Справа № 147/611/22
Провадження №11-кп/801/1223/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника-адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за клопотанням прокурора Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.4 ст. 296 КК України,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області від 19.11.2025, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави

встановив:

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 19.11.2025 клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 17 січня 2026 року включно.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд послався на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, тяжкість злочинів, у яких ОСОБА_8 обвинувачується та відсутність обставин, які вказують на зменшення раніше встановлених ризиків.

Суд не вбачає підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що є недостатніми для запобіганню ризикам та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків, і вважає за необхідне продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 ставиться питання про зміну ухвали суду в частині невизначення розміру застави. Просить визначити обвинуваченому ОСОБА_8 заставу, розмір якої встановити у відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України із встановленням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ОСОБА_8 утримується під вартою тривалий час. Зазначає, що КПК не містить категоричної заборони визначення розміру застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства, яким є злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, який інкримінується ОСОБА_8 .

Захисник - адвокат ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити, не заперечив проти розгляду справи у відсутність обвинуваченого, участь якого не забезпечила установа і захист здійснює професійний адвокат.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та адвоката.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового засідання; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Частиною 1ст. 404 КПК визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 422-1 КПК передбачено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до положень ч. 2,3ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Так, на розгляді Тростянецького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000057 від 03.06.2022, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.4 ст. 296 КК України.

Під час судового засідання 19.11.2025 судом відповідно до приписів ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 строком на 60 днів без визначення розміру застави прокурор обґрунтував тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів із застосуванням насильства та продовженням існування ризиків, які стали підставою для застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливістю запобігти цим ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вбачається, що 05.06.2022 року ОСОБА_8 обраноо запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави для запобігання ризикам, передбаченим п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який неодноразово ухвалами суду продовжувався.

Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу, має перевірити чи не зменшилися на цій стадії кримінального провадження встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Як видно із ухвали, що оскаржується, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 суд виходив із того, що ризики, які стали підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжують існувати.

Судом було враховано не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення його винуватості, а і сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України та обставини, якими прокурор обґрунтовував у клопотанні продовження існування встановлених раніше ризиків та стадію судового розгляду, що в цілому і стало підставою для висновку про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Колегія суддів погоджується із висновком суду про продовження існування ризиків , що стали підставою для обрання щодо ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення його винуватості, та сукупність відомостей про особу обвинуваченого, який не одружений, утриманців не має, не працевлаштований, що свідчить про відсутність у нього соціальних зв`язків, які б нівелювали існуючі ризики.

Доказів того, що у соціальному, сімейному, матеріальному стані обвинуваченого сталися істотні зміни, які не були враховані судом і які б давали підстави для висновку про зменшення чи нівелювання існуючих ризиків на день постановлення оскарженої ухвали, в апеляційній скарзі не зазначено.

Посилання сторони захисту на те, що КПК України не передбачено прямої заборони визначення розміру застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства

Відповідно до приписів ч. 3, 4 ст. 183 КПК України питання застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави вирішується саме при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а не при продовженні строку його застосування.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Отже, законодавець наділив суд правом не визначати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, вчинених із застосуванням насильства, висновок суду щодо не визначення розміру застави є цілком законним та обґрунтованим і таке рішення узгоджується вимогам КПК України.

Апеляційна скарга не містить обґрунтованих підстав для застосування щодо обвинуваченого застави як альтеративного запобіжного заходу на стадії вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час судового розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.4 ст. 296 КК України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду від 19.11.2025 року з підстав, зазначених в апеляційній скарзі обвинуваченого скасуванню не підлягає, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 19.11.2025 якою, продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 17 січня 2026 року включно залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4