КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 361/7414/24 Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 23-з/824/42/2025 Головуючий в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 286242 від 13 липня 2024 року вбачається, що 13 липня 2024 року о 19 год. 40 хв. у с. Літки, Броварського району, Київської області, водій ОСОБА_5 керував транспортним засобом «Subaru Forester» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу «Drager ARLJ - 0455», проба позитивна - 1.12 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2025 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Держави судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн 60 коп..

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, 24 вересня 2025 року ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та провадження у справі закрити.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року апеляційну скаргу було повернуто особі, яка її подала, оскільки апеляційну скаргу було подано поза межами встановленого ст. 294 КУпАП строку та не заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

11 листопада 2025 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, яка обгрунтована тим, що 17.09.2025 року Київський апеляційний суд встановив, що ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу у дві дати, а саме: 05.07.2025 року та 25.08.2025 року, та саме із апеляційною скаргою від 25.08.2025 року ним подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

У заяві просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року та прийняти апеляційні скарги від 05.07.2025 року і 25.08.2025 року до апеляційного провадження, як єдину апеляційну скаргу.

Додатково повідомляємо, що суддя ОСОБА_2 з 10 листопада 2025 року по 28 листопада 2025 року перебувала у відпустці.

Дослідивши подану заяву, апеляційний суд вважає, що заява про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню особі, яка її подала, з огляду на наступне.

Частина перша статті 55 Конституції України передбачає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Ця норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та II до Конвенції» від 17.07.1997, Україна визнає на своїй території дію ст. 25 Конвенції про визнання компетенції Європейської комісії з прав людини та ст. 46 Конвенції про визнання обов`язковою без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Порядок реалізації Конвенції та рішень ЄСПЛ визначено Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Відповідно до ч. І ст. 17 цього Закону суди при розгляді справ застосовують Конвенцію і практику ЄСПЛ як джерело права.

Європейський суд з прав людини поширює на провадження у справах про адміністративні правопорушення стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, тобто норми кримінального процесуального законодавства.

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». У справі «Маліге проти Франції» («Malige v. France», заява № 27812/95, рішення від 23.09.1998 року) ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91).

Право на перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами належно не врегульовано Кодексом України про адміністративні правопорушення, як і не передбачено положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення прямої заборони перегляду постанов за нововиявленими обставинами.

Оскільки на провадження у справах про адміністративне правопорушення ЄСПЛ у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розповсюджує критерії, встановлені для кримінального судочинства, з точки зору суду ненадання особі можливості для користування гарантіями, встановленим кримінально-процесуальним законом (в даному випадку - правом на оскарження судового рішення за нововиявленими обставинами) призведе до порушення право особи на «справедливий суд», що є неприпустимим.

З огляду на викладене вище та приймаючи до уваги норми прямої дії Конституції України, положення національного законодавства, а також міжнародно-правові договори та рішення Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, суд апеляційної інстанції вважає, що реалізація права на судовий захист шляхом подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у даній справі підлягає регулюванню за аналогією закону.

Так, главою 34 КПК України визначає підстави та порядок здійснення провадження за нововиявленими або виключними обставинами, строки звернення та вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Системне тлумачення цієї глави призводить до висновку, що перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках і виступає як механізм, що доповнює звичайні заходи забезпечення правосудності судових рішень, що набрали законної сили. Цей механізм застосовується лише у випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 462 КПК України в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначаються судове рішення, про перегляд якого за нововиявленими або виключними обставинами подається заява.

За змістом ч. 1 ст. 459 КПК України підставою для здійснення кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами є судові рішення, що набрали законної сили.

Стаття 3 КПК України чітко розрізняє стадії досудового провадження і судового провадження (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України) і визначає судове провадження як кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами (п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України).

При цьому, за нововиявленими або виключними обставинами можуть бути переглянуті лише судові рішення, що набрали законної сили та якими завершено розгляд кримінального провадження по суті.

Наведене узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 лютого 2020 року (справа № 522/14170/17, провадження за касаційною скаргою № 51-1836кмо19, https://reyestr.court.gov.ua/Review/87424124).

Таким чином, оскільки постанова Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, не є судовим рішенням, яким завершено розгляд справи про адміністративне правопорушення по суті та, відповідно не відноситься до такого рішення, яке може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами, тому у даному випадку відсутні підстави для здійснення провадження щодо такої постанови за нововиявленими обставинами.

Суд апеляційної інстанції переглядає рішення які винесені по суті, в межах апеляційної скарги, що зазначено в ст. 294 КУпАП.

Із урахуванням наведеного, на думку суду апеляційної інстанції постанова Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, не належить до остаточних рішень, які можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами відповідно до глави 34 КПК України.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст.ст. 462, 464 КПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року - повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «08» грудня 2025 року.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2