Провадження № 1-кп/727/475/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

За участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000111 від 10.01.2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чернівці, мешканця АДРЕСА_1 , українця, одруженого, із середньою освітою, інваліда першої групи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2025 року до Шевченківського районного суду м.Чернівці надійшли матеріали кримінального провадження №727/14371/25, зареєстрованого в ЄРДР за №0000111 від 10.01.2017 року, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 19.11.2015 року приблизно о 05 годині 54 хвилин водій ОСОБА_5 , керуючи мікроавтобусом марки «Mersedes-Benz 110 CDI», номерний знак НОМЕР_1 , в салоні якого в якості пасажира перебувала ОСОБА_6 , рухався в темну пору доби в м. Чернівці по вул. Садовій, яка освітлювалась міським електроосвітленням, зі сторони вул. Героїв Майдану в напрямку вул. Головної.

Наблизившись до нерегульованого перехрестя вулиць Головної та Садової, водій ОСОБА_5 , рухаючись по другорядній дорозі по відношенню до вул. Головної, проявив неуважність та самовпевненість у своїх діях, ігноруючи вимоги дорожнього знаку пріоритету 2.1. «дати дорогу», не надав дорогу автомобілю марки «AUDI A-6», номерний знак республіки Болгарії НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , в салоні якого в якості пасажирів перебували ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , який рухався по вул. Головній, зі сторони площі Соборної в напрямку перехрещення з вул. Садовою, в результаті чого виїхав на перехрестя, де допустив зіткнення з останнім.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажирці мікроавтобуса марки «Mercedes-Benz 110 CDI» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_10 , 1971 року народження, у відповідності до висновку СМЕ №1513 мд від 17.12.2015 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім?яної ділянки, забою головного мозку легкого ступеня, субарахноїдального крововиливу, перелому потиличної кістки з переходом на основу, компресійного перелому 12-го грудного хребця, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя.

Також пасажирам автомобіля марки «AUDI A-6», номерний знак республіки Болгарії НОМЕР_2 :

- ОСОБА_11 , 1989 року народження, у відповідності до висновку СМЕ №1561 від 25.12.2015 року, спричинено тілесні ушкодження у вигляді забійних ран м?яких тканин голови, закритого перелому медіальної кісточки лівої гомілки із зміщенням відламків та підвивихом стопи по переходу, струсу головного мозку, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я;

- ОСОБА_8 , 1995 року народження, у відповідності до висновку СМЕ №1512 від 15.12.2015 року, спричинено тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці чола, забійно - скальпованої рани правого гомілково-ступневого суглоба з дефектом шкірних покривів, закритого перелому виростків правої великогомілкової кістки з розходження фрагментів правого колінного суглоба, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров?я.

Дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_5 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог дорожнього знаку 2.1 «дати дорогу» та п.п. 1.5, 2.3 (б) та 16.11, що безпосередньо перебуває у причинному зв`язку із наслідками, встановлених «Правилами дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002 року, які вимагають від водія:

- п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб неповинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

-п. 16.11 На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження, а також спричинило потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до суду із письмовим клопотанням, в якому просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Захисник в обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, вчиненого 19.11.2015 року, що відноситься до тяжкого злочин, строк давності якого становить 10 років. Зазначив, що з часу вчинення кримінальних правопорушення минуло більше 10 років, тому у даному кримінальному провадженні закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений ч.1 ст. 49 КК України. Крім того, посилаючись на ч.2 ст. 124 КПК України щодо витрат на залучення експерта, зазначив, що витрати у даному кримінальному провадження необхідно віднести на рахунок держави.

Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

ОСОБА_10 подала до суду заяву, в якій просили кримінальне провадження розглянути без її участі, не заперечувала щодо звільнення від кримінального відповідальності ОСОБА_5 у зв`язку зі спливом строків давності.

Прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання щодо звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст. 49 КК України, оскільки дійсно на день розгляду справи минув встановлений законом строк притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов до такого висновку.

За змістом статей 284-288 КПК України, підставами для звільнення від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

При встановленні підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, суд, відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності, при цьому відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, суд має невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з таким клопотанням.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, при цьому відповідно до частини восьмої цієї статті, закриття кримінального провадження не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Відповідно до обвинувального акту, який надійшов до Шевченківського районного суду м.Чернівці 12.11.2025 року, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, вчиненого 19.11.2015 року.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України відносяться до тяжких злочинів.

Згідно до ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до п.п. 2, 3 та 4 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є лише такий сплив відповідного строку давності, який закінчився до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення певної тяжкості.

Таким чином, строк давності продовжує спливати і в період досудового розслідування, і протягом судового розгляду кримінального провадження, і навіть після оголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх сплив. Отже, якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, у якій стадії кримінального процесу знаходиться кримінальне провадження щодо цієї особи.

Суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України.

Відомостей про те, що в зазначені строки ОСОБА_5 ухилявся від органу досудового розслідування чи суду матеріали кримінального провадження не містять.

Враховуючи, що з моменту вчинення кримінального правопорушення минули диференційовані у п.п. 2, 3 та 4 ч.1 ст.49 КК України строки притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності, враховуючи обмеження строкiв строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування особи, що вчинила злочин, за відсутності обставин, що є перешкодою для застосування положень ст. 49 КК України, наявністю обставин, що підтверджують закінчення строків давностi за раніше вчинені злочини, суд вважає, що клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286, підлягає задоволенню, а тому суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 2, 3 та 4 ч.1 ст.49 КК України та закрити щодо нього кримінальне провадження.

Обвинуваченому ОСОБА_5 судом роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою обставиною та роз`яснено суть обвинувачення, право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, право на судове провадження в повному обсязі в загальному порядку, однак ОСОБА_5 наполягав на закритті даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

При вирішення питання про закриття справи суд не вправі вирішувати питання про винність особи, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Щодо питання про розподіл процесуальних витрат, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Частиною 1 ст. 118 КПК встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат на правову допомогу та витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Як вбачається з правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному в постанові від 12.09.2022 року по справі №203/241/17 (провадження №51-4251кмо21), якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

З огляду на викладене, процесуальні витрати на залучення експертів на загальну суму 32605 грн. 90 коп. необхідно віднести на рахунок держави.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.44, 49 КК України, ст.ст.100, 284, 285, 286, 372, 376, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України на підставі п.4 ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000111 від 10.01.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Речовий доказ: мікроавтобус марки «Mersedes Benz Vito» д.н. НОМЕР_1 , який повернутий ОСОБА_5 залишити за останнім.

Процесуальні витрати на проведення експертиз в розмірі 32605 грн. 90 коп. віднести на рахунок держави.

Ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1