ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/826/26 Справа № 185/9892/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2025 року у кримінальному провадженні №0001043 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого: 09.10.2023 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

Встановила:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2025 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покаранняу виді позбавлення волі строком на 5 років.

У відповідності до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за постановленим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.10.2023 року, та визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Після набрання вироком законної сили ОСОБА_8 затримати та направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» для відбування призначеного судом покарання.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_8 для виконання вироку.

Судом встановлено, що 28.05.2025 року близько 19:00 годині обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи в бесідці по вул. Калинова навпроти буд.7 м. Павлограда побачив раніше відомого, потерпілого ОСОБА_9 , який виклав свої особисті речі на стіл, серед яких був його особистий мобільний телефон марки «Redmi Note 14» з мобільним номером телефону НОМЕР_1 , банківська картка № НОМЕР_2 та ключі. Одразу, після чого у обвинуваченого ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, а саме: на заволодіння грошовими коштами з особистого рахунку потерпілого та звернення на свою користь. Реалізуючи свій умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, перебуваючи за вищевказаною адресою, скориставшись можливістю в той час, як потерпілий ОСОБА_9 втратив пильність, так як відійшов до вбиральні, обвинувачений ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, керуюсь корисливим мотивом, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, та його дії залишаються не поміченими сторонніми особами, взяв до рук вищевказаний мобільний телефон з метою заволодіння грошовими коштами потерпілого.

Так, 28.05.2025 року близько 19.30 годині обвинувачений ОСОБА_8 , скориставшись моментом, коли потерпілий відійшов до вбиральні, залишивши свій мобільний телефон на столі та свою банківську картку № НОМЕР_2 , помітив, що мобільний телефон марки «Redmi Note 14» потерпілого ОСОБА_9 розблокований. В цей же час обвинувачений ОСОБА_8 спробував підв`язати банківську картку потерпілого № НОМЕР_2 , на поверхні якої зазначено номер картки та код CVV, строк дії картки, яка лежала на столі, до свого мобільного телефону. Після чого, використовуючи отриману інформацію обвинувачений ОСОБА_8 , реалізуючи свій умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану налаштував вищевказану банківську картку, яка належить потерпілому ОСОБА_9 до системи мобільних платежів «Google Рау» в своєму мобільному телефоні марки «Oppo Reno 4 lite» з номером мобільного телефону НОМЕР_3 , у якому вбудовано технологію безконтактної оплати. Код підтвердження про підключення банківської картки до мобільного телефону через систему мобільних платежів «Google Рау» прийшов на мобільний пристрій потерпілого, обвинувачений ОСОБА_8 помітив його та ввів цей код у додаток «Google Рау» на свій мобільний пристрій та завершив додавання банківської картки. Одночасно, скориставшись можливістю розблокованого мобільного телефону потерпілого ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_8 зайшов в меню програм на робочому столі мобільного телефону та знайшов додаток «ПРИВАТ 24». На фоні цього у обвинуваченого ОСОБА_8 виник раптовий умисел на заволодіння грошовими коштами. Натиснувши на ярлик додатка, обвинувачений ОСОБА_8 зрозумів, що доступ до додатку «ПРИВАТ 24» на мобільному телефоні потерпілого здійснюється без паролю. Таким чином обвинувачений ОСОБА_8 отримав доступ до додатку «Приват 24» потерпілого ОСОБА_9 . Після цього впевнившись, що банківська картка потерпілого знаходиться в системі мобільних платежів «Google Рау» на його мобільному пристрої «Орро Reno 4 lite», обвинувачений ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, скориставшись відсутністю потерпілого та безпарольним доступом до додатку «Приват 24», перерахував з банківської картки потерпілого AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 на банківську картку № НОМЕР_2 , яку він підв`язав до свого мобільного пристрою з метою заволодіння грошовими коштами потерпілого та користування ними на власний розсуд, грошові кошти на загальну суму 50000 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, охоплені єдиним умислом, спрямованим на таємне, повторне викрадення грошових коштів з банківської карти потерпілого, в умовах воєнного стану, маючи повний доступ до банківської картки потерпілого ОСОБА_9 № НОМЕР_2 , з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний та злочинний характер своїх дій, розуміючи, що такі є засобом для досягнення протиправної мети, та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, використовуючи систему мобільних платежів «Google Pay» в своєму мобільному телефоні, у якому вбудовано технологію безконтактної оплати, 28.05.2025 року у період з 19.42 години до 20.00 години перевів в мобільну гру «Standoff 2» з банківської картки потерпілого ОСОБА_9 шляхом проведення 2 транзакцій грошові кошти на загальну суму 954.98 гривень.

Також, обвинувачений ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, охоплені єдиним умислом, спрямований на таємне, повторне викрадення грошових коштів з банківської карти потерпілого, в умовах воєнного стану, маючи повний доступ до банківської карти потерпілого ОСОБА_9 № НОМЕР_2 , з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний та злочинний характер своїх дій, розуміючи, що такі є засобом для досягнення протиправної мети, та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, використовуючи систему мобільних платежів «Google Pay» в своєму мобільному телефоні, у якому вбудовано технологію безконтактної оплати, 28.05.2025 року о 20.05 годині за допомогою додатку «EASYPAY.UA2» здійснив переказ грошових коштів з банківської картки потерпілого ОСОБА_9 шляхом проведення 1 транзакції на банківську картку знайомого, свідка ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 1015.00 гривень.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, охоплені єдиним умислом, спрямований на таємне, повторне викрадення грошових коштів з банківської карти потерпілого, в умовах воєнного стану, маючи повний доступ до банківської карти потерпілого ОСОБА_9 № НОМЕР_2 , з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний та злочинний характер своїх дій, розуміючи, що такі є засобом для досягнення протиправної мети, та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, використовуючи систему мобільних платежів «Google Pay» в своєму мобільному телефоні, у якому вбудовано технологію безконтактної оплати, 28.05.2025 року у період часу з 19:48 години до 20:14 години за допомогою банкомату (BRANCH 10003-0511), який належить банку AT «Ощадбанк» та розташований по вул.Калинова, 4 м.Павлограда, здійснив зняття грошових коштів на загальну суму 25 000 гривень шляхом проведення 3 транзакцій на зняття готівкових коштів з банківської картки потерпілого ОСОБА_9 № НОМЕР_2 .

В подальшому обвинувачений ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, охоплені єдиним умислом, спрямований на таємне, повторне викрадення грошових коштів з банківської карти потерпілого, в умовах воєнного стану, маючи повний доступ до банківської карти потерпілого ОСОБА_9 № НОМЕР_2 , з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний та злочинний характер своїх дій, розуміючи, що такі є засобом для досягнення протиправної мети, та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, використовуючи систему мобільних платежів «Google Pay» в своєму мобільному телефоні, у якому вбудовано технологію безконтактної оплати, 28.05.2025 року у період з 20:17 години до 20:20 години за допомогою банкомату (АТМ5343 STORE АТВ PAVL, 2A.NOVA ST), який належить банку AT «Райфайзен банк» та розташований по вул.Калинова, 4 м.Павлограда, здійснив зняття грошових коштів на загальну суму 20 000 гривень з банківської картки потерпілого ОСОБА_9 № НОМЕР_2 шляхом проведення 3 транзакцій по зняттю готівкових коштів.

Заволодівши коштами обвинувачений ОСОБА_8 обернув їх у свою власність та розпорядився ними на власний розсуд.

Далі обвинувачений ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, охоплені єдиним умислом, спрямований на таємне, повторне викрадення грошових коштів з банківської карти потерпілого, в умовах воєнного стану, маючи повний доступ до банківської карти потерпілого ОСОБА_9 № НОМЕР_2 , з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний та злочинний характер своїх дій, розуміючи, що такі є засобом для досягнення протиправної мети, та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, використовуючи систему мобільних платежів «Google Pay» в своєму мобільному телефоні, у якому вбудовано технологію безконтактної оплати, щоб не бути викритим у крадіжці грошових коштів з банківської картки потерпілого ОСОБА_9 № НОМЕР_2 , надав свій мобільний телефон марки «Орро Reno 4 lite» знайомому, свідку ОСОБА_10 , який в свою чергу не був обізнаний про походження грошових коштів, для придбання електронних пристроїв для паління.

Так, 28.05.2025 року у період часу з 20.42 години до 20.47 години, перебуваючи у приміщенні магазину «Вілд Смок» по вул.Калинова, 2Б м.Павлограда, свідком ОСОБА_10 здійснено покупки у зазначеному магазині под-систем, рідини до них на загальну вартість 9670.00 гривень.

Своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 56 639.98 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Захисник в своїй апеляційній скарзі просить вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного за сукупністю вироків покарання, у відповідності до 4.1 ст. 71 КК України, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у вигляді 5 років 1 місяця.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник посилається на те, що суд першої інстанції формально зазначив пом?якшуючи обставини, такі як щире каяття підзахисного та визнання вини, але не повною мірою врахував їх при визначенні остаточного строку покарання.

Вказує, що судом першої інстанції не в повній мірі надано належну оцінку характеризуючи обставинам ОСОБА_8 , зокрема, що на момент вчинення правопорушення йому було лише 20 років, він є громадянином України, має середньо-спеціальну освіту, не одружений, офіційно непрацюючий, але не має хронічних залежностей (не перебуває на обліку у нарколога). Попередня судимість від 09.10.2023 року (за ч. 4 ст. 185 КК України) була з іспитовим строком на 2 роки, що свідчить про те, що ОСОБА_11 вважався таким, що може виправитися без реального позбавлення волі. Вчинення повторного правопорушення під час іспитового строку є обтяжуючою обставиною, але суд не врахував, що обвинувачений вже частково виправився під час іспитового строку (не вчиняв інших правопорушень до цього випадку). Остаточне призначене покарання у вигляді 5 років 6 місяців не сприяє виправленню молодої особи, а навпаки, може призвести до десоціалізації.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги захисника заперечував.

Захисник апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг прокурора та обвинуваченої, колегія суддів не вбачає правових підстав для скасування вироку суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також, щодо кримінально-правової кваліфікації злочинів, ніким із учасників судового провадження не оскаржуються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_8 та на кваліфікацію її дій, не виявлено.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з вимогами ст. ст. 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.

Виходячи з положень ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону України щодо призначення покарання.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, які відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як тяжкі злочини, характер кримінальних правопорушень, які пов`язані із злочинами проти власності та правильно врахував суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення.

Належно прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_8 , яка раніше судимий за вчинення корисливого злочину, вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення і період іспитового строку, не працює, не відшкодував завдані збитки, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, перебував під динамічним наглядом лікаря-психіатра, а також врахував повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття.

Обставини, які б у відповідності до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченій - судом першої інстанції не встановлено.

Врахувавши вищенаведені обставини та дані про особу обвинуваченого, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за постановленим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.10.2023 року, та визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Призначене судом першої інстанції покарання, на думку колегії суддів, повністю відповідає тяжкості вчинененого кримінального правопорушення, встановленим обставинам справи та даним про особу обвинуваченого, а також, сприятиме меті покарання, буде достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження в подальшому вчинення нових злочинів, як самою обвинуваченою, так і іншими особами.

А тому, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність вимог сторони захисту щодо невідповідності призначеного покарання обставинам справи та даним про особу обвинуваченого. Тож, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому судом першої інстанції покарання є обґрунтованим, призначеним із дотриманням вимог кримінального законодавства України, а тому, відповідно - правильним.

Підстав для зміни судового рішення в частині призначеного покарання ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 4 ст. 185 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4