печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за № 0000240 від 30.03.2016 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0000240 від 30.03.2016 про арешт майна.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що слідчими Головного слідчого управління здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000240 від 30.03.2016 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364-1, ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період 2011 - 2016 років група осіб, до якої входять посадові особи ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області, службові особи ТОВ «Укрлітійвидобування» (), приватні нотаріуси, особи, які діяли від імені громадян щодо виділення у власність та розпорядження земельними ділянками, налагодили протиправний механізм заволодіння земельними ділянками на території Кіровоградської області.

Протиправний механізм отримання та видачі земельних ділянок полягає у фіктивному оформленні права власності на земельні ділянки, які розташовані на території Кіровоградської області особам, які проживають здебільшого на території м. Київ, без їх відома та участі.

Виділення земельних ділянок здійснювалось службовими особами Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області за участі ОСОБА_4 , який нібито мав довіреності від громадян на представлення інтересів, щодо отримання у власність та подальше розпорядження земельними ділянками.

У подальшому, з метою приховування протиправної діяльності та легалізації майна отриманого злочинним шляхом, право власності на земельні ділянки шляхом укладення фіктивних договорів купівлі-продажу земельних ділянок оформлено на ТОВ «Укрлітійвидобування».

Внаслідок протиправних дій учасників організованої групи та незаконного виведення земельних ділянок із Державної форми власності у приватну, завдано збитків Державі.

Крім цього установлено, що за протиправною схемою ТОВ «Укрлітійвидобування» за фіктивними правочинами набуло права власності на 80 земельних ділянок, які розташовані на території Смолінської територіальної громади, Новоукраїнського (колишнього Маловисківського) району Кіровоградської області.

Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно зазначені ділянки в подальшому були об`єднані єдиними масивами та наразі на праві приватної власності належать ТОВ «Укрлітійвидобування».

Також встановлено, що на вказаних незаконно отриманих земельних ділянках представниками ТОВ «Укрлітійвидобування» здійснюється незаконна розробка Полохівського родовища літієвих руд, а також вчиняються дії, спрямовані на здійснення незаконного видобутку корисних копалин в корисливих цілях всупереч інтересів Держави та громадян України, які відповідно до Конституції України є власниками надр.

У органу досудового розслідування існують підстави вважати, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень причетні службові особи Маловисківської РДА Кіровоградської області, а саме землевпорядник ОСОБА_5 та його дружина, яка займала посаду директора КП «Кіровоградський земельний кадастр» який здійснював розробку технічної документації на вказані земельні ділянки ОСОБА_6 , в ході досудового розслідування встановлено, що адреса фактичного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 : АДРЕСА_1 , адреса знаходження офісного приміщення останніх: АДРЕСА_2 .

29.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.04.2025 у справі № 757/15735/25-к проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

У ході обшуку за вищевказаною адресою виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Apple» iphone 12 mini, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_5 ; мобільний телефон марки «Apple» iphone 12 ProMax, ІМЕІ НОМЕР_4 , ІМЕІ2 НОМЕР_5 з сім-картою НОМЕР_6 , яким користується ОСОБА_6 .

Враховуючи характер, спосіб та обставини вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень, розміру заподіяної вчиненим кримінальним правопорушенням майнової шкоди, у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучені речі та документи містять в собі відомості про обставини, які досліджуються в ході досудового розслідування та можуть бути використані як доказ фактів та обставин, що встановлюються та перевіряються під час кримінального провадження та є речовим доказом у кримінальному провадженні, що в своїй сукупності є підставами для накладення арешту на майно відповідно до п.п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України.

29.04.2025 постановами слідчого речі та документи, які вилучені в ході проведення обшуку визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

В ході обшуку вилучено мобільні телефони для огляду яких необхідно залучити відповідного спеціаліста та в подальшому призначити судову комп`ютерно-технічну експертизу для проведення якої надати вказані пристрої.

Прокурор в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити. До заяви додав копію доручення про проведення слідчих (розшукових) дій від 05.05.2025 та постанову про зміну групи прокурорів від 11.07.2025.

Особа, стосовно якої розглядається клопотання в судове засідання не з?явились, хоча була повідомлена належним чином.

Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Прокурором наведено вагомі доводи, які свідчать про необхідність накладення арешту на вказане майно, для ефективного розслідування.

Встановлено, щоГоловним слідчим управлінням здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000240 від 30.03.2016 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364-1, ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою від 04.04.2025 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва по справі №757/15738/25-к було надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 /том 1 а.м. 83-85/.

29.04.2025 проведено обшук, в ході якого виявлено і вилучено: мобільний телефон марки «Apple» iphone 12 mini, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_5 ; мобільний телефон марки «Apple» iphone 12 ProMax, ІМЕІ НОМЕР_4 , ІМЕІ2 НОМЕР_5 з сім-картою НОМЕР_6 , яким користується ОСОБА_6 /том 1 а.м. 86-90/.

Постановою про визнання предметів речовими доказами від 29.04.2025 вилучені під час обшуку предмети визнано речовими доказами в кримінальному провадженні №0000240 від 30.03.2016 /том 1 а.м. 91-93/.

Перевіряючи обґрунтованість клопотання, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на необхідність накладення арешту містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, копії яких долучено до матеріалів клопотання, а саме у: протоколі допиту свідка від 08.08.2018 /том 1 а.м. 61-64/,протоколі допиту свідка від 14.04.2016 /том 1 а.м. 65-69/, протоколі допиту свідка від 14.04.2016 /том 1 а.м. 70-73/, протоколі допиту свідка від 16.04.2016 /том 1 а.м. 74-75/, протоколі допиту свідка від 27.04.2016 /том 1 а.м. 76-79/, висновок експертів №16928/18-41/28605?28607/18-41 від 20.12.2018 /том 1 а.м. 80-82/.

Таким чином, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів.

Разом з цим, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

За таких обставин клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0000240 від 30.03.2016 про арешт майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 26, 107, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 29.04.2025 у ході проведення обшуку за адресою:АДРЕСА_1, а саме: мобільний телефон марки «Apple» iphone 12 mini, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_5 ; мобільний телефон марки «Apple» iphone 12 ProMax, ІМЕІ НОМЕР_4 , ІМЕІ2 НОМЕР_5 з сім-картою НОМЕР_6 , яким користується ОСОБА_6 .

Про накладення арешту повідомити заінтересованих осіб шляхом направлення копії ухвали слідчого судді.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1