Справа № 297/116/26
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

16 січня 2026 року м. Берегове

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Берегівського РВП ГУНП у Закарпатській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000032 від 14.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуїв, Харківської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні 2 неповнолітніх дітей, непрацюючого, раніше не судимого,

встановив:

Слідчий СВ Берегівського РВП ГУНП у Закарпатській області ОСОБА_6 звернувся з клопотанням до суду, яке погоджено прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 діб, із визначенням застави у розмірі не менше 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 998 400 гривень. У разі визначення застави у сумі, не менше 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 998 400 гривень, слідчий просить покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені п. п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду; 2) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; 3) не відлучатись з території Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; 4) утримуватись від спілкування зі свідками, експертами, спеціалістами у кримінальному провадженні № 0000032 від 14.01.2026 року; 5) здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий вказує на те, що слідчим відділом Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000032 від 14.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного переправлення громадян України через державний кордон в умовах дії правового режиму воєнного стану, достовірно знаючи про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статті віком від 18 до 60 років, за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, сприяв шляхом надання вказівок та засобів незаконному переправленню через державний кордон України громадян України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_4 , за наступних обставин.

Так, в невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, у невстановлений слідством спосіб ОСОБА_4 за грошову винагороду погодився на пропозицію невстановлених слідством осіб (особи) сприяти у незаконному переправленні вищевказаних осіб через державний кордон України.

У свою чергу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у невстановлені слідством день і час грудня 2025 року та у невстановленому місці за допомогою месенджера «Telegram» зв`язались з користувачем « ОСОБА_10 » та домовились про організацію їх незаконного переправлення через державний кордон України, поза межами пункту пропуску, за грошову винагороду в сумі 6000 доларів США з однієї особи, яку останні перерахували на крипто гаманець вказаний організатором у повідомленні месенджера «Telegram», після чого чекали на наступні вказівки.

Надалі, 14 січня 2026 року близько 03:10 год. за вказівкою користувача « ОСОБА_10 », ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прибули на залізничний вокзал м. Мукачево, після чого користувач « ОСОБА_10 » повідомив про те, що їх чекає автомобіль марки «Тоуota» моделі «RAV4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який доставить останніх в прикордонний район Закарпатської області з метою подальшого незаконного переправлення через державний кордон України.

Так, здійснивши посадку у транспортний засіб, автомобіль марки «Toyota» моделі «RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 останні вирушили в бік будинку № 39 по вулиці Осипенка в м. Мукачево, де за вказівкою користувача « ОСОБА_10 », на них вже чекав ОСОБА_9 , який також здійснив посадку у вищевказаний транспортний засіб, після чого останні вирушили в бік населеного пункту Косонь Берегівського району, при цьому, оминаючи контрольні пости та прибувши на околицю населеного пункту Велика Бийгань Берегівського району, ОСОБА_4 з метою уникнення викриття його злочинних намірів, наказав пасажирам ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покинути транспортний засіб та слідувати в пішому порядку у зв`язку з наявністю попереду контрольованого посту ДПСУ, при цьому вказавши напрямок руху, після чого, оминувши контрольований пост, останні знову здійснили посадку у автомобіль марки «Тоуota» моделі «RAV4» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 і продовжили рух до місця їх незаконного переправлення через державний кордон України. Прибувши на заплановане місце, водій автомобіля марки «Тоyota» моделі «RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 вказав останнім напрямок руху гори в бік державного кордону України, а користувач «Viktor Abramov» в цей час надіслав ОСОБА_8 та ОСОБА_7 скріншоти маршруту до державного кордону України, однак рухаючись вказаним ОСОБА_4 та користувачем «Viktor Abramov» маршрутом ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були затримані працівниками прикордонної служби в безпосередній близькості до державного кордону на відстані 50 метрів від 217 прикордонного знаку, а ОСОБА_4 був викритий та затриманий працівниками правоохоронних органів в селі Лавки Мукачівського району.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України, вказівками, наданням засобів, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

15 січня 2026 року слідчим СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протоколом пред`явлення особи для впізнання з свідком ОСОБА_9 , протоколом пред`явлення речей для впізнання з свідком ОСОБА_9 , протоколом пред`явлення особи для впізнання з свідком ОСОБА_8 , протоколом пред`явлення речей для впізнання з свідком ОСОБА_8 , протоколом пред`явлення особи для впізнання з свідком ОСОБА_7 , протоколом пред`явлення речей для впізнання з свідком ОСОБА_7 та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами.

ОСОБА_4 вчинив умисний злочин, передбачений ч. 3 ст. 332 КК України, який, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років, а в разі доведення його вини в ході судового слідства, останньому загрожує реальна міра покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1. Переховування від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 9 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вищевказана обставина, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України.

2. Незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_4 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показів і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких.

3. Вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У випадку засудження ОСОБА_4 за вчинення тяжкого злочину, до якого може бути застосовано виключно покарання у вигляді реального позбавлення волі до 7 років.

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , дані про особу підозрюваного з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотанні ризикам до ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Разом з цим, при виконанні судом вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, щодо визначення розміру застави, враховуючи передбачені ч. 4 ст. 182 КПК України обставини, є необхідність визначити останньому, заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (3328 гривень), що становить 998 400 гривень. Саме застава у такому розмірі здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання, зазначив, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, крім того, існують ризики переховування від органу досудового розслідування і суду, незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, а також вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_5 підтримав подані письмові заперечення щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період часу. Зазначив, що вказані прокурором ризики недоведені та просив взяти до уваги те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, 2 неповнолітніх дітей на утриманні, раніше не судимий, дружина має хворобу опорно-рухового апарату. Також просив взяти до уваги те, що сім`я підозрюваного є внутрішньо переміщеними особами, а брат підозрюваного загинув в 2022 року в Харківській області внаслідок обстрілу. Захисник підкреслив, що запропонована у клопотанні застава не відповідає реальним фінансовим можливостям сім`ї підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку сторін та перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч. 1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ «Александер Макаров проти росії» національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

Суд, в свою чергу повинен ретельно дослідити наявні докази вказаних ризиків, проаналізувати, дати належну оцінку в кожній конкретній справі. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (також рішення у справі «Авшар проти Туреччини». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

В той же час згідно із практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком до трьох років з конфіскацією майна.

Отже, з метою уникнення такої відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

При цьому, зазначені в клопотанні ризики, щодо можливості підозрюваного ОСОБА_4 незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження і вчинити інше кримінальне правопорушення слідчий суддя також вважає обґрунтованими.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя з огляду на вказане вважає необхідним констатувати також особисті обставини життя підозрюваного.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 не працює, одружений та має 2 неповнолітніх дітей, раніше не судимий.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, та те, що інкримінований злочин вчинено в умовах воєнного стану, слідчий суддя вважає, що існує ризик його переховування від органів досудового розслідування та суду, можливість незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження і вчинення іншого кримінального правопорушення.

У зв`язку з наведеним, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 днів є обґрунтованим.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, ні в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні в судовому засіданні прокурором у відповідності до абзацу 5 частини 5 статті 182 КПК України не доведено виключних обставин для визначення слідчим суддею застави у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Отже, враховуючи вимоги ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , тобто ч. 3 ст. 332 КК України - з корисливих мотивів вчинений злочин, а також те, що скориставшись ситуацією в Україні, де з 24 лютого 2022 року введений воєнний стан та виїзд за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років заборонений, а також з урахуванням майнового та сімейного стану підозрюваного, який одружений та має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, дружина має хворобу опорно-рухового апарату, слідчий суддя вважає за необхідне при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 гривень.

При цьому, слідчий суддя вважає, що в разі внесення підозрюваним застави на нього слід покласти обов`язки, передбачені п.п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду; 2) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; 3) не відлучатись з території Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; 4) утримуватись від спілкування зі свідками, експертами, спеціалістами у кримінальному провадженні № 0000032 від 14.01.2026 року; 5) здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту.

У зв`язку з цим, строк тримання під вартою слід обчислювати з моменту затримання підозрюваного ОСОБА_4 , тобто з 15:18 год. 14 січня 2026 року.

Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 182-183,194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання слідчого СВ Берегівського РВП ГУНП у Закарпатській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000032 від 14.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуїв, Харківської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з моменту його затримання.

Строк дії ухвали закінчується 15 березня 2026 року о 15:18 год.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Визначити ОСОБА_4 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, а саме у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі. У разі внесення застави у визначеному розмірі ОСОБА_4 повинен бути звільнений з-під варти. З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, він та заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави покласти на нього наступні обов`язки:

1) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

3) не відлучатись з території Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

4) утримуватись від спілкування зі свідками, експертами, спеціалістами у кримінальному провадженні № 0000032 від 14.01.2026 року;

5) здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення .

Слідчий суддя: ОСОБА_11