Справа № 461/6533/24
Провадження № 1-кп/461/214/25
УХВАЛА
06.11.2025 року м. Львів
Галицький районний суд м.Львова
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
при розгляді у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-
08.08.2024 р. в провадження Галицького районного суду м. Львова надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
06.11.2025 року в судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого. У клопотанні прокурор зазначила про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Окрім того, вказав, що обвинувачений неодноразово у судові засідання не з`являвся. Останній був оголошений у розшук. Тому, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також з метою запобігти спробам останнього переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, прокурор просить обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.
Захисник у судовому засіданні клопотання заперечив. Вказав, що обвинувачений є інвалідом другої групи, проживає з батьками. Просила відмовити у задоволенні клопотання.
Обвинувачений в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора. Пояснив, що не ухилявся від явки до суду. Просив відмовити у задоволенні клопотання.
Представник потерпілого у судовому засіданні підтрима клопотання прокурора.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в т.ч. до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину (п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України).
Поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 перевірена під час досудового розслідування. У судовому засіданні суд не має процесуальної можливості і повноважень перевірити ці докази та обґрунтованість підозри. Належність та допустимість доказів буде перевірена судом під час судового засідання, про що суд зробить відповідні висновки в остаточному процесуальному рішенні.
Прокурором доведено, що обвинувачений може переховуватися від суду. При цьому, слідчий суддя враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів.
Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»).
Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), підтверджується тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, окарання за яке передбачено у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років. Строк покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, є додатковим мотивуючим особу фактором переховуватись від суду.
Крім того, суд бере до уваги те, що обвинувачений неодноразово не з`являвся у судові засідання, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Зокрема, у судове засідання 24.06.2025 року обвинувачений не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 24.06.2025 року до суду подано клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку із перебуванням обвинуваченого в лікарні. Однак, підтверджуючих документів щодо погіршення стану здоров`я та перебування останнього у медичному закладі суду не надано. У судове засідання 02.07.2025 року обвинувачений не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Доказів поважності неявки до суду не надав. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 02.07.2025 року застосовано до обвинуваченого примусовий привід. У судове засідання 15.07.2025 року обвинувачений не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до рапорта оперуповноваженого ВКП ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 щодо виконання ухвали суду про здійснення примусового приводу обвинуваченого у судове засідання в ході телефонного спілкування ОСОБА_4 повідомив, що перебуває на лікарняному у медичному закладі та не має можливості прибути у судову засідання. Крім того, 15.07.2025 до суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання, оскільки обвинувачений перебуває на лікарняному. Проте, документів, які б підтверджували перебування останнього на лікарняному, суду не надано. У судове засідання 05.08.2025 року обвинувачений не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Подав клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із перебуванням у медичному закладі через погіршення стану здоров`я. Також до клопотання було долучено консультаційний висновок спеціаліста. У судове засідання 01.09.2025 року обвинувачений не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Подав клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із сімейними обставинами. Ухвалою суду від 01.09.2025 року оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_4 .
Таким чином, ризик переховування обвинуваченого від суду не може бути усунутий у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання під вартою.
Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується) підтверджується, тим що обвинувачений раніше судимий, востаннє 01.02.2024 року Франківським районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном на 1 рік, із застосуванням ст. 75 КК України та встановлення іспитового строку на 2 роки, відносно якого 01.05.2024 року скеровано обвинувальний акт до Пустомитівського районного суду Львівської області за ч. 4 ст. 185 КК України.
Сукупність вищеперелічених відомостей про обвинуваченого є вагомими для підтвердження можливого ризику переховування обвинуваченого від суду, ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання під вартою.
З урахуванням викладених ризиків, які існують, особи обвинуваченого, обставин вчинення і суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про необхідність обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а саме переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та продовжувати вчиняти інші злочини, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого щодо виконання ним процесуальних рішень не в силі.
Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;
4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;
5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.
Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу.
Беручи до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, який не підпадає під вищезазначений перелік, суд вважає за можливе призначити заставу.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, та не може бути завідомо непомірним для нього.
Визначаючи розмір застави, суд враховує те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.
Тому, враховуючи вимоги законодавства про те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання покладених на обвинуваченого обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, суд приходить до висновку про необхідність обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою із альтернативою внесення застави в розмірі 181680 грн.
Суд, враховуючи наведене та обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, приходить до висновку про те, що застава в розмірі в розмірі 181680 грн. здатна забезпечити обвинуваченому виконання покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України, та зможе запобігти спробам останнього ухилитися від суду та продовжувати вчиняти інші злочини.
Застава може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) у будь-який момент у розмірі, визначеному в цій ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету АР Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.
При цьому обвинуваченому роз`яснюється, що при застосуванні відносно нього запобіжного заходу у виді застави на нього на визначений нижче строк покладаються нижчеперелічені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Також обвинуваченому і заставодавцю роз`яснюється, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі внесення застави щодо обвинуваченого, стосовно якого обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, ці роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.
Керуючись ст.ст. 369, 376, 176, 183, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, суд, -
Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити.
Застосувати до обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» на строк до 04.01.2026 року.
Визначити ОСОБА_4 заставу в сумі 181680 грн.
У разі застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді застави, - на строк до 04.01.2026 року покласти на нього наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;
- не відлучатися із м. Львова без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1