Провадження № 1-кп/127/811/25

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2025м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2025 року за № 0000373, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , уродженця села Левково, Крижопільського району, Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, маючого повну середню освіту, офіційно не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи обізнаним у тому, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, дія якого, неодноразово продовжувалась, востаннє Указом Президента України від 23.07.2024 р. № 469/2024, строк дії воєнного стану продовжено в Україні з 05 год 30 хв 09.05.2025 строком на 90 діб, вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

12.05.2025 точну часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у автомобілі марки «For» моделі «Mondeo 3», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , помітив на задньому сидінні мобільний телефон торгової марки «One Plus» серії «R9 8/256 Gb Lake Blue» моделі «LE2101» в корпусі блакитного кольору, що належить ОСОБА_6 , після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає і ніхто його не зможе викрити, з метою власного незаконного збагачення, з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, взяв вищевказаний мобільний телефон торгової марки «OnePlus» серії «R9 8/256 Gb Lake Blue» моделі «LE2101», в корпусі блакитного кольору, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертній становить 7330 (сім тисяч триста тридцять) гривень 24 (двадцять чотири) копійки

В подальшому, з викраденим майном ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, тим самим розпорядився викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 7330 (сім тисяч триста тридцять) гривень 24 (двадцять чотири) копійки.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому діянні визнав в повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся.

З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визначити допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що його характеризують, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

По суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 надав суду покази аналогічні обставинам викладеним в обвинувальному акті. Пояснивши суду, що підроблячи таксистом 12.05.2025 року, орієнтовно о 22:00 год виконував замовлення, а саме підвозив потерпілого, який після поїздки звернувся з проханням перевірити автомобіль на предмет наявності у ньому загубленого телефону. Однак, перевіривши разом з потерпілим автомобіль, не було виявлено телефону. Пізніше, ближче до комендантської години між сидіннями в автомобілі, уже самостійно, виявив мобільний телефон, який випав. Телефон був вимкнений, увімкнув через кілька днів, орієнтовно дні два був увімкнений, однак з паролем, тому звернувся за допомогою, щоб зняти пароль. Через деякий час зателефонували працівники поліції, які з`ясовували чи не має у ОСОБА_4 мобільного телефону, пізніше заніс телефон до поліції.

Вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнав в повному обсязі, суду повідомив, що ставиться до вчиненого негативно, щиро кається, жалкує про вчинене, висновки зробив.

Потерпілий ОСОБА_6 , у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву у якій просив підготовче судове засідання та судовий розгляд проводити за його відсутності, у призначенні покарання обвинуваченому поклався на розсуд суду.

Заслухавши показання обвинуваченого, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за частиною 4 статті 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами статей 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно довідки КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» від 16.06.2025 року № 29/6100 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні № 16 з 16.07.2013 року по 05.08.2013 року з діагнозом: «Енурез неорганічний». Дані щодо подальших звернень в заклад відсутні.

Відповідно до довідки КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР» вих. № 2997 від 09.06.2025 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під диспансерним спостереженням не перебуває, за медичною допомогою не звертався, на стаціонарному лікуванні не перебуває.

Відповідно до довідки КНП «Крижопільська окружна лікарня інтенсивного лікування» вих. № 09/894 від 17.06.2025, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на наркологічному обліку не стоїть, за медичною допомогою не звертався.

Відповідно до довідки-характеристики за місцем проживання, виданої старостою Соколівського старостинського округу на громадянина ОСОБА_4 , за час проживання до старостату скарг не надходило, серед односельчан характеризується позитивно, компрометуючі матеріали відсутні.

Згідно вимоги про судимість вбачається, що ОСОБА_4 раніше не судимий, тобто до кримінальної відповідальності не притягався.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 : раніше не судимий; за місце проживання характеризується позитивно; під диспансерним спостереженням не перебуває, за медичною допомогою не звертався, на стаціонарному лікуванні не перебуває; на наркологічному обліку не стоїть; вину у вчинені кримінального правопорушення визнав в чому щиро розкаявся.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до положень частини 1 статті 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому суд керується загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що впливають на його покарання.

З урахуванням конкретних обставин справи, тяжкості кримінального правопорушення, наявності обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого у виді щирого каяття, відсутності обставин, які обтяжують покарання, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому, під диспансерним спостереженням не перебуває, на наркологічному обліку не стоїть, позитивно характеризується за місцем проживання, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, а також враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Згідно з ч. 3 ст. 75 КК України, у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Суд враховує: тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, а саме те, що, обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, раніше не судимий, під диспансерним спостереженням не перебуває, на наркологічному обліку не стоїть, позитивно характеризується за місцем проживання, що у своїй сукупності, є підставою для прийняття судом рішення про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України із застосуванням положень п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Відповідно до вимог ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експертів: висновок експерта № 1333/25-21 від 16.06.2025 року, вартістю 848 гривень 16 копійок.

Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 349, 368-371, 373, 374 КПК України, ст.ст. 50, 65-67, 75, 76, 185 КК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 17.10.2025.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в сумі 848 (вісімсот сорок вісім) гривень 16 (шістнадцять) копійок.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.06.2025 року у справі № 127/17770/25 скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон марки «One Plus» моделі «9R» у корпусі блакитного кольору повернути власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою в той самий строк з дня вручення їй копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: