УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 569/13558/24

провадження № 51- 2725 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 04 серпня 2025 року стосовно засудженого ОСОБА_5 ,

встановив:

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 25 березня 2025 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі - КК) та на підставі ч. 1 ст. 70 КК призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна, яке є його власністю. На підставі ст. 71 КК до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вирокомРівненського міського суду Рівненської області від

25 травня 2023 року та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяцівз конфіскацією майна, яке є його власністю.

Не погодившись із вказаним вироком, захисник ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 04 серпня 2025 року захиснику

відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 25 березня 2025 року стосовно ОСОБА_5 та повернуто апеляційну скаргу на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу Волинського апеляційного суду від 04 серпня 2025 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Поважною причиною пропущення строку на апеляційне оскарження вищевказаного вироку вважає недобросовісне виконання своїх обов`язків попереднім захисником, й те, що участі у цьому кримінальному провадженні вона не брала, а доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_5 було видане їй лише 03 червня 2025 року, а відтак вона не мала змоги раніше подати апеляційну скаргу. Причини пропуску строку на апеляційне оскарження вважає поважними, а тому, на її думку, апеляційний суд безпідставно відмовив у поновленні цього строку та повернув її апеляційну скаргу.

Перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі захисника та додану до неї копію судового рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Відповідно до статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.

При цьому статтею 412 КПК передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Доводи захисника про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції при вирішенні питання про прийняття апеляційної скарги до розгляду є безпідставними, враховуючи наступне.

Апеляційна скарга на вирок, ухвалений судом першої інстанції, згідно з вимогами ч. 1 ст. 395 КПК, подається протягом тридцяти днів із дня його оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, в цей же строк із моменту вручення їй копії судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

При цьому, ч. 1 ст. 117 КПК встановлено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо він пропущений із поважних причин.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які об`єктивно є непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

З доданої копії ухвали суду апеляційної інстанції видно, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник мотивувала, зокрема, отриманням 03 червня 2025 року доручення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_5 , внаслідок чого вона не могла своєчасно реалізувати право на апеляційне оскарження.

Розглянувши вказане клопотання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені у клопотанні захисника не є поважними з огляду на те, що вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 25 березня 2025 року був проголошений за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , який під вартою не перебував, та його захисника ОСОБА_6 , а тому на підставі ст. 117, ч. 3 ст. 399 КПК відмовив у поновленні пропущеного строку та повернув апеляційну скаргу.

З таким рішенням апеляційного суду погоджується і колегія суддів касаційної інстанції.

Доводи адвоката ОСОБА_4 щодо отримання нею доручення про надання правничої допомоги вже після постановлення вироку, зі спливом певного часу, а відтак це є поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження - безпідставні, оскільки набуття захисником повноважень на участь у кримінальному провадженні не може бути визнано поважною причиною пропуску вказаного строку, а також не може бути визнано поважною причиною пропуску вказаного строку і твердження про неналежне надання правничої допомоги ОСОБА_5 його попереднім захисником.

З огляду на зазначене, обґрунтованих доводів на спростування висновків суду апеляційної інстанції щодо відсутності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, касаційна скарга захисника не містить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування ухвали суду апеляційної інстанції, не встановлено.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги захисника та доданої копії судового рішення не вбачається підстав для задоволення скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК колегія суддів вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 04 серпня 2025 року стосовно засудженого ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3