КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/8494/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2025 року про арешт майна,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_9 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про арешт майна.

Накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке належить йому на праві власності, а саме - на частки у статутному капіталі наступних юридичних осіб:

- ТОВ з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» () в розмірі 113 452 045 грн (45,47%);

- ТОВ «ФЕДКОМІНВЕСТ-УКРАЇНА» () в розмірі 542 000,00 грн (50%);

- ТОВ «ТІС-РУДА» () в розмірі 29 332 551,00 грн (20,56%);

- ТОВ «ДП ВОРЛД ТІС ПІВДЕННИЙ» () в розмірі 44 339 208 грн (17,76%);

- ТОВ «ТІС-ВУГІЛЛЯ» () в розмірі 65 425 590,55 грн (47,23%);

- ТОВ «АТІС» () в розмірі 5428 грн (46%);

- ТОВ «TIC-15 ПРИЧАЛ» () в розмірі 549 439 грн (34,03%);

- ТОВ «TІС-14 ПРИЧАЛ» () в розмірі 655 418 грн (34,03%);

- ТОВ "ТІС-24 ПРИЧАЛ" () в розмірі 3 195 074 грн (17,76%);

- ТОВ «ТІС-ЗЕРНО» (), статутний капітал якого становить 183 126 407 грн (100%);

- ТОВ «ТІС-МІНДОБРИВА» (), статутний капітал якого становить 56 222 017 грн, із забороною відчуження та розпорядження, вчинення будь-яких дій, пов`язаних з виділом, поділом, реєстрацією та перереєстрацією прав власності, вчинення будь-яких інших правочинів із вказаним вище майном - частками в статутному капіталі зазначених підприємств, а також в частині заборони державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов`язані з перереєстрацією та внесенням змін до установчих документів.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 від 21.10.2025, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_9 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про арешт майна та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого - відмовити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, представник власника майна зазначає, що вважає вказану ухвалу слідчого судді незаконною, необгрунтованою, винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та такою, що підлягає скасуванню.

Адвокат у скарзі зазначає, що метою накладення арешту на майно орган досудового розслідування визначив відповідно до пункту 3 частини 2 ст.170 КПК України, забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Так, частиною 5 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому п.3 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого.

Тобто необхідно довести, що особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, набула статусу підозрюваного.

Водночас, як зазначає адвокат, ОСОБА_11 не набув процесуального статусу підозрюваного в даному кримінальному провадженні, що вбачається з наступного.

ОСОБА_11 є іноземним громадянином, постійно проживає на території Князівства Монако, ніколи не мешкав на території України, що достеменно відомо стороні обвинувачення.

Оскільки порядок повідомлення про підозру, визначений статтями 276-279 КПК України, не обмежується лише складанням процесуального документу, яким є повідомлення про підозру, але й вимагає дотримання процедури вручення такого повідомлення про підозру, то згідно з ч. 7 ст. 135 КПК орган досудового розслідування зобов`язаний вручити таке повідомлення про підозру за адресою постійного місця проживання ОСОБА_12 у Князівстві Монако в порядку міжнародно-правової допомоги, чого однак, до теперішнього часу виконано не було.

Іншого порядку вручення підозри особі, яка проживає за межами України, ніж визначеного у ч.2 ст.7 Конвенції, не передбачено, тому до виконання вказаних вимог особа не може вважатися підозрюваною.

Апелянт вказує, що факт отримання 14.08.2025 року копії складеного повідомлення про зміну підозри стосовно ОСОБА_14 адвокатами ОСОБА_7 та ОСОБА_15 від органу досудового розслідування, не може свідчити про виконання встановленого процесуального обов`язку стороною обвинувачення, яка не звільняється від обов`язку вручення повідомлення про підозру особі, яку підозрює у вчиненні злочину, та роз`яснення такій особі передбачених законом прав у разі повідомлення про підозру.

Зобов`язання щодо інформування обвинуваченого про характер і причину обвинувачення лежить виключно на стороні обвинувачення й не може бути виконано за допомогою пасивного надання інформації без звернення на неї уваги підозрюваної особи (серед іншого, рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Mattroccia v. Italy» п. 65; «Chichlian and Ekindjian v. France» п.71). Обвинувачений або підозрюваний повинен в дійсності отримати інформацію. Правової презумпції отримання недостатньо (рішення ЄСПЛ у справі «С v. Italy (dec)»). Незрозуміла й неофіційна інформація не є достатньою (рішення ЄСПЛ у справах «Т. v. Italy» п.28; «Шомоді проти Італії» п.75».

Як встановлено, стосовно ОСОБА_12 органом досудового розслідування раніше складались необгрунтовані повідомлення про підозру: 07.02.2017 - у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України; 14.03.2018 - зі зміною кваліфікації на ч. 3 ст.369, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст.27, ч. 3 ст. 209 КК України.

Обидві складені підозри, разом із запитами про міжнародну правову допомогу, на підставі Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах 1959 року направлялись органом досудового розслідування 07.02.2017, 12.04.2018 та 24.01.2019 відповідно до компетентних органів Князівства Монако для вручення ОСОБА_16 за місцем його постійного проживання та знаходження у Князівстві Монако.

Однак, вказані процесуальні документи ОСОБА_16 вручені не були, оскільки компетентні органи Князівства Монако відмовились розглядати направлені їм вищевказані запити про міжнародну правову допомогу та листами від 15.10.2018 і 28.02.2019 повернули їх правоохоронному органу.

При цьому, компетентні органи Князівства Монако дійшли висновку про те, що в даному випадку у запитах про міжнародну правову допомогу наведені факти не дозволяють визначити характер справи як кримінальний, оскільки суть справи стосується фактів, які є в основі суперечки виключно економічного характеру. Суть справи більшою мірою пов`язана з фактами, що відносяться до виключно комерційного спору.

Тобто, Князівство Монако , проаналізувавши надані матеріали, констатувало факт відсутності ознак кримінальних правопорушень у діях ОСОБА_19 , а не відсутність кримінального покарання у князівстві за такі дії.

Факт відсутності у ОСОБА_12 статусу підозрюваного неодноразово підтверджено судами, зокрема чотири рази Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду під час розгляду клопотань органу досудового розслідування про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно нього (ухвала Апеляційної палати ВАКС від 05.11.2019, судова справа №760/23523/19; ухвала Апеляційної палати ВАКС від 19.02.2020, судова справа №991/991/20; ухвала Апеляційної палати ВАКС від 15.09.2020, судова справа №991/5574/20; ухвала Апеляційної палати ВАКС від 26.10.2022, справа №991/4204/22).

Судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду детально аналізували доводи сторони обвинувачення та приходили до висновку про недотримання процедури повідомлення про підозру.

Тобто, на даний час ОСОБА_16 жодного повідомлення про підозру не вручено і він не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

З огляду на положення вищевказаних вимог кримінального процесуального закону про те, що особа вважається повідомленою про підозру тільки з моменту її вручення, не свідчать про їх дотримання й дії органу досудового розслідування щодо вручення повідомлення про зміну підозри від 14.08.2025.

Так, у наданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалах міститься запит про міжнародну правову допомогу від 14.08.2025, в якому орган досудового розслідування просить уповноважені органи Князівства Монако вручити повідомлення про зміну підозри від 14.08.2025 ОСОБА_20 за місцем постійного його проживання у князівстві (т.4 а.с. 107-111). Вказаний запит Міністерством юстиції України того ж дня був направлений до Князівства Монако (т.4 а.с.112). На даний час відповіді на нього ще не надходило.

У зв?язку з цим, ОСОБА_11 може набути статусу підозрюваного тільки після вжиття дій уповноваженими органами Князівства Монако , як це й передбачено у частині 2 ст. 7 Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах 1959 року, щодо фактичного вручення йому повідомлення про підозру на території князівства та надіслання письмової відповіді на запит про міжнародну правову допомогу від 14.08.2025 через Міністерство юстиції України до ГСУ Національної поліції України.

Представник власника майна зазначає, що у матеріалах кримінального провадження №0000166 від 09.03.2017 є усі необхідні дані про місцезнаходження та місце проживання ОСОБА_14 - АДРЕСА_1 . Саме за цією адресою й було направлено запит про міжнародну правову допомогу від 14.08.2025 щодо вручення йому процесуальних документів.

Також не відповідає вимогам закону відповідь електронним листом від 31.05.2017 слідчого судді суду першої інстанції Королівства Монако ОСОБА_21 про те, що ОСОБА_22 відмовляється від отримання будь-яких документів.

Власник майна та його представник у судове засідання не з`явились, про дату час та місце судового засідання їх повідомлено у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності власника майна та його представника, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

При цьому у задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_7 про відкладення розгляду справи, поданому ним до апеляційного суду 24 грудня 2025 року, колегія суддів вважає за необхідне відмовити, оскільки причиною відкладення судового розгляду представник власника майна зазначив знищення 19 грудня 2025 року у м. Одеса транспортного майданчику зернового терміналу ТІС (бенефіціарним власником якого є ОСОБА_23 ) та необхідність участі всіх фахівців у галузі права в усуненні наслідків даної аварії, однак доказів необхідності участі в усуненні наслідків ракетного обстрілу всіх фахівців в галузі права до клопотання не долучено, відтак причини, зазначені у клопотанні, не є поважними та не слугують підставою для відкладення розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000166, від 09.03.2017 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України (в редакції чинній станом на момент вчинення злочину).

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Офісу Генерального прокурора.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин Угорщини ОСОБА_22 є бізнесменом російського походження, який займається, в числі іншого, купівлею-продажем сільськогосподарської продукції на міжнародному ринку.

У період часу з початку квітня 2014 року по кінець липня 2014 року у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на заволодіння шляхом обману зерном, яке буде поставлятися ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (далі за текстом ПАТ «ДПЗКУ») за такими контрактами.

Усвідомлюючи, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння шляхом обману зерном, він не в змозі, ОСОБА_22 залучив до вчинення злочину представника за довіреністю LIRTAVIS ENTERPRISES LTD (Республіка Кіпр) ОСОБА_24 , фінансового директора ТОВ «Трансінвестсервіс» ОСОБА_25 та заступника директора з фінансових питань ТОВ «ТІС-Зерно» ОСОБА_26 , дії яких у подальшому ОСОБА_22 координував та направляв. При цьому ОСОБА_22 розподілив між усіма учасниками злочинні ролі, відповідно до яких:

- ОСОБА_25 (фінансовий директор ТОВ «Трансінвестсервіс») з метою введення в оману керівництва ПАТ «ДПЗКУ» вів переговори з ОСОБА_27 , який на той час обіймав посаду голови правління ПАТ «ДПЗКУ», та ОСОБА_28 щодо умов укладення та оплати контрактів між ПАТ «ДГЗКУ» та підприємством LIRTAVIS ENTERPRISES LTD на поставку сільськогосподарської продукції. Таким чином ОСОБА_25 створював хибне враження у ОСОБА_27 та ОСОБА_28 щодо намірів ОСОБА_6 здійснити оплату по вищевказаним контрактам.

- ОСОБА_26 (заступник директора з фінансових питань ТОВ «ТІС-Зерно»), з метою введення в оману керівництва ПАТ «ДПЗКУ», шляхом надання вказівок іншим працівникам групи компаній ТІС, а саме ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , організовував підготовку проектів контрактів між ПАТ «ДПЗКУ» і LIRTAVIS ENTERPRISES LTD, а також супроводжуючих документів до цих контрактів. Таким чином ОСОБА_26 створював хибне враження у ОСОБА_27 та ОСОБА_28 щодо намірів ОСОБА_6 виконувати умови вищевказаних контрактів, в тому числі в частині оплати контрактів.

Також ОСОБА_26 з метою введення в оману керівництва ПАТ «ДПЗКУ», використовуючи доступ до банківського рахунку компанії LIRTAVIS ENTERPRISES LTD, перерахував грошові кошти на рахунок ПАТ «ДІЗКУ» як оплату за контрактами № EXP05082014-1 від 05.08.2014, № EXP110814-1 від 11.08.2014, № EXP15082014-2 від 15.08.2014, № EXP15082014-1 від 15.08.2014.

Таким чином ОСОБА_26 ввів в оману ОСОБА_27 та ОСОБА_28 щодо намірів ОСОБА_6 здійснити розрахунок за усіма контрактами між ПАТ «ДПЗКУ» та підприємством LIRTAVIS ENTERPRISES LTD на поставку сільськогосподарської продукції.

- ОСОБА_24 (представник за довіреністю LIRTAVIS ENTERPRISES LTD) з метою введення в оману керівництва ПАТ «ДПЗКУ», підписував зовнішньоекономічні контракти між ПАТ «ДПЗКУ» та підприємством LIRTAVIS ENTERPRISES LTD на поставку сільськогосподарської продукції, таким чином створюючи хибне враження у ОСОБА_27 та ОСОБА_28 щодо намірів ОСОБА_6 виконувати умови вищевказаних контрактів, в тому числі в частині оплати контрактів.

Для реалізації свого злочинного умислу, який полягав у заволодінні шляхом обману зерном, а також для маскування своїх злочинних дій, ОСОБА_22 вирішив використати підприємство LIRTAVIS ENTERPRISES LTD, керівництво діяльністю якого фактично здійснював сам ОСОБА_22 через ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_24 .

Так, 25.07.2014 у приміщенні ПАТ «ДПЗКУ» на виконання домовленостей між ОСОБА_27 та ОСОБА_32 щодо поставки підконтрольним ОСОБА_16 підприємствам сільськогосподарської продукції, було укладено два пов`язані договори: між ПАТ «ДПЗКУ» і SOMERTON BUSINESS LIMITED (Гонконг) №EXP250714 та між SOMERTON BUSINESS LIMITED i LIRTAVIS ENTERPRISES LTD NO FB-Y250714, предметом яких була одна й та сама сільськогосподарська продукція.

Виконуючи злочинну вказівку ОСОБА_6 та діючи відповідно до розподілених ролей, з метою заволодіння шляхом обману зерном, яке буде поставлятися ПАТ «ДІЗКУ», ОСОБА_24 підписав вищевказаний контракт NOFB-Y250714 I SOMERTON BUSINESS LIMITED i LIRTAVIS ENTERPRISES LTD щодо продажу ячменю для кормових цілей третього класу обсягом 75 000,000 +/- 10% метричних тон. При цьому ОСОБА_24 , як й інші учасники злочинної схеми, усвідомлював, що цей контракт укладається без мети його реальної оплати в майбутньому зі сторони компанії LIRTAVIS ENTERPRISES LTD.

При цьому п.6.1 контракту № FB-Y250714 від 25.07.2014 передбачалось, що оплата за товар здійснюється відповідно протягом 5 банківських днів по пред`явленню оригіналів документів згідно пункту 7 в банк Покупця.

Укладання та підписання зазначеного вище контракту з боку LIRTAVIS ENTERPRISES LTD забезпечив ОСОБА_26 , який на момент такого підписання знаходився у приміщенні ПАТ «ДІЗКУ» та діяв за вказівками ОСОБА_6 та ОСОБА_25 , спрямованими на реалізацію злочинного умислу щодо заволодіння шляхом обману зерном.

Під час підписання зазначеного вище контракту у приміщенні ПАТ «ДПЗКУ знаходився також фінансовий директор ТОВ «Трансінвестсервіс» ОСОБА_25 , який протягом усього періоду підготовки та реалізації злочинної схеми щодо заволодіння шляхом обману зерном, проводив від імені ОСОБА_6 переговори з представниками ПАТ «ДПЗКУ» про умови укладання та виконання контрактів на поставку сільськогосподарської продукції.

У період з 26.07.2014 по 29.07.2014 на виконання вищевказаного контракту № EXP 250714-1 від 25.07.2014, згідно документарних інструкцій, наданих нібито SOMERTON BUSINESS LIMITED, а насправді - підконтрольним ОСОБА_16 підприємством LIRTAVIS ENTERPRISES LTD, ПАТ «ДПЗКУ» завантажило на морське судно РЕАСЕ ARK 75 400,995 метричних тон ячменю третього класу за заниженою вартістю на суму 6 028 906,65 грн.

Продовжуючи виконувати злочинні розпорядження ОСОБА_6 , спрямовані на заволодіння шляхом обману зерном, 25.07.2014 ОСОБА_24 як представник за довіреністю LIRTAVIS ENTERPRISES LTD, усвідомлюючи свою злочинну роль, підписав розроблений та підготовлений за участі ОСОБА_26 та ОСОБА_25 договір №2507/1 від 25.07.2014 між LIRTAVIS ENTERPRISES LTD та FEDCOMINVEST EUROPE SARL щодо продажу того самого ячменю для кормових цілей третього класу обсягом 75 000,000 метричних тон.

Таким чином, використовуючи підготовлені працівниками ПАТ «ДПЗКУ» товарно-супровідні документи на вищевказаний товар та зафрахтоване за контрактом з ПАТ «ДПЗКУ» морське судно «Реасе Ark», ОСОБА_22 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_24 заволоділи шляхом обману ячменем третього класу в кількості 75 400,995 метричних тон, яке належало ПАТ «ДПЗКУ».

У подальшому, у період серпня - жовтня 2014 року, продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, спрямований на заволодіння шляхом обману зерном, яке належить ПАТ «ДПЗКУ», ОСОБА_22 , користуючись досягнутими з ОСОБА_27 домовленостями та надаючи вказівки співучасникам злочину ОСОБА_25 , ОСОБА_24 та ОСОБА_26 , організував укладання та виконання наступних контрактів між ПАТ «ДПЗКУ» та підконтрольним йому, тобто ОСОБА_16 , підприємством LIRTAVIS ENTERPRISES LTD .

При цьому, ОСОБА_22 , як і у випадку укладення контракту NOFB-Y250714 від 25.07.2014, не мав наміру виконувати умови вказаних контрактів в частині їх оплати.

Під час підписання зазначених вище контрактів переговори від імені ОСОБА_6 щодо умов укладання та виконання контрактів із представниками ПАТ «ДПЗКУ» вів фінансовий директор ТОВ «Трансінвестсервіс» ОСОБА_25 , який виконував вказівки ОСОБА_6 та реалізовував спільну злочинну схему щодо заволодіння шляхом обману зерном ПАТ «ДПЗКУ».

У підготовку проектів вищевказаних контрактів між ПАТ «ДПЗКУ» і LIRTAVIS ENTERPRISES LTD брав участь ОСОБА_26 , який при цьому також виконував вказівку ОСОБА_6 та усвідомлював, що цим сприяє в заволодіння шляхом обману зерном ПАТ «ДПЗКУ».

Надалі ОСОБА_24 , продовжуючи виконувати спільний злочинний умисел усіх співучасників злочину, спрямований на заволодіння шляхом обману зерном ПАТ «ДПЗКУ», одночасно із укладенням вищевказаних контрактів між ПАТ «ДПЗКУ» та LIRTAVIS ENTERPRISES LTD, підписав розроблені та підготовлені за участі ОСОБА_25 та ОСОБА_26 чотири контракти між LIRTAVIS ENTERPRISES LTD тa FEDCOMINVEST EUROPE SARL №150814/1-L від 15.08.2014, №1009-14-L від 10.09.2014, №011014/1-L від 01.10.2014 та №021014-1-L від 02.10.2014 щодо продажу сільськогосподарської продукції.

У подальшому, використовуючи підготовлені працівниками ПАТ «ДІЗКУ» товарно-супровідні документи та зафрахтовані за контрактами з ПАТ «ДПЗКУ» морські судна «Tonic Sea», «Corrina», «Front Runner», «Annoula», «Naias», належна ПАТ «ДПЗКУ» сільськогосподарська продукція була перепродана та доставлена визначеним ОСОБА_32 кінцевим покупцям.

При цьому ОСОБА_24 , як і у випадку укладення контракту NOFB-Y250714 від 25.07.2014, усвідомлював, що підписуючи контракти №150814/1-L від 15.08.2014, №1009-14-L від 10.09.2014, №011014/1-L від 01.10.2014 та №021014-1-L від 02.10.2014, вчиняє заволодіння шляхом обману належним ПАТ «ДПЗКУ» зерном.

Внаслідок укладання контракту NO FB-Y250714 від 25.07.2014, а також контрактів № EXP15082014-1 від 15.08.2014, № EXP100914-1 від 10.09.2014, № EXP011014-1 від 01.10.2014, № EXP021014-1 від 02.10.2014, що привело до заволодіння шляхом обману належним ПАТ «ДПЗКУ» зерном, кінцевим вигодонабувачем цього майна стала компанія FEDCOMINVEST EUROPE SARL, яка належить організатору вчинення злочину ОСОБА_16 .

Зазначені вище злочинні дії ОСОБА_6 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 призвели до завдання ПАТ «ДПЗКУ» збитків у вигляді заволодіння шляхом обману належним ПАТ «ДПЗКУ» зерном - ячменем кормовим 3 класу в кількості 273679,805 тон та пшеницею 5 класу в кількості 22127,99 тон, загальною вартістю 60560477,82 доларів США, що станом на дати укладання контрактів згідно офіційного курсу іноземних валют НБУ складало 769 013 344, 69 грн.

Крім того, під час вчинення злочину, який полягав у заволодінні шляхом обману зерном, яке поставлялося ПАТ «ДПЗКУ» за вищевказаними контрактами, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Усвідомлюючи, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел, направлений на легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, він не в змозі, ОСОБА_22 залучив до вчинення злочину заступника директора з фінансових питань ТОВ «ТІС-Зерно» ОСОБА_26 , діями якого у подальшому ОСОБА_23 керував та направляв.

З цією метою ОСОБА_22 фактично уповноважив ОСОБА_26 здійснювати фінансові операції за банківськими рахунками підконтрольних ОСОБА_16 підприємств, зокрема LIRTAVIS ENTERPRISES LTD (Республіка Кіпр) та GRAIN-TRANS LTD (Британські Віргінські Острови).

Так, отримана за контрактом № EXP250714 від 25.07.2014, укладеним між ПАТ «ДПЗКУ» та SOMERTON BUSINESS LIMITED та за контрактами № EXP15082014-1 від 15.08.2014, № EXP011014-1 від 01.10.2014 та №EXP021014-1 від 02.10.2014, укладеними між ПАТ «ДІЗКУ» та LIRTAVIS ENTERPRISES LTD, сільськогосподарська продукція була реалізована компанії «Saudi Grains and Fodder Holding LLC» (Королівство Саудівської Аравії), а за контрактом № EXP100914-1 від 10.09.2014 - компанії FEDCOMINVEST EUROPE SARL (Князівство Монако), від яких в якості оплати надійшли грошові кошти на рахунок підконтрольної ОСОБА_16 компанії LIRTAVIS ENTERPRISES LTD (Республіка Кіпр), відкритий в AS «Regionala investiciju banka» та AS «Rietumu Banka».

Зокрема, 11.08.2014 з банківського рахунку Amsterdam Trade Bank N.V. № НОМЕР_1 на банківський рахунок компанії LIRTAVIS ENTERPRISES LTD (Республіка Кіпр) в AS «Regional investiciju banka» № НОМЕР_6 надійшли кошти в сумі 17 029 314,72 доларів США з призначенням платежу «INVOICE NR.FIE300714; DOCUMENTARY COLLECTION 4;SETTL». Вказані кошти отримані від реалізації зерна ПАТ «ДПЗКУ», яким заволоділи шляхом обману ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та яке було поставлене за контрактом №EXP250714 від 25.07.2014 компанії LIRTAVIS ENTERPRISES LTD (Республіка Кіпр).

У подальшому ОСОБА_26 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_32 , усвідомлюючи, що грошові кошти, які розміщені на рахунку компанії LIRTAVIS ENTERPRISES LTD (Республіка Кіпр), одержані внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, вчинив наступні фінансові операції (банківські перекази) із зазначеними коштами:

- 12.08.2014 перерахував грошові кошти в сумі 603 100 доларів США на рахунок компанії GRAIN-TRANS LTD (Reg.Nr. 1596216), відкритий у AS Regionala investiciju banka, № НОМЕР_7, 3 призначенням платежу «Payment for grain transportation services acc. cntr. dd July 25, 2014»;

- 13.08.2014 перерахував грошові кошти в сумі 16 426 106 доларів США на рахунок компанії GRAIN-TRANS LTD (Reg.Nr. 1596216), відкритий y AS Regionala investiciju banka, НОМЕР_8, 3 призначенням платежу «Payment for Ukrainian origin feed barley acc. entr. FB-250714 dd July 25, 2014».

29.09.2014 з банківського рахунку FEDCOMINVEST EUROPE SARL, відкритого в Amsterdam Trade Bank N.V. № НОМЕР_2 на банківський рахунок компанії LIRTAVIS ENTERPRISES LTD (Республіка Кіпр) в AS "Regionala investiciju banka" № НОМЕР_6 надійшли кошти в сумі 4 160 062,12 доларів США з призначенням платежу «INV. FIE260914 FEED WHEAT IN BULK; 22 127.990 MT MV FRONT RUNNER». Вказані кошти отримані від реалізації зерна ПАТ «ДПЗКУ», яким заволоділи шляхом обману ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та яке було поставлене за контрактом № EXP100914-1 від 10.09.2014 компанії LIRTAVIS ENTERPRISES LTD (Республіка Кіпр).

У подальшому ОСОБА_26 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_32 , усвідомлюючи, що грошові кошти, які розміщені на рахунку компанії LIRTAVIS ENTERPRISES LTD (Республіка Кіпр), одержані внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, вчинив наступні фінансові операції (банківські перекази) із зазначеними коштами:

- 30.09.2014 перерахував грошові кошти в сумі 1 714 496,96 доларів США на рахунок компанії Meltemi Maritime INC, відкритий у COMPAGNIE MONEGASQUE DE BANQUE S.A.M., № НОМЕР_3, з призначенням платежу «MV TONIC SEA FREIGHT REIMBURSEMENT ACC INV 2014/001 dd 30.09.2014»;

- 30.09.2014 перерахував грошові кошти в сумі 1 562 278,77 доларів США на рахунок компанії Meltemi Maritime INC, відкритий у COMPAGNIE MONEGASQUE DE BANQUE S.A.M., № НОМЕР_3, з призначенням платежу «MV OKINAWA FREIGHT REIMBURSEMENT ACC INV 2014/002 dd 30.09.2014»;

- 30.09.2014 перерахував грошові кошти в сумі 1 574 720,00 доларів США на рахунок компанії Meltemi Maritime INC, відкритий у COMPAGNIE MONEGASQUE DE BANQUE S.A.M., № НОМЕР_3 , з призначенням платежу «MV LEFKONIKO FREIGHT REIMBURSEMENT ACC INV 2014/003 dd 30.09.2014».

30.09.2014 з банківського рахунку Amsterdam Trade Bank N.V. № НОМЕР_1 на банківський рахунок компанії LIRTAVIS ENTERPRISES LTD (Республіка Кіпр) в AS «Regionala investiciju banka» № НОМЕР_6 надійшли кошти в сумі 16 846 796,2 доларів США з призначенням платежу «INVOICE FIE180914/CONTRACT 150814/;1-L DOC. COLLECTION SETTLEMENT; 6». Вказані кошти отримані від реалізації зерна ПАТ «ДПЗКУ», яким заволоділи шляхом обману ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та яке було поставлене за контрактом № EXP15082014-1 від 15.08.2014 компанії LIRTAVIS ENTERPRISES LTD (Республіка Кіпр).

У подальшому ОСОБА_26 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_32 , усвідомлюючи, що грошові кошти, які розміщені на рахунку компанії LIRTAVIS ENTERPRISES LTD (Республіка Кіпр), одержані внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, вчинив наступні фінансові операції (банківські перекази) із зазначеними коштами:

- 03.10.2014 перерахував грошові кошти в сумі 2 310 000 доларів США на рахунок компанії GRAIN-TRANS LTD, відкритий у Rietumu banka AS, № НОМЕР_4 , з призначенням платежу «Payment for grain transportation services acc. cntr. dd July 25, 2014»;

- 14.10.2014 перерахував грошові кошти в сумі 624 000 доларів США на рахунок компанії GRAIN-TRANS LTD (Reg.Nr. 1596216), відкритий у AS Regionala investiciju bank, НОМЕР_8, 3 призначенням платежу «Payment for grain transportation services acc. entr. dd July 25, 2014».

22.10.2014 з банківського рахунку Amsterdam Trade Bank N.V. № НОМЕР_1 на банківський рахунок компанії LIRTAVIS ENTERISES LTD (Республіка Кіпр) в AS «Rietumu Banka» НОМЕР_9 надійшли кошти в сумі 12 181 284,25 доларів США з призначенням платежу «INVOICE FIE031014/CONTRACT 150814-L DOC. COLLECTION SETTLEMENT 6». Вказані кошти отримані від реалізації зерна ПАТ «ДПЗКУ», яким заволоділи шляхом обману ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та яке було поставлене за контрактом № EXP15082014-1 від 15.08.2014 компанії LIRTAVIS ENTERPRISES LTD (Республіка Кіпр).

У подальшому ОСОБА_26 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_32 , усвідомлюючи, що грошові кошти, які розміщені на рахунку компанії LIRTA VIS ENTERPRISES LTD (Республіка Кіпр), одержані внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, вчинив наступні фінансові операції (банківські перекази) із зазначеними коштами:

- 22.10.2014 перерахував грошові кошти в сумі 4 469 000,00 доларів США на рахунок компанії GRAIN-TRANS LTD (Reg.Nr. 1596216), відкритий у AS «Rietumu Banka», НОМЕР_10, з призначенням платежу «PAYMENT FOR GRAIN TRANSPORTATION SERVICES ACC CNTR DD JULY 25, 2014».

05.11.2014 з банківського рахунку Amsterdam Trade Bank N.V. № НОМЕР_1 на банківський рахунок компанії LIRTAVIS ENTERPRISES LTD (Республіка Кіпр) в AS «Rietumu Banka» НОМЕР_11 надійшли кошти в сумі 12 825 000,00 доларів США з призначенням платежу «INVOICE FIE271014/CONTRACT 011014-L DOC. COLLECTION SETTLEMENT 0». Вказані кошти отримані від реалізації зерна ПАТ «ДПЗКУ», яким заволоділи шляхом обману ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та яке було поставлене за контрактом № EXP011014-1 від 01.10.2014 компанії LIRTAVIS ENTERPRISES LTD (Республіка Кіпр).

Також, 14.11.2014 з банківського рахунку Amsterdam Trade Bank N.V. № НОМЕР_1 на банківський рахунок компанії LIRTAVIS ENTERPRISES LTD (Республіка Кіпр) B AS «Rietumu Banka» № НОМЕР_5 надійшли кошти в сумі 13 026 413,32 доларів США з призначенням платежу «INVOICE FIE031114/CONTRACT 021014-L DOC. COLLECTION SETTLEMENT 5». Вказані кошти отримані від реалізації зерна ПАТ «ДПЗКУ», яким заволоділи шляхом обману ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та яке було поставлене за контрактом №EXP021014-1 від 02.10.2014 компанії LIRTAVIS ENTERPRISES LTD (Республіка Кіпр).

У подальшому ОСОБА_26 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_32 , усвідомлюючи, що грошові кошти, які розміщені на рахунку компанії LIRTAVIS ENTERPRISES LTD (Республіка Кіпр), одержані внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, вчинив наступні фінансові операції (банківські перекази) із зазначеними коштами:

- 18.11.2014 перерахував грошові кошти в сумі 4 550 000,00 доларів США на рахунок компанії GRAIN-TRANS LTD (Reg.Nr. 1596216), відкритий у AS «Rietumu Banka», НОМЕР_10, з призначенням платежу «PAYMENT FOR GRAIN TRANSPORTATION SERVICES ACC CNTR DD JULY 25, 2014».

- 08.12.2014 перерахував грошові кошти в сумі 2 003 000,00 доларів США на рахунок компанії GRAIN-TRANS LTD (Reg.Nr. 1596216), відкритий у AS «Rietumu Banka», НОМЕР_10, з призначенням платежу «PAYMENT FOR GRAIN TRANSPORTATION SERVICES ACC CNTR DD JULY 25, 2014».

- 11.12.2014 перерахував грошові кошти в сумі 5 000 000,00 доларів США на рахунок компанії GRAIN-TRANS LTD (Reg.Nr. 1596216), відкритий у AS «Rietumu Banka», НОМЕР_10, з призначенням платежу «PAYMENT FOR GRAIN TRANSPORTATION SERVICES ACC CNTR DD JULY 25, 2014».

- 12.12.2014 перерахував грошові кошти в сумі 1 000 000,00 доларів США на рахунок компанії GRAIN-TRANS LTD (Reg.Nr. 1596216), відкритий у AS «Rietumu Banka», НОМЕР_10, з призначенням платежу «PAYMENT FOR GRAIN TRANSPORTATION SERVICES ACC CNTR DD JULY 25, 2014».

- 22.12.2014 перерахував грошові кошти в сумі 4 000 000,00 доларів США на рахунок компанії GRAIN-TRANS LTD (Reg.Nr. 1596216), відкритий у AS «Rietumu Banka», НОМЕР_10, з призначенням платежу «PAYMENT FOR GRAIN TRANSPORTATION SERVICES ACC CNTR DD JULY 25, 2014».

Загалом у період з 11.08.2014 по 22.12.2014 ОСОБА_26 , діючи умисно, за попередньо змовою та під керівництвом ОСОБА_6 , використовуючи банківські рахунки іноземних компаній LIRTAVIS ENTERPRISES LTD (Республіка Кіпр), GRAIN-TRANS LTD (Республіка Кіпр) та FEDCOMINVEST EUROPE SARL (Князівство Монако ), здійснив фінансові операції з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, на загальну суму 45 836 702, 49 доларів США, що згідно офіційного курсу іноземних валют НБУ станом на момент здійснення таких фінансових операцій складало 639 868 567,36 грн., тобто відповідно до примітки 3 до ст. 209 КК України становило особливо великий розмір.

Таким чином, ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Угорщини, уродженець м. Красногорськ Російської Федерації, підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008) та ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України (в редакції Закону № 4025-VI від 15.11.2011).

07.02.2017 в кримінальному провадженні № 0000215 повідомлено про підозру ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369 та ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України (в редакції, чинній станом на момент вчинення злочину).

09.03.2017 кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 виділено з кримінального провадження № 0000215 в окреме провадження. Виділеному провадженню присвоєно № 0000166.

14.03.2018 в кримінальному провадженні № 0000166 складено повідомлення про нову підозру ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369 та ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України (в редакції, чинній станом на момент вчинення злочину).

16.07.2025 кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, виділено в окреме провадження.

16.07.2025 подальше здійснення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000166 доручено слідчим Головного слідчого управління Національної поліції України.

17.07.2025 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва строк досудового розслідування в кримінальному провадженні продовжено до 12-ти місяців, тобто до 16 серпня 2026 року.

14.08.2025 ОСОБА_16 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 270-V1 від 15.04.2008) та ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України (в редакції Закону № 4025-VI від 15.11.2011).

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_22 є власником часток у статутному капіталі ряду юридичних осіб, а саме в:

- ТОВ з іноземними інвестиціями «Трансінвестервіс» () в розмірі 113 452 045 грн (45,47%);

- ТОВ «ФЕДКОМІНВЕСТ-УКРАЇНА» () в розмірі 542 000,00 грн (50%);

- ТОВ «ТІС-РУДА» () в розмірі 29 332 551,00 грн (20,56%);

- ТОВ «ДП ВОРЛД ТІС ПІВДЕННИЙ» () в розмірі 44 339 208 грн (17,76%);

- ТОВ «ТІС-ВУГІЛЛЯ» () в розмірі 65 425 590,55 грн (47,23%);

- ТОВ «ATIC» () в розмірі 5428 грн (46%);

- ТОВ «TIC-15 ПРИЧАЛ» () в розмірі 549 439 грн (34,03%);

- ТОВ «TIC-14 ПРИЧАЛ» () в розмірі 655 418 грн (34,03%;

- ТОВ "ТIC-24 ПРИЧАЛ", () в розмірі 3 195 074 грн (17,76%);

- ТОВ "ДП ВОРЛД ТІС ПІВДЕННИЙ", - 17,76%.

Також встановлено, що ОСОБА_22 є єдиним кінцевим беніфіціарним власником з часткою у 100% наступних юридичних осіб:

- ТОВ «ТІС-ЗЕРНО» (код СДРПОУ: 37468469), статутний капітал якого становить 183 126 407 грн (100%);

- ТОВ «ТІС-МІНДОБРИВА» (), статутний капітал якого становить 56 222 017 грн.

19.09.2025 року старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000166 від 09.03.2017 року.

В обгрунтування клопотання слідчий зазначив, що згідно із п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

При цьому, ОСОБА_22 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008) та ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України (в редакції Закону № 4025-VI від 15.11.2011), які відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинами, а також їх санкціями передбачене покарання зокрема у вигляді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Частиною 1 ст. 49 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що конфіскації підлягає майно, що є власністю засудженого, в тому числі його частка у спільній власності, статутному фонді суб?єктів господарської діяльності, гроші, цінні папери та інші цінності, включаючи ті, що знаходяться на рахунках і на вкладах чи на зберіганні у фінансових установах, а також майно, передане засудженим у довірче управління.

Під час здійснення досудового розслідування стороною обвинувачення встановлено, що підозрюваному ОСОБА_16 прямо чи опосередковано через інші юридичні особи належать частки в статутних капіталах товариств, та, як наслідок, майно, яке відповідно до ст. 51 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» підлягає розподілу між його учасниками пропорційно до належних їм часток у статутному капіталі товариства, у разі його припинення. Також відповідно до ст. 9 Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» акціонер приватного або публічного акціонерного товариства має право на отримання частини прибутку акціонерного товариства у вигляді дивідендів та право на отримання частини майна акціонерного товариства у разі його ліквідації, право на управління акціонерним товариством, а також немайнові права, передбачені Цивільним кодексом України, цим Законом та законом, що регулює питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств.

Отже, з метою виконання завдань кримінального провадження, а також унеможливлення відчуження будь-яких об`єктів матеріального світу, які прямо чи опосередковано належать ОСОБА_16 , необхідно накласти арешт на частки у статутному капіталі суб`єктів господарської діяльності та пропорційні ним частки майна суб`єктів господарської діяльності, які належать підозрюваному, з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання шляхом запобігання можливості відчуження часток корпоративних прав та майна юридичних осіб у якості забезпечення даних часток корпоративних прав.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_9 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про арешт майна.

Накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке належить йому на праві власності, а саме - на частки у статутному капіталі наступних юридичних осіб:

- ТОВ з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» () в розмірі 113 452 045 грн (45,47%);

- ТОВ «ФЕДКОМІНВЕСТ-УКРАЇНА» () в розмірі 542 000,00 грн (50%);

- ТОВ «ТІС-РУДА» () в розмірі 29 332 551,00 грн (20,56%);

- ТОВ «ДП ВОРЛД ТІС ПІВДЕННИЙ» () в розмірі 44 339 208 грн (17,76%);

- ТОВ «ТІС-ВУГІЛЛЯ» () в розмірі 65 425 590,55 грн (47,23%);

- ТОВ «АТС» () в розмірі 5428 грн (46%);

- ТОВ «TIC-15 ПРИЧАЛ» () в розмірі 549 439 грн (34,03%);

- ТОВ «TІС-14 ПРИЧАЛ» () в розмірі 655 418 грн (34,03%);

- ТОВ "ТІС-24 ПРИЧАЛ", () в розмірі 3 195 074 грн (17,76%);

- ТОВ «ТІС-ЗЕРНО» (), статутний капітал якого становить 183 126 407 грн (100%);

- ТОВ «ТІС-МІНДОБРИВА» (), статутний капітал якого становить 56 222 017 грн, із забороною відчуження та розпорядження, вчинення будь-яких дій, пов`язаних з виділом, поділом, реєстрацією та перереєстрацією прав власності, вчинення будь-яких інших правочинів із вказаним вище майном - частками в статутному капіталі зазначеного підприємства, а також в частині заборони державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов`язані з перереєстрацією та внесенням змін до установчих документів.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При цьому встановлено, що ОСОБА_22 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008) та ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України (в редакції Закону № 4025-VI від 15.11.2011), які відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинами, та їх санкціями передбачене покарання зокрема у вигляді конфіскації майна.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на належні ОСОБА_16 частки у статутному капіталі товариств, з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути відчужене.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання слідчого про накладення арешту на належні підозрюваному ОСОБА_16 на праві власності частки у статутному капіталі, оскільки покарання за інкриміновані ОСОБА_16 кримінальні правопорушення передбачає покарання, зокрема у вигляді конфіскації майна.

При цьому, майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_16 , може бути джерелом для забезпечення можливої конфіскації майна, а тому вказане майно є таким, що відповідає вимогам для застосування конфіскації, у випадку визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, у зв`язку із чим виникла необхідність у накладенні арешту на таке майно.

На переконання колегії суддів, сукупність долучених до клопотання слідчого матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а питання наявності події та складу кримінального правопорушення підлягає вирішенню під час судового розгляду справи по суті.

Доводи захисника ОСОБА_7 щодо того, що підозрюваний ОСОБА_35 не набув статусу підозрюваного, та йому неналежним чином вручено повідомлення про підозру та змінене повідомлення про підозру, до уваги колегією суддів не приймаються з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 551 КПК України, суд, прокурор або слідчий за погодженням з прокурором надсилає до уповноваженого (центрального) органу України запит про міжнародну правову допомогу у кримінальному провадженні, яке він здійснює.

Уповноважений (центральний) орган України розглядає запит на предмет обґрунтованості і відповідності вимогам законів та міжнародних договорів України.

У разі прийняття рішення про направлення запиту уповноважений (центральний) орган України протягом десяти днів надсилає запит уповноваженому (центральному) органу запитуваної сторони безпосередньо або дипломатичним шляхом.

У разі відмови у направленні запиту всі матеріали протягом десяти днів повертаються відповідному органу України з викладом недоліків, які потрібно усунути, або з поясненням причин неможливості направлення запиту.

Як встановлено колегією суддів під час дослідження матеріалів судового провадження, органом досудового розслідування - Національним антикорупційним бюро України, яке здійснює функції центрального органу України у розумінні ч. 1 ст. 545 КПК України, після встановлення обставин проживання ОСОБА_6 за кордоном, а саме в АДРЕСА_1 , у повній мірі виконано вимоги ст.ст. 135, 548, 551 КПК України щодо вручення повідомлення про підозру особі, яка проживає за кордоном, та вжито вичерпних заходів для вручення ОСОБА_16 повідомлення про підозру від 02.02.2017 та зміненого повідомлення про підозру від 14.03.2018 у порядку міжнародної правової допомоги.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі запитами про міжнародну правову допомогу від 07.02.2017 №10-145/4580, 11.01.2019 №10-022/1090 до Князівства Монако , з проханням у відповідності до положень Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах від 20.04.1959 року, вчинити процесуальні дії щодо вручення ОСОБА_16 повідомлення про підозру від 02.02.2017 та зміненого повідомлення про підозру від 14.03.2018, які залишені компетентними органами Князівства Монако без виконання з тих підстав, що підозрюваний відмовився приймати будь які документи, що підтверджується листом-відповіддю слідчого судді ОСОБА_36 (т. 3 а.с. 229).

На переконання колегії суддів, ті обставини, що викладені у електронному листі слідчого судді Князівства Монако , не свідчать про недотримання органом досудового розслідування встановленого КПК України порядку для вручення повідомлення про підозру ОСОБА_16 та, відповідно, відсутність у останнього статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.

Національним антикорупційним бюро України вжито усі передбачені законом заходи для забезпечення вручення ОСОБА_16 повідомлення про підозру від 02.02.2017 та зміненого повідомлення про підозру від 14.03.2018 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, а тому, у розумінні ч. 1 ст. 42 КПК України ОСОБА_35 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обгрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

З урахуванням наведеного, посилання апелянта на недоведеність наявності у діях ОСОБА_6 складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є передчасними.

На підставі наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обгрунтовують клопотання, колегія суддів встановила, що зазначені у клопотанні обставини підозри підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні просили накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на належне підозрюваному ОСОБА_16 майно, а саме - на частки у статутному капіталі зазначених у клопотанні юридичних осіб із забороною державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов`язані з перереєстрацією та внесенням змін до установчих документів, з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути приховане, пошкоджене, втрачене, знищене чи відчужене.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на належне ОСОБА_16 майно, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та призначення йому покарання у виді конфіскації майна, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали ретельно перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки рішення слідчого судді ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом.

Сукупність долучених до клопотання слідчого матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією суддів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст.170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4