Номер справи 703/114/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Сміла кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.08.2024 під №0002832

про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Смоліне Новоукраїнського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працює, не одружений, утриманців не має, учасник бойових дій, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, що передбачені ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 289 КК України,

у с т а н о в и в :

У провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, що передбачені ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні 20.10.2025 прокурором заявлене клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із можливістю застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави, що обґрунтоване ризиками, що передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України та полягають в тому, що обвинувачений, усвідомлюючи суворість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винним у вчиненні тяжкого злочину, може ухилятися від суду, і така поведінка ним допущена, у зв`язку із чим перебував у розшуку. Обвинувачений притягувався до кримінальної відповідальності, має судимості, зокрема за вчинення кримінальних правопорушень корисливої спрямованості, на даний час щодо нього здійснюються інші кримінальні провадження, він не має постійного джерела доходів, міцних соціальних зв`язків, відсутні особи, яких він зобов`язаний утримувати. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання встановленим ризикам, є недостатнім.

Обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник, адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання не заперечували.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Стаття 178 КПК України зобов`язує суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, визначених у статті 177 КПК України, на підставі наданих сторонами матеріалів кримінального провадження оцінити в сукупності всі обставини, що можуть вплинути на прийняття цього рішення, перелік яких, крім іншого, міститься у частині 1 вказаної норми.

Суд вважає, що стороною обвинувачення відповідно до ст. 177-178 КПК України доведено наявність підстав для застосування запобіжного заходу, а також взято до уваги обставини, які повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу, а саме те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, під час судового провадження ухилився від суду, був відсутній за місцем проживання за адресою, яку вказує як адреса постійного проживання, через що оголошувався в розшук.

Як вбачається з прецедентної практики ЄСПЛ, тяжкість імовірного покарання сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного, обвинуваченого переховуватися від суду, що узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.06.2001 року, заява № 33977/96), де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а також у рішенні по справі «Пунцельт проти Чехії» (рішення від 25.04.2000 року, заява № 31315/96), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Також у рішенні по справі «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

З огляду на тяжкість пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України, небезпідставним є посилання сторони обвинувачення на існування ризику переховування його від суду та такий ризик на даний час є дійсним.

Разом з тим тяжкість можливого покарання не є єдиною підставою для висновку про існування у цьому провадженні ризику переховування обвинуваченого від суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 не одружений, не виконує обов`язків з утримання неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб, не має стабільного джерела доходів, оскільки працює без укладення трудового договору, як повідомив, здійснює ремонт автомобілів за місцем свого фактичного проживання, а також періодично їздив до м. Києва, де працював на шиномонтажі. Вказані обставини в сукупності свідчать про відсутність у нього достатньо міцних соціальних зв`язків та приводять суд до висновку про його схильність до ухилення від суду, враховуючи тяжкість покарання, яке йому може бути призначене у разі визнання його винним та процесуальну поведінку під час судового розгляду.

Також судом приймається до уваги встановлена в ході судового розгляду інформація щодо неодноразового притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності та як наслідок наявність судимості, що підтверджується письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення для характеристики особи обвинуваченого і дослідженими під час судового провадження, а також інформація про те, що в Смілянському міськрайсуді розглядається іще одне кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 345 КК України.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, суд виходить з встановленого КПК України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Потерпілий та свідки в даному кримінальному провадженні судом не допитувалися.

Суд також враховує, що з огляду на стадію кримінального провадження в силу вимог ст. 290 КПК України, стороні захисту, у тому числі обвинуваченому ОСОБА_4 , відкриті матеріали досудового розслідування, вручений обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, відтак обвинувачений обізнаний з особою потерпілого та переліком свідків у кримінальному провадженні, які показань суду не давали. Існування відповідного ризику обумовлено тим, що показання свідків, потерпілого щодо обставин вчинення злочину, як вбачається із реєстру матеріалів досудового розслідування, є суттєвою частиною доказової бази в даному кримінальному провадженні, можуть істотно вплинути на становище обвинуваченого, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній, у разі звільнення з-під варти, наділений потенційною можливістю впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з метою уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Отже під час розгляду клопотання прокурора у судовому засіданні судом встановлено існування ризиків, що передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За пунктами 2, 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, є тяжким злочином. Обвинувачений ОСОБА_4 ухилився від суду, у зв`язку із чим 29.05.2025 був оголошений в розшук. Неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 та 289 КК України, має судимість, на розгляді Смілянського міськрайсуду перебуває іще одне кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 345 КК України.

За таких обставин стороною обвинувачення доведено, що будь-які інші запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не спроможні забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не усувають існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Також судом встановлено продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Розглянувши клопотання сторони обвинувачення, заслухавши позицію сторони захисту, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки такий на даній стадії кримінального провадження є необхідним, повністю виключає можливості переховування його від суду, продовження протиправної діяльності, впливу на учасників кримінального провадження, ризики чого на даний час є реальними та дійсними.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. При обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається. Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до тяжких, доведені стороною обвинувачення ризики, а також обставини, вказані в ст. 178 КК України, суд вважає за доцільне залишити заставу в межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України в розмірі 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 314-316, 331, 336, 369-372, 284, 376 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів - до 18.12.2025 включно.

Розмір застави залишити у межах 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) згідно наступних реквізитів: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26261092, банк отримувача: ДКСУ, м. Київ, рахунок отримувача: UA0003652; код банку отримувача (МФО) 820172. В призначенні платіжного документу необхідно зазначати інформацію про ухвалу суду, який обрав заставу мірою запобіжного заходу та прізвище, ім`я, по батькові підозрюваного або обвинуваченого.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до прокурора, слідчого судді, суду;

2) не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим по кримінальному провадженню.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити на строк 2 місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та суд. У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити, що учасники провадження не позбавлені права звернення до суду у встановленому законом порядку з клопотанням про зміну чи скасування запобіжного заходу впродовж дії запобіжного заходу, однак суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження - після розгляду скарги апеляційним судом, якщо така не буде скасована.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику негайно після її проголошення та направити до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» для виконання.

Повний текст ухвали складений 23.10.2025.

Суддя ОСОБА_1