У Х В А Л А

"13" листопада 2025 р. Справа153/1819/25

Провадження1-кп/153/84/25-к

у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000227 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою від 11 листопада 2025 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000227 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України було прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання на 13 листопада 2025 року о 12 годині 00 хвилин.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважає за можливе призначення справи до судового розгляду. Заявив клопотання про виклик і допит свідків згідно реєстру. Підтримав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, так як ризики, передбачені ст..177 КПК України не знизилися.

Потерпілий ОСОБА_5 вважає за можливе призначення справи до судового розгляду. Підтримав клопотання прокурора про виклик і допит свідків, а також про продовження строку дії запобіжного заходу. Будь-яких клопотань не заявив.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує проти призначення справи до судового розгляду. Не заперечує проти задоволення клопотання прокурора про виклик і допит свідків. Що стосується клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою не заперечує. Не заявив клопотання щодо розгляду справи колегіально судом у складі трьох суддів у відповідності із ч.4 ст.315 КПК України.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 не заперечує проти призначення справи до судового розгляду. Також не заперечує проти задоволення клопотання прокурора про виклик і допит свідків. Також не заперечує проти задоволення клопотання про продовження строку запобіжного заходу, так як така позиція його підзахисного.

Заслухавши думку прокурора, потерпілого, обвинуваченого та його захисника, вивчивши обвинувальний акт, розглянувши заявлені клопотання, суд приходить до наступного:

Угод про визнання винуватості чи про примирення, у порядку ст.ст.468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Ямпільському районному суду Вінницької області. Підстав, передбачених у ст.27 КПК України для здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні судом не встановлено.

Таким чином, у наявності достатні підстави для завершення підготовки до судового розгляду та для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Суд також вважає, що клопотання прокурора про виклик у судове засідання для допиту свідків обвинувачення підлягає задоволенню виходячи із наступного:

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнути до відповідальності у міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частинами 1, 2 та 6 ст.22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань (ч.1 ст.65 КПК України).

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1.Подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2.Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3.Вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4.Обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5.Обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установленому цим Кодексом випадках на потерпілого.

Пунктом 4 ч.2 ст.315 КПК України встановлено, що під час підготовчого провадження, з метою підготовки до судового розгляду суд розглядає клопотання учасників судового провадження про здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлене клопотання прокурора відповідає викладеним вище вимогам КПК України та не суперечить загальним засадам кримінального провадження, визначеним у ст.7 КПК України щодо: верховенства права, законності, рівності перед законом і судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередності дослідження показань, і відповідно, підлягає до задоволення.

Окрім того, разом із обвинувальним актом, 11 листопада 2025 року за вхід.№7128 надійшло клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 . У клопотанні прокурором зазначено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину у сфері проти життя та здоров`я особи, а саме передбачений ч.1 ст.115 КК України, який карається позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а тому усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, останній може спробувати переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне. Характер вчиненого ОСОБА_3 злочину дає підстави вважати, що перебуваючи на волі без застосування дієвого запобіжного заходу він може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інший злочин, що є ризиком, передбаченим п.5 ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, наявний ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_3 перебуваючи на волі може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, так як останньому відоме їх місце проживання. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам, а тому є доцільним застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою Прокурор просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 строк тримання під вартою на 60 днів.

Розглянувши заявлене прокурором клопотання про продовження обвинуваченому дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, заслухавши думку учасників сторін щодо даного клопотання, суд приходить до наступного:

Ухвалою слідчого судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, а саме - до 16 листопада 2025 року.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

У своїх рішення ЄСПЛ звертає увагу на те, що тяжкість злочину, в якому підозрюється (обвинувачується) особа та ризики його ухилення від слідства та суду є єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Окрім того, ЄСПЛ звертає увагу на те, що існує презумпція на користь звільнення з під варти, доводи за та проти такого звільнення не повинні бути загальними та абстрактними (Рішення «Smirnova проти Росії» заява №№46133/99 та 48183/99, рішення від 24/07/2003).

ЄСПЛ вказує, що національні органи мають досліджувати можливість застосування альтернативних запобіжних заходів. Однак, у той же час має бути вмотивований відступ від поваги до особистості.

Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід розглядати у кожній справі окремо з урахуванням її особливостей (Рішення «Jecius проти Литви» заява №34578/97 рішення від 31/07/2000).

Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом, але за наявності чітких ознак, що цього вимагає справжній суспільний інтерес, який не зважаючи на наявність презумпції невинуватості переважає інтереси забезпечення права на свободу.

Ризик втечі не має бути встановлений тільки за можливості суворого вироку. Ризик втечі має оцінюватися разом із факторами, які вказують на характер особи, її моральність, місце проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та ін.

Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (Рішення «Selcuk проти Туреччини» №21768/02 рішення від 10/01/2006).

Безперервне тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності дійсної необхідності захисту суспільних інтересів, яка має переважне значення порівняного із вимогою поваги до особистої свободи відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У практиці ЄСПЛ сформульовано чотири базових причини для відмови у звільнені особи з під варти: 1. ризик того, що обвинувачений не з`явиться у судове засідання; 2. ризик того, що обвинувачений вживатиме заходів для запобігання відправленню правосуддя; 3. скоїть інші правопорушення; 4. стане причиною порушення громадського порядку.

Судом враховується те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за який санкцією ч.1 ст.115 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Також було встановлено, що ОСОБА_3 не працює, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб немає, що є підставою вважати, що у ОСОБА_3 відсутні стійкі соціальні зв`язки, що дає підстави суду прийти до висновку про існування ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, обвинувачений може переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Окрім цього, ОСОБА_3 перебуваючи на волі, може впливати на свідків, оскільки знає їхнє місце проживання. Вищезазначені ризики є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним ризикам, а тому є доцільним продовження застосування щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. На даний час, заявлені ризики за час утримання ОСОБА_3 під вартою не зменшились та наведені обставини не змінились.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З урахуванням того, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчинення злочину, який спричинив загибель людини, суд не знаходить підстав для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні.

А тому, із врахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 є обґрунтованим, і таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 7, 22, 23, 65, 76, 91, 92, 314-316, 334, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Закінчити підготовче провадження і призначити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України до судового розгляду у залі судових засідань Ямпільського районного суду Вінницької області на 13 листопада 2025 року о 12 годині 25 хвилин.

Розгляд кримінального провадження здійснюватиметься у відкритому судовому засіданні суддею ОСОБА_1 одноособово.

У судове засідання викликати прокурора, потерпілого, обвинуваченого та його захисника, яким вручити копії даної ухвали.

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про виклик і допит свідків задовольнити.

Викликати у судове засідання як свідків обвинувачення: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Клопотання прокурора про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області, проживаючому по АДРЕСА_1 , громадянину України, строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на шістдесят днів.

Визначити 11 січня 2026 року датою закінченням дії даної ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи яка перебуває під вартою, такий строк обчислюється з дня вручення йому ухвали.

Головуючий ОСОБА_1