ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/819/110/25 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 03 вересня 2025 року, якою стосовно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29 жовтня 2025 року, включно з визначенням застави в розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680 грн. 00 коп.

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, за наступних обставин.

Так, 31.08.2025 близько 08:00 години ОСОБА_8 ,, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості за координатами 46°4245.3N 32°34'53.9"Е неподалік с. Степанівка Херсонського р-ну, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, повторно, діючи в умовах та в період дії режиму воєнного стану, відкрито із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме наніс один удар кулаком в область обличчя ОСОБА_10 , заволодів мобільним телефоном останнього марки РОСО С75, після чого покинув місце скоєння злочину з викраденим майном, яким розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на суму 5100 гривень.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 03 вересня 2025 року задоволено клопотання слідчого, та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29 жовтня 2025 року.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати більш м`який запобіжний захід.

Зокрема, апелянт зазначає про те, рішення слідчого судді незаконним і упередженим, що виразилось у недосліджені судом обставин, що мають значення і відсутність належної оцінки досліджених обставин, що супроводжуються істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, з посиланням на практику ЄСПЛ, апелянт зазначає про необґрунтованість слідчим та слідчим суддею ризиків, зазначених в клопотанні слідчого та оскаржуваній ухвалі слідчого судді.

Також, апелянт звертає увагу і на відсутність обґрунтування того, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, захисника та підозрюваного на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, перевіривши матеріали провадження, обговоривши та перевіривши доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони в судових дебатах, які залишились на попередніх позиціях, колегія суддів приходить до наступного.

Прийняте слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінально-процесуального закону.

При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст.194 КПК України, а саме:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у тому разі, якщо жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, зокрема не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не зможе запобігти його спробам вчинити інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Частиною 4 ст.194 КПК України передбачено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як вбачається з матеріалів провадження 31.08.2025 о 13:50 ОСОБА_8 затримано в порядку ст.ст. 208 КПК України та 31.08.2025 року у зв`язку з наявністю достатніх доказів, останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

На даному етапі, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, підтверджується отриманими під час досудового розслідування фактичними даними, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зазначені в клопотанні слідчого та оскаржуваній ухвалі суду, а саме: - протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 31.08.2025; - довідкою про фіксацію тілесних ушкоджень №835 від 31.08.2025 КНП «Херсонська обласна клінічна лікарня» ХОР; - протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.08.2025; - довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.08.2025; - протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 31.08.2025; - протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.08.2025; - довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.08.2025; - протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 31.08.2025; - протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 31.08.2025; - протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.08.2025;- заявою свідка ОСОБА_13 про добровільну видачу мобільного телефону РОСО С75; - протоколом огляду предмету від 31.08.2025, відповідно до якого вилучено мобільний телефон РОСО С75 ІМЕН: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , без встановленої сім-картки з пошкодженням екрану; - протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 31.08.2025; - протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_14 від 31.08.2025; - іншими матеріалами провадження в їх сукупності.

Зазначені докази у справі, як кожний окремо, так і в цілому доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду, апеляційний суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення та кримінальних проступків, може вдатися до відповідних дій.

В контексті даного питання апеляційний суд враховує практику ЄСПЛ згідно з якою Суд звертає увагу, що тяжкість покарання, якому може бути підданий обвинувачений, є суттєвим елементом, що може вказувати на існування вказаного ризику, адже суворість можливого покарання може спонукати особу до втечі. В той же час, для того щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: відомості про особу підозрюваного, його характеристику як члена суспільства, наявність місця проживання, професії, прибутку, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Так, існування ризику переховування підозрюваного від суду обумовлене, в тому числі тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення, адже за вчинення якого передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі. На думку суду вказана обставина у поєднанні із відомостями про особу обвинуваченого, свідчить про існування ризику його переховування від суду.

Ризик незаконного впливу на свідків зберігається до отримання показань вказаних осіб безпосередньо судом під час розгляду справи по суті, а тому не виключена ймовірність того, що обвинувачений не будучи обмеженим у спілкуванні із свідками може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного, корисного кримінального правопорушення пов`язаного із застосуванням насильства, є особою не працевлаштованою, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, корисних злочинів

Таким чином, подальше існування наведених ризиків виправдовує необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які зазначені в клопотанні слідчого т оскаржуваній ухвалі слідчого судді та відсутність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Дані про особу підозрюваного були відомі слідчому судді на час розгляду клопотання слідчого та враховані при ухваленні відповідного процесуального рішення.

За вказаних обставин, слідчим суддею зроблено обґрунтований висновок про те, що обрання відносно ОСОБА_8 саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним та достатнім для запобіганню існуючим ризикам та забезпечення його належної процесуальної поведінки, що в свою чергу, з урахуванням всіх обставин провадження, даних про особу підозрюваного, вказує на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Інші обставини, на які посилається підозрюваний в апеляційній скарзі, були відомі суду першої інстанції на час розгляду клопотання та цілком враховані при прийнятті відповідного процесуального рішення.

Істотних порушень вимог КПК України при розгляді клопотання, колегія судді не вбачає.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга захисника підозрюваного задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 03 вересня 2025 року, якою стосовно ОСОБА_8 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29 жовтня 2025 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17