Дата документу 16.09.2025Справа № 554/9327/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , з участю: секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні врежимі відеоконференції спільну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову, винесену старшим слідчим в ОВС криміналістом СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 21.03.2022 року про закриття об`єднаного кримінального провадження №0000017, внесеного до ЄРДР 17.02.2022 року, а також постанов СВ Миргородського відділу поліції ГУНП в Полтавській області про закриття кримінальних проваджень №0000002, № 0000003, №0000004, що винесені 06.06.2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

25.08.2025 року до Шевченківського районного суду м. Полтави надійшла спільна скарга ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у якій вони просили скасувати постанову, винесену старшим слідчим в ОВС криміналістом СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 21.03.2022 року про закриття об`єднаного кримінального провадження №0000017, внесеного до ЄРДР 17.02.2022 року а також постанов СВ Миргородського відділу поліції ГУНП в Полтавській області про закриття кримінальних проваджень №0000002, № 0000003, №0000004, що винесені 06.06.2019 року.

На обґрунтування скарги послались на те, що слідчим не було проведено необхідних та можливих слідчих дій у даному кримінальному провадженні, тому постанова не є обґрунтованою та правомірною.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити. Окремо звернув увагу на те, що досудове розслідування без достатніх правових підстав здійснювалось слідчим слідчого управління ГУНП в Полтавській області, тоді як місцем вчинення кримінальних правопорушень є Миргородський район Полтавської області. З огляду на те, що копія оскаржуваної постанови від 21.03.2022 року про закриття об`єднаного кримінального провадження №0000017 отримана скаржниками лише 13.08.2025 року, а скарга подана 25.08.2025 року, десяти денний строк звернення до суду не є пропущеним.

Прокурор та слідчий до суду не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись, заяв про відкладення розгляду справи суду не надали.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.

За встановлених судом обставин, закриття кримінальних проваджень №0000002, №0000003, №0000004 здійснювалось на підставі постанов СВ Миргородського відділу поліції ГУНП в Полтавській області від 29.07.2019 та 06.06.2019 року відповідно. Тобто місцем досудового розслідування було місто Миргород Полтавської області, що відноситься до юрисдикції слідчих суддів Миргородського міськрайонного суду.

Нормами чинного КПК України не визначено підсудність розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування. Однак, системний аналіз положень КПК, зокрема його Розділу II Глави 10 статті 132 ч. 2 та Глави 18 статей 184 ч. 1, 201 ч. 1, а також положення ч. 6 ст. 9 КПК дозволяє зробити висновок, що усі питання, які виникають під час досудового розслідування та передбачені ст. 303 КПК, повинні розглядатися слідчим суддею у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Фраза «встановленого законом» у розумінні ст. 6 Конвенції поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Zand v. Austria», що згадувалось, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у §1 ст. 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з… питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів…».

Порушення встановлених законом правил підсудності призводить до вирішення справи судом, яким не встановлений законом, та ухвалення рішення неуповноваженим слідчим суддею.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

З огляду на викладене, а також те, що орган, який виносив оскаржувані постанови був встановлений під час розгляду скарги, скарга в частині скасування постанов про закриття кримінальних проваджень № 0000002, № 0000003, № 0000004 підлягає поверненню, оскільки не підлягає розгляду в цьому суді.

Інша частина скарги підлягає задоволенню.

Так, за загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Частина 2 ст. 9 КПК України визначає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно зі ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтею 94 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається вразі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно із ст. 284 ч. 2 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із засобів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Таким чином, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно із п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Таким чином, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Отже, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження.

Згідно з ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 303 КПК України закріплено право певного кола осіб на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскарженні рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Із постанови, винесеної старшим слідчим в ОВС криміналістом СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 21.03.2022 року про закриття кримінального провадження №0000017 за ч. 2 ст. 15, п.п. 6, 9,11,12 ч. 2 ст. 115 КК України до якого 22.02.2022 року приєднані кримінальні провадження: №0000018 за ч. 1 ст. 255-3 КК України, №0000019 за ч. 1 ст. 396 КК України, №0000020 за ч. 1 ст. 256 КК України, №0000021 ч. 5 ст. 255 КК України, №0000022 за ч. 4 ст. 197-1 КК України, №0000023 за ч. 2 ст. 197-1 КК України, убачається, що відомості до ЄРДР у цих провадженнях внесені 17.02.2022 року на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 29.12.2021 року за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 06.12.2021 року.

22.02.2022 року матеріали цих справ надійшли з Полтавської обласної прокуратури до слідчого управління ГУНП в Полтавській області.

17.03.2022 року (четверг) заступником начальника СУ ГУНП в Полтавській області винесено постанову про доручення здійснення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні групі слідчих, старшим якої визначено ОСОБА_5 .

Вже у понеділок 21.03.2022 року, тобто за 4 дні досудового розслідування, з яких 2 вихідні (субота і неділя) справа була закрита у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-3, ч. 1 ст. 256, ч. 5 ст. 255 КК України, а також у зв`язку з існуванням не скасованої постанови про закриття кримінальних проваджень за ч. 2 ст. 15, п.п. 6,9,11,12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 197-1, ч. 2 ст. 197-1 КК України.

При цьому оскаржувана постанова не містить посилання на жодну слідчу (процесуальну) дію, яка би проводилась із 17 по 21.03.2022 року, тому досудове розслідування та винесена постанова носять суто формальний характер.

Слідчим не надано в необхідній і достатній мірі оцінки доводам заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 06.12.2021 року з урахуванням здобутих доказів. Відсутні відомості про витребування будь-яких доказів, в тому числі матеріалів кримінального провадження №0000795 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України за фактом замаху на вбивство ОСОБА_4 та проведення слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне досудове розслідування.

Матеріали досудового розслідування суду не надавались, прокурор та слідчий до суду для дачі пояснень не з`явились.

Таким чином, з відомостей, відображених у оскаржуваній постанові не можливо одностайно встановити відсутність вчинення кримінальних правопорушень, про які вказували у своїй заяві ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Отже, з постанови слідчого про закриття кримінального провадження вбачається, що ним не з`ясовано всіх обставин, які мають суттєве значення для кримінального провадження.

Вказані факти свідчать про неповноту проведеного досудового розслідування та передчасного прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

З огляду на встановлені в ході розгляду скарги обставини, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є недостатньо необґрунтованою, оскільки рішення про відсутність складу кримінальних правопорушень прийнято передчасно, без вжиття всіх передбачених законом заходів для встановлення складу кримінального правопорушення та належної правової оцінки встановленим обставинам, а також об`єктивної оцінки обставин та визначення усіх елементів кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна чи об`єктивна сторона).

Слід зауважити, що слідчий суддя не повинен підміняти собою одну зі сторін кримінального провадження щодо ініціювання питання про збирання, отримання доказів або їх забезпечення, оскільки це не відповідатиме критеріям ефективності здійсненні судового контролю у кримінальному провадженні. Згідно з ч. 3ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені на його розгляд сторонами кримінального провадження та віднесені до повноважень цим Кодексом.

Враховуючи, що при розслідуванні вказаного кримінального провадження не було проведено всіх необхідних слідчих дій для повного і всебічного встановлення обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, слідчим належним чином не вжито заходів для виконання вимог ст. 9 КПК України, що є суттєвим порушенням і безпосередньо впливає на законність прийнятого рішення, тому постанова від 21.03.2022 року підлягає скасуванню.

При цьому, слідчим суддею приймається до уваги правова позиція, викладена у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» в якому зазначено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Вказівок про проведення конкретних слідчих дій слідчий суддя не надає, оскільки слідчий має можливість обирати найбільш ефективні та доцільні методи розслідування, оцінюючи обставини справи та правові норми. Питання щодо захисту слідчим суддею порушених прав учасників кримінального провадження після завершення досудового розслідування обмежується вирішенням питання про скасування постанови про закриття кримінального провадження.

Керуючись статтями 2, 25, 28, 214, 303 307 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Спільну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову, винесену старшим слідчим в ОВС криміналістом СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 21.03.2022 року про закриття кримінального провадження №0000017, до якого приєднані кримінальні провадження: №0000018, №0000019, №0000020, №0000021, №0000022, №0000023, внесені до ЄРДР 17.02.2022 року скасувати.

Іншу частину скарги про скасування постанов СВ Миргородського відділу поліції ГУНП в Полтавській області про закриття кримінальних проваджень №0000002, №0000003, №0000004, що винесені 06.06.2019 року повернути заявникам на підставі п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, оскільки скарга в цій частині не підлягає розгляду в цьому суді.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Ухвала в частині повернення скарги може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів, в іншій частині оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7