ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/9113/25

Номер провадження 1-кп/495/1023/2025

11 грудня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження, відомості про яке 21.11.2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001581 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський Одеської області, громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, тимчасово не працюючого, не судимого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.301 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_6 , будучи обізнаним про те, що збут порнографічної продукції в Україні заборонено, маючи корисливий мотив на вчинення протиправних дій, пов`язаних зі збутом відеопродукції порнографічного характеру, порушуючи вимоги ст. 36 Закону України «Про медіа» відповідно до якої, на території України в медіа та на платформах спільного доступу до відео, відповідно до якого забороняється поширювати порнографічні матеріали, діючи умисно, з метою власного збагачення, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, вирішив розповсюдити через мережу Інтернет відеозапис порнографічного характеру.

З цією метою ОСОБА_6 на початку червня 2025 року у вечірній час (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи мобільний телефон марки «Iphone 13 Pro Max» MLKV 3LL/A Serial Number QKDQ1 PF OHW imei: НОМЕР_1 з сім-карткою оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 , підключений до мережі Інтернет, ввімкнувши онлайн стрім на сайті «ua.xhamsterlive.com», на якому попередньо зареєструвався під іменем « ОСОБА_7 », збув відеозапис порнографічного характеру за грошові кошти, які ОСОБА_6 отримав на свою банківську картку № НОМЕР_3 відкриту в АТ «Універсал Банк», які надходили на вказану банківську карту за вищевказаний порнографічний матеріал під час перегляду користувачами онлайн стріму на сайті «ua.xhamsterlive.com».

Таким чином, ОСОБА_6 , обвинувачується у виготовленні відеопродукції порнографічного характеру з метою збуту та збуті відеопродукції порнографічного характеру, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 301 КК України.

Під час досудового розслідування між прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_6 за участі захисника ОСОБА_5 26 листопада 2025 року укладено угоду про визнання винуватості, за змістом якої обвинувачений беззастережно визнає обвинувачення в повному обсязі у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення. З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого, даних про особу обвинуваченого,наявність обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття та сприяння розслідуванню злочину), відсутності обставин, які обтяжують покарання, сторони досягли згоди щодо обрання покарання за вчинене кримінальне правопорушення покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Обвинуваченому ОСОБА_6 роз`яснено наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст.473, 474, 476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів визнав повністю та щиро покаявся. Ствердив, що розуміє роз`яснені йому судом: права, визначені ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України; характер обвинувачення, вид і міру покарання. Просить затвердити угоду про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що таку угоду ОСОБА_6 уклав добровільно, без примусу і не під тиском, що підтвердив і його захисник. адвокат ОСОБА_5 .

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Згідно із п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди або відмову у її затвердженні.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За умовами ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У ст.470 КПК України передбачено, що прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини: 1) ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб; 2) характер і тяжкість обвинувачення (підозри); 3) наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень; 4) наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Обов`язковий для врахування висновок про застосування норм права, як це передбачено ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», викладений у постанові Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 761/13021/19. У сформованій правовій позиції перевірка достовірності обставин, які згідно зі ст.470 КПК підлягають врахуванню при укладенні угоди про визнання винуватості, є обов`язком прокурора. На суд при затвердженні угоди про визнання винуватості не можуть бути покладені інші обов`язки щодо перевірки можливості її затвердження ніж ті, які прямо передбачені у ст.474 КПК.

За такого суд вважає, що обставини, передбачені ст.470 КПК України, є належним чином оцінені прокурором та визнані достатніми для укладення угоди про визнання винуватості, процесуальні підстави здійснювати додаткову перевірку цих обставин самим судом є відсутніми.

Беручи до уваги викладене вище, дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468-470, 472 КПК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення за ч.2 ст.301 КК України.

Досліджуючи узгоджену міру покарання, суд виходить з того, що у відповідності до ч.5 ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом (ч.3 ст.75 КК України).

У постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 203/378/17 та 29 листопада 2018 в справі № 761/6774/16-к міститься посилання на постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2015 року № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», у п.12 якої, зокрема, зазначено, що чинні КК і КПК регулюють два різновиди звільнення від відбування покарання з випробуванням: 1) загальний - коли вимагається встановлення можливості виправлення засудженого без відбування покарання; 2) спеціальний - у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання винуватості, для укладення якої з`ясування питань, визначених у ч.1 ст.75 КК, не є обов`язковим. У зв`язку з чим, якщо ж сторони узгодили покарання та досягли домовленості щодо звільнення підозрюваного/обвинуваченого від його відбування з випробуванням, відповідно до частин 2, 3 ст.75 КК суд зобов`язаний прийняти рішення про таке звільнення у випадку затвердження угоди про примирення або визнання винуватості за наявності сукупності таких умов: 1) сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років; 2) узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням; 3) угода відповідає чинному законодавству та підстави для відмови в її затверджені визначені КПК (пункти 1-6 ч.7 ст.474 КПК) відсутні. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч.3 ст.75 КК визначаються виключно судом.

За текстом угоди сторони досягли згоди та порозуміння щодо призначення обвинуваченому узгодженого покарання в межах санкції ч.2 ст.301 КК України у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Визначаючи покарання у межах санкцій відповідних інкримінованих статей КК України із порядком його відбування, сторони скористались наданим їм правом, діяли в межах наданого їм законом розсуду. Викладене свідчить про достатність підстав вважати, що узгоджене сторонами покарання за своїм видом та розміром відповідає загальним засадам призначення покарання, а обставини для тверджень про очевидну невідповідність узгодженого ними покарання вимогам кримінального закону чи наявність перешкод призначення такого є відсутніми.

Підсумовуючи наведене, перевіривши відповідність угоди про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального закону та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд дійшов висновку про ухвалення в даному кримінальному провадженні обвинувального вироку відносно обвинуваченого, яким затвердити угоду про визнання ним винуватості, визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.301 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання з дотриманням правил призначення покарань. Підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

При ухваленні вироку суд зобов`язаний вирішити питання щодо того, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Процесуальні витрати не явлені.

Питання речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475, 532, ч. 15 ст. 615 КПК України,

у х в а л и в :

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 26 листопада 2025 року між прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участі захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0001581 від 21.11.2025 року.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.301 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 2 (двох) тисяч неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Скасувати арешт, накладений 25.11.2025 ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_8 на мобільний телефон iPhone 13 ProMax IMEI НОМЕР_1 та банківську картку АТ "Універсал Банк" з номером НОМЕР_3 .

Речові докази: мобільний телефон iPhone 13 ProMax IMEI НОМЕР_1 та банківську картку АТ "Універсал Банк" з номером НОМЕР_3 повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

У відповідності до ч.15 ст.615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку після проголошення.

Суддя ОСОБА_1