Справа № 274/6662/25
Провадження №1-кп/0274/869/25
ВИРОК

Іменем України

26.09.2025 м.Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000300 від 03.09.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не працює, неодружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28.02.2023 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч.1 ст.337 КК України засуджено до покарання у виді штрафу в розмірі 6800 грн,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України,

в с т а н о в и в:

24.09.2025 до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області у відповідності до вимог ст. ст. 36, 291, 301, 302 КПК України надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000300 від 03.09.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.337 КК України, із клопотанням прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_4 та заявами учасників кримінального провадження про розгляд справи у спрощеному провадженні.

Вивчивши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали, судом встановлено, що клопотання учасників кримінального провадження про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні відповідає вимогам ст. 302 КПК України.

Так, обвинуваченому ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку на підставі розгляду провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

До обвинувального акта додані: реєстр матеріалів досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0000300 від 03.09.2025, розписка про отримання обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваним ОСОБА_3 розписка про отримання обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування захисником ОСОБА_5 , письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 , складена в присутності захисника ОСОБА_5 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, матеріали досудового розслідування кримінального провадження.

У відповідності до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд вважає за можливе розглядати обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодний з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , будучи особою, яка згідно до абз. 10 п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язана стати на військовий облік, 29.08.2025 отримав під особистий підпис попередження від тимчасово виконувача обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність передбачену ч. 1 ст. 337 КК України та повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою : АДРЕСА_2 , у термін до 30.08.2025, для постановки на військовий облік військовозобов`язаних.

В подальшому, ОСОБА_3 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 337 КК України, всупереч вимогам Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою ухилення від постановки на військовий облік, не маючи поважних причин для неявки, 30.08.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на військовий облік не з`явився, чим ухилився від військового обліку.

Своїми умисними діями, які виразились в ухиленні військовозобов`язаного від військового обліку після попередження, зробленого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 337 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпечності скоєного, мотиви злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить у тому числі принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети, принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності, ступеню тяжкості вчиненого правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, даних про винну особу, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює, не має утриманців, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, приймаючи до уваги те, що покарання повинно призначатись згідно принципу індивідуалізації, та має на меті не лише кару, а й виправлення обвинуваченої, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в межах санкції частини статті закону, за якою він притягується до кримінальної відповідальності.

Призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного та відповідатиме цілям покарання.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.02.2025 за ч. 1 ст. 337 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 400 (чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень, який згідно листа Бердичівського районного відділу ДУ «Центр пробації» від 04.09.2025 за №3536/33/3/1-25, обвинуваченим не сплачений.

У випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин застосовується призначення покарання за сукупністю вироків. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Відтак, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує те, що він вчинив злочин після ухвалення вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.02.2025, яким він був засуджений за ч.1 ст.337 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 400 (чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень, але до теперішнього часу це покарання не відбуто ним повністю, та він вчинив злочин, за який визнається винуватим в період відбуття вказаного покарання, тому остаточне покарання за даним вироком ОСОБА_3 слід призначити із застосуванням положень ст.71 КК України за сукупністю вироків, приєднавши частково до покарання у виді штрафу за цим вироком невідбуту частину покарання у виді штрафу за попереднім вироком.

Процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 381, 382, КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати виним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, приєднати частково до покарання у виді штрафу за цим вироком невідбуту частину покарання у виді штрафу за попереднім вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 лютого 2024 року та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 коп.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини справи.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1