Справа № 569/5190/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників обвинувачених - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши під час підготовчого відкритого судового засідання в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженні № 0001443 від 29.08.2023 відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває вказаний обвинувальний акт.

Під час підготовчого судового засідання адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_5 подав до суду клопотання про скасування арешту майна, у якому просить суд скасувати арешт, накладений на грошові кошти в сумі 12 250 доларів США.

Також адвокатом в інтересах ОСОБА_9 подано 27.03.2025 клопотання про скасування арешту майна, накладеного на транспортний засіб марки «BMW X3», із номером кузова № НОМЕР_1 , 2011 р.в., коричневого кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 09.10.2024, який на праві приватної власності належить ОСОБА_9 .

08.04.2025 адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_10 подано клопотання про скасування арешту майна, накладеного на майно, із забороною права на відчуження та розпорядження, а саме: квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 та на грошові кошти в сумі 9811 доларів США.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_5 повністю підтримали подані клопотання, просили їх задоволити та скасувати арешт накладений на майно ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , оскільки на даний час відпала потреба у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту.

Прокурор в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотань адвоката ОСОБА_11 , просила суд відмовити у їх задоволенні, оскільки вказане арештоване майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, яке ще не досліджено судом. Кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового розгляду, арешт накладено у рамках кримінального провадження, з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, оскільки санкція ст. 369 КК України за якою обвинувачується ОСОБА_5 передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна, а відтак підстави для скасування арешту відсутні, а подані клопотання є передчасними.

Представник потерпілого підтримав думку прокурора про відмову у задоволенні вказаних клопотань.

Обвинувачений ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_7 вказані клопотання просять судом вирішити на власний розсуд.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, всебічно та повно дослідивши клопотання та додані матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування у рамках кримінального провадження № 0001443 від 29.08.2023, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_12 від 07.11.2024 № 757/52004/24-к (1-кс-44245/24) накладено арешт на майно, а саме: на транспортний засіб марки «BMW X3», із номером кузова № НОМЕР_1 , 2011 р.в., коричневого кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 09.10.2024.

Слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_13 у справі № 757/13251/24-к (1-кс-27.03.2024 прийнято ухвалу про арешт майна ОСОБА_10 у кримінальному провадженні, а саме: 12 250 доларів США.

07.11.2024 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_12 від 07.11.2024 № 757/52000/24-к (1-кс-44242/24) накладено арешт на майно, із забороною права на відчуження та розпорядження, а саме: квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 .

27.03.2024 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_13 прийнято ухвалу за № 757/13251/24-к про арешт майна ОСОБА_10 , а саме: на грошові кошти в сумі 9811 доларів США.

Відповідно до ухвал слідчих суддів про накладення арешту на майно слідує, що підставою для цього слугувала необхідність збереження речового доказу та з метою повного, всебічного та неупередженого проведення слідчий (розшукових) дій, що в свою чергу може позбавити можливості встановлення істини у кримінальному провадженні, в тому числі з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Окрім того, арештоване майно може містити на собі інформацію про обставини вчинення кримінальних правопорушень, фактичні дані, на підставі яких можливо встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, які мають значення для даного кримінального провадження і підлягають доказуванню, у зв`язку з чим суд вважає, що на даний час продовжує існувати необхідність у арешті май на.

Ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно набрала законної сили та в апеляційному порядку не оскаржувалася.

Так, вказані матеріали провадження свідчать про те, що на даному етапі, судового розгляду кримінального провадження, потреби виправдовують таке обмеження для виконання завдань кримінального провадження, а також завдань арешту майна, визначених в абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, а тому таке втручання у права і свободи особи, є розумним та пропорційним меті кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи те, що вищевказане арештоване мано, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, містить у собі інформацію яка може бути використана як доказ факту та обставин вчинення кримінальних правопорушень, рішення на даний час не прийнято, і питання про долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, що передбачено п. 9 ст. 100 КПК України, підстав вважати, що у застосуванні арешту відпала потреба не має, а отже заявлені клопотання до задоволення не підлягають.

Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Разом з тим, розгляд клопотань про скасування арешту майна адвоката ОСОБА_8 відбувається на стадії підготовчого судового засідання, жодних письмових та речових доказів судом не досліджено, а відтак подані клопотання щодо скасування арешту на майно є передчасним.

В силу вимог ст. 357 КПК України, речові докази оглядаються судом, а також подаються для ознайомлення учасникам судового провадження, а в разі необхідності також іншим учасникам кримінального провадження. Особи, яким подані для ознайомлення речові докази, можуть звернути увагу суду на ті чи інші обставини, пов`язані з річчю та її оглядом.

Враховуючи те, що підстави для скасування арешту не відпали, беручи до уваги, що санкція ст. 369 КК України в якій обвинувачується ОСОБА_5 передбачає конфіскацію майна, суд вважає, що підстав для скасування арешту майна не має.

Таким чином, враховуючи наведене, за відсутності дослідження речових та письмових доказів, а також відтворення їх у судовому засіданні, вирішити питання про скасування арешту на майно, яке ще не було досліджене в судовому засіданні в порядку, визначеному чинним кримінальним процесуальним кодексом України, не виявляється можливим, а тому у задоволенні клопотань адвоката ОСОБА_8 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-174, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотань адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 від 07.04.2025 та в інтересах ОСОБА_10 від 08.04.2025 та ОСОБА_9 від 27.03.2025 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути поданні під час подачі апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя ОСОБА_1