У Х В А Л А

Іменем України

Справа № 285/5374/25

провадження № 1-кс/0285/1489/25

19 листопада 2025 року м. Звягель

Слідча суддя Звягельського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши

клопотання слідчого Слідчого відділу Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області,

про арешт тимчасово вилученого майна,

по матеріалам досудового розслідування, внесеного 27.09.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000282,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Слідча 17.11.2025 звернулась до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, яке було вилучене 14.11.2025 в ході обшуку квартири АДРЕСА_1 , а саме на: пристрій для куріння коноплі (спецпакет №PSP3244943), 11 гiлок cyxoї рослини зеленого кольору (упаковано у полiмерний мішок) та cyxi рослини зеленого кольору (опечатаний паперовий пакет №1).

Також просила позбавити власника, будь-яких осіб, які відповідно до чинного законодавства мають право та можливості відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, зазначених прав на нього.

Клопотання обґрунтоване тим, що 26.09.2025 в м Звягель працівниками поліції було вилучено у ОСОБА_3 (військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ) особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл пентан-1-он), масою 2,0932 г, котру він зберігав для власних потреб, без мети збуту.

10.11.2025 в квартирі ОСОБА_3 було проведено обшук та вилучено вказані в клопотанні речі, які постановою слідчого від 14.11.2025 визнано речовими доказами.

Зважаючи, що вказане вище майно є безпосереднім об`єктом можливих кримінально протиправних дій та має значення речових доказів у кримінальному провадженні, з метою його збереження та проведення судової експертизи виникла необхідність у застосуванні арешту на нього з метою недопущення його використання, реалізації, пошкодження.

Сторони провадження про дату розгляду справи повідомлені в порядку, визначеному КПК.

Дослідивши матеріали справи, приходжу наступного висновку.

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, полягає у тимчасовому позбавленні права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину (ст.170 КПК), і допускається лише, коли сторона обвинувачення доведе існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для його застосування; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, і може бути виконане завдання, для виконання якого воно подано. До останнього, зокрема, відноситься: збереження речових доказів, спеціальна конфіскація та конфіскації як виду покарання, відшкодування шкоди (цивільний позов).

Встановлено, що в провадженні поліції перебувають матеріали кримінального провадження за фактом незаконного зберігання психотропної речовини у великих розмірах без мети збуту (витяг з ЄРДР).

Відповідно до протоколу обшуку від 14.11.2025 у період часу з 11:25 год по 12:27 год у квартирі АДРЕСА_1 проведено обшук, в ході якого ОСОБА_3 добровільно видав сухі рослини коноплі та пристрій для її куріння.

14.11.2025 слідчим винесено постанову про визнання вищевказаних речей речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Ініціатором клопотання зазначено, що підставою арешту майна, яке відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, є збереження речових доказів та проведення судової експертизи.

На даній стадії слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення.

На підставі оцінки наданих матеріалів та сукупності отриманих слідством доказів у цій справі факт вчинення кримінального правопорушення є вірогідним та достатнім для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно.

Клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України, є обґрунтованим та підлягає задоволенню в частині накладення арешту на нього.

Суттєвих шкідливих наслідків застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження для осіб, яких він стосується, не вбачається, а спосіб, у який він здійснюється, відповідає завданням кримінального провадження, враховує обставини вчиненого кримінального правопорушення, є розумним і співрозмірним.

Окрему вимогу слідчої про позбавлення власника прав відчуження, розпорядження та користування майном вважаю надлишковою і такою, що охоплюється самим накладенням арешту на майно.

Право користування, розпорядження та відчуження є основними правомочностями власника. Вони визначають, як власник може використовувати, змінювати юридичну долю та передавати своє майно. Право користування (usus) це можливість фактично володіти річчю та використовувати її корисні властивості. Право розпорядження (abusus) це можливість визначати юридичну долю речі (продати, подарувати, обміняти, заставити, знищити або іншим чином змінити юридичний статус речі). Право відчуження (ius abutendi) це право власника на передачу права власності на майно іншій особі, тобто продаж, дарування, обмін, спадкування.

Арешт майна це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Арешт майна і заборона на відчуження, розпорядження та користування майном є самостійними видами (способами), які за своєю правовою сутністю обмежують право особи розпоряджатися своїм майном, однак арешт є більш широким заходом забезпечення кримінального провадження, оскільки включає в себе не тільки заборону на відчуження майна, а й інші обмеження у праві розпорядження та користування майном.

Вилучене у цій справі майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, тому через заборону в законі воно не може бути відчужене, ним не можна ні розпоряджатися, ні користуватися.

Відтак, в цій частині клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 98, 170-173, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчої задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучені 14.11.2025 під час обшуку квартири АДРЕСА_1 :

пристрій для куріння коноплі (упакований у спецпакет №PSP 3244943);

11 гілок сухої рослини зеленого кольору (упаковано у перев`язаний полімерний мішок з биркою);

cyxi рослини зеленого кольору (упаковано у опечатаний паперовий пакет №1).

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її винесення.

Слідча суддя ОСОБА_1