Справа № 136/333/24
провадження №1-кп/136/25/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000035 від 01.02.2024, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Свердлівка, Липовецького р-ну, Вінницької обл., жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта професійно-технічна, не одруженого, непрацюючого, раніше судимого 08.11.2022 Липовецьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст.198 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до постанови Липовецького районного суду Вінницької області від 13.02.2023 у справі №136/169/23, яка набрала законної сили 24.02.2023, ОСОБА_3 , будучи визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на якого накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, умисно та систематично, достовірно знаючи про наявність даного рішення суду та будучи ознайомленим з ним, з метою невиконання в частині позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», 03.04.2023 був зупинений працівниками Відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області, оскільки ОСОБА_3 керував автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою, позбавленою права керування транспортними засобами, про що складено відповідний протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розмірі 20 400 грн. У подальшому ОСОБА_3 , маючи на меті умисно не виконувати рішення суду в частині позбавлення права керування транспортними засобами, 19.06.2023 працівниками Управління патрульної поліції у Вінницькій області був зупинений автомобіль ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 за підозрою у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та особою, позбавленою права керування транспортними засобами, про що складено відповідні протоколи про вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП та ч. 2 ст. 130 КУпАП. Крім того, ОСОБА_3 продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на невиконання рішення суду в частині позбавлення права керування транспортними засобами, 26.07.2023 працівниками Управління патрульної поліції у Вінницькій області був зупинений автомобіль ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 за підозрою у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та особою, позбавленою права керування транспортними засобами, про що складено відповідні протоколи про вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП та ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду від 13.09.2023 у справі №127/18549/23 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, яке вчинено 19.06.2023, на накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 2 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 7 років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Крім того, постановою Вінницького міського суду від 30.10.2023 у справі №127/18447/23 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, яке вчинено 19.06.2023 та 26.07.2023 та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 2 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки. Провадження за ч.5 ст. 126 КУпАП, яке вчинено 26.07.2023 закрито, у зв`язку і закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про наявність рішення суду, яким його позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік, діючи умисно, починаючи з 24.02.2023, умисно вчинив 5 адміністративних правопорушень у сфері забезпечення правил дорожнього руху, за що був притягнутий у встановленому законом порядку до адміністративної відповідальності, тим самим умисно ухилився від виконання постанови Липовецького районного суду Вінницької області від 13.02.2023 у справі №136/169/23.

Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст. 382 КК України, тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, суду показав, що обізнаний був про існування судового рішення від 13.02.2023 у справі №136/169/23, яке набрало законної сили 24.02.2023, та яким його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, оскільки був присутній при розгляді справи, сплатив штраф в підтвердження чому надав до суду платіжні документи, з метою вирішення питання щодо посвідчення водія, звертався до місцевого органу поліції, проте посвідчення не здав, так як його спрямували до м. Вінниці. Посвідчення водія було вилучено у нього працівниками поліції при складанні останніх матеріалів про адміністративне правопорушення 26.07.2023, тому був переконаний, що обов`язку утримуватись від керування транспортними засобами у нього не було, свідомо керував транспортним засобом, притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, тоді як після вказаної дати порушень не допускав, саме так він розумів виконання судового рішення. Просив його визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та виправдати. Окрім цього, обвинувачений зазначив, що адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 126 КУпАП та ч. 2 ст. 130 КУпАП, що мали місце 19.06.2023, про які зазначено в обвинувальному акті, вчинив його товариш, про судові рішення за наслідками розгляду зазначених матеріалів та притягнення його до адміністративної відповідальності йому було відомо, вказані судові рішення він не оскаржував, з рештою судових рішень погоджується, частково сплачував штрафи.

Захисник у судових дебатах просив кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, закрити, а його підзахисного ОСОБА_3 визнати невинуватим та виправдати, мотивуючи тим, що діюче законодавство передбачає лише один спосіб, у який може бути виконано постанова суду про позбавлення права керування транспортними засобами особою, що притягнута до адміністративної відповідальності, зокрема шляхом вилучення посвідчення водія працівниками поліції, тоді як на особу покладається лише обов`язок негайно здати посвідчення водія до поліції. Із показів обвинуваченого ОСОБА_3 слідує, що він неодноразово намагався здати своє посвідчення водія до органів Національної поліції, утім вони відмовлялись та такі дії не славляться у вину його підзахисному. В обвинувальному акті не вказано, які обов`язки по виконанню рішення про позбавлення права керування транспортними засобами мав виконати обвинувачений, чи він їх порушив, які дії направлені на невиконання рішення суду він вчиняв, тоді як самі по собі факти керування транспортним засобом, як особою позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду, не містять у собі складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, а тягнуть адміністративну відповідальність, яка передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП, а в разі повторності ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім показань обвинуваченого, в ході судового розгляду судом було безпосередньо досліджено письмові докази, які надані стороною обвинувачення, а саме:

- рапорт начальника СРПП ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області від 01.02.2024 відповідно до якого слідує, що ОСОБА_3 , будучи згідно постанови Липовецького районного суду від 13.02.2023 позбавлений права керування транспортними засобами на 1 рік, належних висновків не зробив та умисно вчинив ряд правопорушень, пов`язаних із порушенням ПДР із використанням транспортних засобів, а саме: 03.04.2023, 19.06.2023 та 26.07.2023 керував транспортними засобами, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.ч. 4, 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП (а.к.п. 80);

- постанова Липовецького районного суду від 13.02.2023 у справі №136/169/23, яка набрала законної сили 24.02.2023, та якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Зі змісту постанови суду слідує, що ОСОБА_3 був присутній в судовому засіданні та вину визнав (а.к.п 87, 88);

- лист Липовецького районного суду від 08.02.2024 із додатками (а.к.п. 82, 83, 84) зі змісту якого слідує, що ОСОБА_3 особисто ознайомлений із змістом постанови Липовецького районного суду від 13.02.2023 у справі №136/169/23, добровільно сплатив штраф та судовий збір згідно вказаного рішення суду, про що додані квитанції датовані 27.02.2023;

- постанова Вінницького міського суду від 13.09.2023 у справі №127/18549/23 (а.к.п. 85, 86), яка набрала законної сили 26.09.2023, якою ОСОБА_3 було притягнуто до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк сім років, без оплатного вилучення транспортного засобу, відповідно до якої 19.06.2023 о 02.38 год. на а/д М-30 386 км у м. Вінниця ОСОБА_3 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування, повторно протягом року вчинив адміністративне правопорушення;

- постанова Вінницького міського суду від 30.10.2023 у справі №127/18447/23, яка набрала законної сили 10.11.2023 (а.к.п. 89, 90), якою ОСОБА_3 було визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в сумі становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку притягнення його до адміністративної відповідальності. Зі змісту вказаного судового рішення слідує, що 19.06.2023 року о 02 год. 38 хв., а/д «М-30» 386 км в м. Вінниці, ОСОБА_3 керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.1а ПДР України та 26.07.2023 року о 11 год. 10 хв., в м. Вінниці по вул. Б.Ступки, ОСОБА_3 керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.1а, п. 2.5 ПДР України;

- лист ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області від 10.02.2024 із додатками зі змісту якого слідує, що згідно бази даних ІП «Адмінпрактика» ІПНП України, ОСОБА_3 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, у зв`язку із чим на нього було накладено стягнення у виді штрафу в сумі 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн., який ОСОБА_3 сплатив добровільно, в підтвердження чому є платіжний документ (а.к.п.94);

- постанова серія БАД №676869 винесена ПСРПП ВП №4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області (а.к.п.92), відповідно до якої ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, у зв`язку із тим, що він 03.04.2024 о 09.28 год у с. Зозів по вул. Визволення керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування рішенням суду від 13.02.2023.

Оцінюючи зібрані в даному кримінальному провадженні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд приходить до висновку про наступне.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Вирішуючи питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, суд виходить з наступного.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 382 КК України, суб`єкт злочину підлягає кримінальній відповідальності серед іншого за умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, може бути фізична особа не на користь якої ухвалено рішення суду та яку зобов`язано вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, є умисне невиконання судового рішення, що набрало законної сили, і означає повне його ігнорування або ж проявляється і в перешкоджанні виконанню судового рішення, що набрало законної сили, яке полягає в активній протидії його виконанню.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 15 Закону України "Про дорожній рух" забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Таким чином, позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов`язковість судового рішення, згідно зі ст. 129 Конституції України, є однією з основних засад судочинства.

Як установлено у ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Судом встановлено, що постанова Липовецького районного суду Вінницької області від 13.02.2023 у справі №136/169/23, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, набрала законної сили 24.02.2023, відтак останній, будучи присутній при розгляді справи, обізнаний з її змістом, після набрання постановою суду законної сили сплативши штраф, зобов`язаний був її виконувати й в іншій частині щодо додаткового стягнення шляхом утримання від керування транспортним засобом, однак, достовірно знаючи про наявність такого судового рішення, умисно, починаючи з 24.02.2023 не виконав її, керував транспортними засобами.

Правилами ст.317, 317-1 КУпАП, передбачено, що постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції. Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 2651 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції. У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським.

Згідно з доктриною адміністративного права суть кожного адміністративного стягнення полягає у застосуванні певних правообмежень безпосередньо до особи, яка вчинила адміністративне правопорушення (принцип персональної відповідальності). І в цьому відношенні безпосереднім виконавцем судового рішення про позбавлення права керування транспортними засобами є зокрема особа, яка вчинила адміністративне правопорушення.

У постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 08.02.2023 у справі N 464/4690/20 Верховний Суд дійшов до переконання, що позбавлення права керувати транспортними засобами передбачає вилучення посвідчення водія, що повинно здійснюватися органами, які видали таке посвідчення, що було виконано шляхом фактичного вилучення в особи посвідчення водія посадовими особами органів Національної поліції, що відповідає положенням ст. 317 КУпАП. Проте це не свідчить про те, що зміст правових вимог судового рішення про позбавлення права керувати транспортними засобами адресований, перш за все, до органів поліції чи дозвільної системи. Зміст розглядуваного адміністративного стягнення полягає не у вилученні посвідчення водія, а у позбавленні конкретної особи права керувати транспортними засобами. У випадку застосування такого виду стягнення суд не повинен у своєму рішенні додатково конкретизувати, що йдеться саме про заборону керувати транспортними засобами певним суб`єктом, адже очевидним є той факт, що таке право є спеціальним і його отримання потребує проходження особливої процедури, внаслідок якої і отримується право на керування транспортними засобами. Саме тому назва адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у своєму змісті абсолютно чітко передбачає заборону особі здійснювати таке керування на визначений судом строк. При цьому зміст покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, зокрема, і позбавленні права керувати транспортними засобами полягає у забороні особі реалізовувати певне право або здійснювати певну діяльність.

Верховний Суд звернув увагу на те, що систематичність порушень Правил дорожнього руху, свідчить про ухилення особи, яка позбавлення права керування транспортним засобом в порядку КУпАП від виконання судового рішення, що є однією з форм невиконання судового рішення, як підстави для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України….. Зазначив, що суд, призначаючи адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, обмежує його таке право на певний строк, що призводить як до формального, так і до реального унеможливлення керування транспортними засобами.

Приймаючи до уваги викладене слід дійти висновку, що суд, позбавляючи особу права керування транспортним засобом фактично позбавляє особу не конкретного документа (посвідчення водія певної категорії на відповідний транспортний засіб), а фактичної можливості керувати будь-яким із видів транспортних засобів, перелік яких визначено у примітці до ст. 286 КК України.

У постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 27.02.2023 у справі № 450/205/19 зазначено, що основним безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України є інтереси правосуддя в частині забезпечення повного і своєчасного виконання судового рішення. Об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 126 КУпАП, є встановлений порядок отримання права на керування транспортним засобом, а також суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Таким чином, суспільні відносини, які охороняються законом про кримінальну відповідальність, не є ідентичними.

Як було встановлено судом, посвідчення водія у ОСОБА_3 не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 2651 цього Кодексу, працівниками поліції при оформленні матеріалів, які були предметом розгляду судом 13.02.2023 (справа №136/169/23), утім в подальшому при їх виявленні були вилучені поліцейським, що підтвердив обвинувачений в судовому засіданні, отож порядок визначений ст.317-1 КУпАП було дотримано.

З огляду на викладене, суд вважає, що дії ОСОБА_3 кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, а його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, в межах висунутого обвинувачення знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення та підтверджена належними доказами.

Наведені вище норми діючого законодавства, судової практики спростовують доводи захисника щодо відсутності в діях обвинуваченого ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, оскільки невилучення посвідчення водія, як документа, органами поліції жодним чином не надає особі права керувати транспортними засобами, якого вона була позбавлена постановою суду, що набрала законної сили та яка в належний спосіб доведена до відома такої особи, а систематичність порушень Правил дорожнього руху, свідчить про ухилення особи, яка позбавлена права керування транспортним засобом в порядку КУпАП від виконання судового рішення, що є однією з форм невиконання судового рішення, як підстави для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України, тоді як особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права та несе обов`язок негайно його здати до уповноважених органів Національної поліції.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 126 КУпАП та ч. 2 ст. 130 КУпАП, які мали місце 19.06.2023, про які зазначено в обвинувальному акті, вчинила інша особа, суд вважає неспроможними, оскільки вказані судові рішення набрали законної сили, а судом іншого не встановлено.

За таких обставин невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, суд розцінює як стратегію захисту для досягнення бажаного результату та можливість уникнення від кримінальної відповідальності.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Вивченням особи обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_3 не одружений, неповнолітніх дітей та інших утриманців не має, отримав професійно-технічну освіту; на обліку в лікаря психіатра та в наркологічному кабінеті не перебуває.

Згідно довідки-характеристики органу місцевого самоврядування, ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, неофіційно працює в м. Вінниця.

Судом встановлено, що дане кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинив в період іспитового строку визначеного йому вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 08.11.2022, яким його засуджено за ст.198 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком в 1 рік 6 місяців.

Згідно листа Вінницького районного сектору №3 філії ДУ "Центр пробації" від 05.11.2025, ОСОБА_3 перебуває на обліку в органу пробації з 15.12.2022 по даний час згідно вироку Липовецького районного суду від 08.11.2022.

Судом враховано досудову доповідь органу пробації, за висновками якого ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення - високий, ризик небезпеки для суспільства середній, а його виправлення можливе у громаді за умови здійснення за ним нагляду зі сторони уповноважених органів.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст..67 КПК України, є рецидив кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особи винного, обставини, що обтяжує покарання та відсутність обставин, що пом`якшують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано його діяння.

Суд приймає до уваги, що у випадку вчинення особою кримінального правопорушення під час іспитового строку покарання, від якого вона була звільнена з випробуванням на підставі ст. 75 КК, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання, призначеного новим вироком.

Таку позицію висловив Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 15 липня 2025 року по справі №462/7107/24.

Таким чином остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід визначити, застосувавши ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання частини покарання за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 08.11.2022 та з урахуванням встановлених обставин призначити покарання у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що саме таке покарання буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого, а також запобігатиме вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 50, 65 КК України, ст.368, 369- 371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України ОСОБА_3 призначити остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Липовецького районного суду від 08.11.2022 у виді 1 (одного) року 7 (семи) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обраховувати з моменту його затримання на виконання вироку суду.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_7