н/п 1-кс/953/6528/25
"26" вересня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , раніше судимий:
25.02.2019 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 289, ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки;
20.11.2020 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до 5 років 1 місяць позбавлення волі, звільнений умовно-достроково на невідбутий строк покарання 2 роки 28 днів на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 15.08.2023;
27.05.2025 Київським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 2 місяці позбавлення волі,
який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч.4 ст.185 КК України,-
25.09.2025р. до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене із прокурором, про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб в межах строку досудового розслідування.
25.09.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 5 ст. 407, ч.4 ст.185 КК України.
Сторона обвинувачення також вважає наявними ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177КПК України.
З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним ризикам, у органу досудового розслідування є достатні підстави для застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання.
Підозрюваний проти задоволення клопотання заперечував.
Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані матеріали , встановив наступне.
25.09.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 5 ст. 407, ч.4 ст.185 КК України
Згідно повідомленої підозри, солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та перебував на тимчасовому обліку військової частини НОМЕР_1 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 14, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та, не одержавши відповідних дозволів (наказів) начальників (командирів), які за законодавством уповноважені надавати такі дозволи (накази), 06.06.2025 року точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, не з`явився вчасно без поважних причин на службу після наданої йому відпустки для лікування, яка йому надавалась з 07.05.2025 по 05.06.2025 в район тимчасового перебування військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , поблизу АДРЕСА_3 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), про причини нез`явлення до частини ОСОБА_4 не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, та був незаконно відсутній у зазначеній військовій частині по 13.06.2025.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.06.2025, близько 17:00, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 по мобілізації, перебуваючи на посаді стрільця-снайпера 1 єгерського відділення 2 єгерського взводу 3 єгерської роти 3 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_1 , зайшов до під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_4 , після спілкування зі своїм знайомим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , побачив, що останній, перебуваючи на під`їзному майданчику залишив на столі свій мобільний телефон ТМ «POCO X3 NFC 6/128GB Shadow Gray» та відійшов на деякий час. В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення вказаного мобільного телефону належного ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України ОСОБА_7 № 64/2022 від 24.02.2022, строк дії якого неодноразово продовжено, останній раз Указом Президента України ОСОБА_7 № 4356-IX від 16.04.2025 строком на 90 діб на всій території України, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає підійшов до стола та викрав мобільний телефон ТМ «POCO X3 NFC 6/128GB Shadow Gray», вартість якого згідно судової товарознавчої експертизи № 9690 від 01.07.2025 складає 3700,00 грн.
Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, обернувши вказане викрадене майно на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 3700,00 грн.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.
В обґрунтування пред`явленої підозри слідчому судді надані наступні докази: протокол допиту потерпілого ОСОБА_6 від 01.07.2025; протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_6 від 05.07.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 06.07.2025; протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_8 від 06.07.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 02.08.2025; протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 від 02.08.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 08.01.2025; протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 від 08.01.2025; копії матеріалів службового розслідування відносно ОСОБА_4 не з`явлення у ВЧ НОМЕР_1 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .
Враховуючи такий обсяг відомостей кримінального провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваної, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні в матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, згідно підозри.
При цьому, слідчий суддя зазначає, що факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.
Як особа ОСОБА_4 є військовослужбовцем військової служби під час мобілізації, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, не має міцних соціальних зв`язків.
Суд зазначає, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрювана може втекти
Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому тяжкого злочину, може вдатися до відповідних дій.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, яка є потерпілою, свідків, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
За таких обставин ризик вплив на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Вищезазначене, дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків.
Також підозрюваний є судимим, вчинив інкриміновані злочини, після ухвалення у відношенні нього обвинувального вироку суду, що свідчить про можливість вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного: переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконний вплив на свідків, вчинення іншого кримінального праворушення.
Відповідно до положень ч. 8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.
В даному випадку, враховуючи введення на території України воєнного стану, суд вважає за необхідне застосувати спеціальну норму ч.8 ст. 176 КПК України, яка регулює застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до військовослужбовця, підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ст. 407 КК України.
З урахуванням викладеного, оцінюючи сукупність обставин передбачених в ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим у скоєні злочинів, у вчиненні яких підозрюється, особу підозрюваного, наявність ризиків передбачений п.1, п.3, п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України , слідчий суддя приходить до висновків про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
За ч.4 ст. 183 КПК під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1Кримінального кодексу України.
Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 КК України, з урахуванням його особи, наявності судимостей та не відбутого покарання за вироком суду, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати запобіжний захід, без визнання застави.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання слідчого задовольнити .
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком шістдесят днів, тобто до 24.11.2025р., без визначення застави.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення копії ухвали суду.

Встановити строк дії ухвали з 26.09.2025р. по 24.11.2025р., включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1