із того, що застосування і продовження запобіжного заходу є винятковим процесуальним інструментом, спрямованим на забезпечення ефективності кримінального провадження, і можливе лише за наявності конкретних обставин, передбачених законом.

Судом встановлено, що ризики, визначені пунктами 1, 3 та 4 частини першої статті 177 КПК України, продовжують існувати в об`єктивній формі: тяжкість обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого корупційного злочину створює реальну можливість ухилення від суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України); з огляду на службові зв`язки обвинуваченого та характер злочину, існує ризик незаконного впливу на свідків і працівників органів, залучених до провадження (п.3 ч.1 ст.177 КПК України); не виключається ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, у тому числі порушення умов застави або невиконання покладених процесуальних обов`язків (п.4 ч.1 ст.177 КПК України).

Суд бере до уваги, що ОСОБА_4 на цей час не порушував обов`язків, визначених попередньою ухвалою суду, однак зазначені ризики не втратили актуальності з огляду на незавершеність судового розгляду та необхідність забезпечення його безперешкодного проведення.

Продовження строку дії обов`язків можливе лише у разі, коли судом встановлено, що відповідні ризики не усунуті та залишаються чинними на час розгляду клопотання.

Крім того, продовження строку дії обов`язків у межах запобіжного заходу у вигляді застави відповідає принципу пропорційності (ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) оскільки не пов`язане з позбавленням волі, а лише встановлює контроль за процесуальною поведінкою обвинуваченого до завершення судового розгляду.

До матеріалів суду захисником додано довідку про стан здоров`я малолітньої дитини обвинуваченого, яка потребує систематичного лікування у медичному закладі, а також підтвердження того, що ОСОБА_4 особисто супроводжує дитину до лікарні, здійснює догляд і забезпечує виконання медичних рекомендацій.

Суд бере до уваги, що обвинувачений має на утриманні малолітню дитину, яка перебуває на лікуванні, та особисто забезпечує супровід дитини до медичних установ.

Водночас суд бере до уваги, що під час розгляду справи нових обставин, які б свідчили про підвищення ризиків, не встановлено, обвинувачений демонструє добросовісну процесуальну поведінку, тому суд вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора частково продовживши строк дії обов`язків лише у тій мірі, яка є необхідною для забезпечення належного процесуального контролю.

Крім того, як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент вчинення кримінальних правопорушень обіймав посаду старшого дізнавача відділення поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.

У межах своєї службової діяльності він неодноразово складав та скеровував до Київського районного суду м. Одеси клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження та про надання дозволів на проведення слідчих (розшукових) дій, які розглядалися слідчим суддею ОСОБА_1 .

Таким чином, суддя, який наразі є головуючим по справі, уповноваженого здійснювати підготовче провадження у цій справі, раніше брав участь у розгляді матеріалів, ініційованих безпосередньо обвинуваченим ОСОБА_4 у його службовій діяльності.

Ця обставина створює об`єктивні підстави для виникнення йомовірних сумнівів у неупередженості суду, що несумісно з принципами справедливого судового розгляду, гарантованими статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною першою статті 32 КПК України, кримінальне провадження здійснюється судом у межах територіальної юрисдикції, де було вчинено кримінальне правопорушення.

Водночас, якщо з об`єктивних причин провадження неможливо розглядати конкретним судом (у тому числі через наявність обставин, що можуть поставити під сумнів безсторонність суду), відповідно до частини другої статті 34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах територіальної юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів апеляційного суду за клопотанням сторони не пізніше п`яти днів із дня його надходження.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 у межах виконання своїх службових обов`язків у ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області підписував та направляв на розгляд Київського районного суду м. Одеси клопотання, що безпосередньо розглядалися суддею ОСОБА_1 , який на даний час здійснює судовий розгляд у справі, існує об`єктивний конфлікт інтересів і ризик порушення вимог ст. 75 КПК України щодо недопустимості участі судді у розгляді провадження за наявності обставин, що викликають сумнів у його неупередженості.

Крім того, досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні завершено в межах територіальної юрисдикції Київського району м. Одеси, проте сам факт службових контактів обвинуваченого із цим судом під час виконання ним функцій дізнавача створює передумови для ймовірного упередженого сприйняття судового процесу з боку стороннього спостерігача та підстави для забезпечення принципу «суд, встановлений законом» у розумінні статті 6 Конвенції.

З метою забезпечення неупередженості та об`єктивності судового розгляду, усунення будь-яких сумнівів у безсторонності складу суду, а також гарантування права обвинуваченого на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку незалежним судом, передбаченого Конституцією України (ст. 129) та Конвенцією, суд вважає за доцільне направити обвинувальний акт і додані до нього матеріали кримінального провадження до Одеського апеляційного суду для вирішення питання про визначення територіальної підсудності та можливого направлення справи для розгляду до іншого суду того ж апеляційного округу.

Таке рішення узгоджується із завданнями кримінального провадження, визначеними статтею 2 КПК України, та спрямоване на забезпечення верховенства права, справедливості й довіри суспільства до правосуддя.

З огляду на викладені обставини, суд зазначає, що участь судді ОСОБА_1 у розгляді цього кримінального провадження, в якому обвинувачений ОСОБА_4 раніше, перебуваючи на посаді старшого дізнавача ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, неодноразово звертався до нього з процесуальними клопотаннями, може породжувати об`єктивні сумніви в неупередженості складу суду в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З метою унеможливлення будь-яких маніпуляцій чи сумнівів стороннього спостерігача щодо законності складу суду та забезпечення реалізації принципу «суд, встановлений законом», питання про те, чи може Київський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , здійснювати розгляд цієї справи, має бути вирішене Одеським апеляційним судом у порядку, передбаченому частиною другою статті 34 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 32, 34, 110, 131, 132, 176-178, 181, 184, 194, 314, 315, 369, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених в рамках запобіжного заходу у вигляді застави у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених в рамках запобіжного заходу у вигляді застави, строком на 2 (два) місяці, тобто до 01.01.2026 року, а саме:

-Прибувати до суду у дати призначення судових засідань та за судовими викликами;

-Повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

-Не відлучатися із міста Одеси та Одеської області без дозволу суду

Визначити строк дії ухвали суду до 01.01.2026 року.

Направити обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002920 від 21.07.2025 року у відношенні: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 та ч.3 ст.368 КК України до Одеського апеляційного суду з метою вирішення питання щодо направлення справи з одного суду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції (для визначення підсудності).

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ст.392 КПК України.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1