Провадження №11-кп/801/1115/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000771 від 15.05.2025 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 15.09.2025, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добра Маньківського району Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Вирішено питання із заходом забезпечення кримінального провадження, процесуальними витратами та речовими доказами.

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, переслідуючи корисливу мету, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», за не встановлених обставин, у не встановленому місці, в не встановлені дату та час незаконно придбав наркотичні засоби, обіг яких обмежено - канабіс, який незаконно зберігав при собі з метою збуту.

15.05.2025 у не встановлений час ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, маючи єдиний умисел направлений на незаконне зберігання з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіс, зберігаючи його при собі, перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_2, здійснив розміщення на ґрунтовому покритті, за координатами НОМЕР_2 згортку (закладки), який обмотаний клейкою стрічкою типу «ізолента», чорного кольору, в якому міститься поліетиленовий пакет із вмістом речовини рослинного походження, обіг якого обмежено - канабіс, маючи на меті в подальшому відшукати клієнта для його збуту.

Після чого, 15.05.2025 у не встановлений час ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, маючи єдиний умисел направлений на незаконне зберігання з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіс, зберігаючи його при собі, перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_2, здійснив розміщення на ґрунтовому покритті під травою, за координатами НОМЕР_4 згортку (закладки), який обмотаний клейкою стрічкою типу «ізолента», чорного кольору, в якому міститься поліетиленовий пакет із вмістом речовини рослинного походження, обіг якого обмежено - канабіс, маючи на меті в подальшому відшукати клієнта для його збуту.

Після чого, 15.05.2025 у не встановлений час ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, маючи єдиний умисел направлений на незаконне зберігання з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіс, зберігаючи його при собі, перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_5, здійснив розміщення на ґрунтовому покритті в траві, за координатами НОМЕР_3 згортку (закладки), який обмотаний клейкою стрічкою типу «ізолента», чорного кольору, в якому міститься поліетиленовий пакет із вмістом речовини рослинного походження, обіг якого обмежено - канабіс, маючи на меті в подальшому відшукати клієнта для його збуту.

Після чого, 15.05.2025 у не встановлений час, ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, маючи єдиний умисел направлений на незаконне зберігання з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіс, зберігаючи його при собі, перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_3, здійснив розміщення на пеньку дерева, за координатами НОМЕР_4 згортку (закладки), який обмотаний клейкою стрічкою типу «ізолента», чорного кольору, в якому міститься поліетиленовий пакет із вмістом речовини рослинного походження, обіг якого обмежено - канабіс, маючи на меті в подальшому відшукати клієнта для його збуту.

Після чого, 15.05.2025 у не встановлений час ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, маючи єдиний умисел направлений на незаконне зберігання з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіс, зберігаючи його при собі, перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_4, здійснив розміщення на в ґрунті, за координатами НОМЕР_6 згортку (закладки), який обмотаний клейкою стрічкою типу «ізолента», чорного кольору, в якому міститься поліетиленовий пакет із вмістом речовини рослинного походження, обіг якого обмежено - канабіс, маючи на меті в подальшому відшукати клієнта для його збуту.

Після чого, 15.05.2025 у не встановлений час, ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, маючи єдиний умисел направлений на незаконне зберігання з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіс, зберігаючи його при собі, перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_4, здійснив розміщення на ґрунтовому покритті в траві, за координатами НОМЕР_7 згортку (закладки), який обмотаний клейкою стрічкою типу «ізолента», чорного кольору, в якому міститься поліетиленовий пакет із вмістом речовини рослинного походження, обіг якого обмежено - канабіс, маючи на меті в подальшому відшукати клієнта для його збуту.

Після чого, 15.05.2025 у не встановлений час, ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, маючи єдиний умисел направлений на незаконне зберігання з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіс, зберігаючи його при собі, перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_5, здійснив розміщення на ґрунтовому покритті в траві біля дерева, за координатами НОМЕР_9 згортку (закладки), який обмотаний клейкою стрічкою типу «ізолента», чорного кольору, в якому міститься поліетиленовий пакет із вмістом речовини рослинного походження, обіг якого обмежено - канабіс, маючи на меті в подальшому відшукати клієнта для його збуту.

Після чого, 15.05.2025 у не встановлений час, ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, маючи єдиний умисел направлений на незаконне зберігання з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіс, зберігаючи його при собі, перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_7, здійснив розміщення на ґрунтовому покритті в траві, за координатами НОМЕР_8 згортку (закладки), який обмотаний клейкою стрічкою типу «ізолента», чорного кольору, в якому міститься поліетиленовий пакет із вмістом речовини рослинного походження, обіг якого обмежено - канабіс, маючи на меті в подальшому відшукати клієнта для його збуту.

Після чого, 15.05.2025 у не встановлений час, ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, маючи єдиний умисел направлений на незаконне зберігання з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіс, зберігаючи його при собі, перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_6, здійснив розміщення на ґрунтовому покритті під деревом, за координатами НОМЕР_10 згортку (закладки), який обмотаний клейкою стрічкою типу «ізолента», чорного кольору, в якому міститься поліетиленовий пакет із вмістом речовини рослинного походження, обіг якого обмежено - канабіс, маючи на меті в подальшому відшукати клієнта для його збуту.

Після чого, 15.05.2025 у не встановлений час, ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, маючи єдиний умисел направлений на незаконне зберігання з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіс, зберігаючи його при собі, перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_8, здійснив розміщення в ґрунтовому покритті, за координатами НОМЕР_11 згортку (закладки), який обмотаний клейкою стрічкою типу «ізолента», чорного кольору, в якому міститься поліетиленовий пакет із вмістом речовини рослинного походження, обіг якого обмежено - канабіс, маючи на меті в подальшому відшукати клієнта для його збуту.

В подальшому 15 травня 2025 близько 18:40 год. ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання наркотичної речовини з метою збуту, незаконно зберігаючи при собі наркотичні засоби, обіг яких обмежено - канабіс, перебував біля будинку АДРЕСА_9, де його зупинили працівники поліції. На запитання останніх, чи у нього при собі заборонені чи обмежені в обігу предмети та/або речовини, ОСОБА_8 повідомив, що зберігає при собі заборонений в обігу наркотичний засіб з метою збуту.

15.05.2025 ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України. В ході проведення особистого обшуку ОСОБА_8 , у наплічній сумці, яка була при останньому, виявлено 25 полімерних пакунків обмотаних клейкою стрічкою типу «ізолента», чорного кольору, із речовинами рослинного походження, які останній зберігав при собі з метою збуту. У подальшому вказані пакунки вилучили працівники поліції.

Згідно з висновками експертів, надані на експертизи речовини рослинного походження, є канабісом. Канабіс відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Загальна маса канабісу становить 22,39 г (у перерахунку на висушену речовину).

Надалі, під час проведення огляду місця події в період часу 15.05.2025 з 22:28 год. по 16.05.2025 00:56 год. виявлено та вилучено розміщені ОСОБА_8 згортки, підготовлені для подальшого збуту, а саме:

-на відкритій ділянці місцевості неподалік будинку АДРЕСА_2, на ґрунтовому покритті, за координатами НОМЕР_2. Відповідно до висновку експерта, надана на дослідження речовина рослинного походження, є наркотичним засобом - канабісом. Канабіс відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 0,91 г.;

-на відкритій ділянці місцевості неподалік будинку АДРЕСА_2, на ґрунтовому покритті під травою, за координатами НОМЕР_4. Відповідно до висновку експерта, надана на дослідження речовина рослинного походження, є наркотичним засобом - канабісом. Канабіс відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 0,83 г.;

-на відкритій ділянці місцевості неподалік будинку АДРЕСА_5, на ґрунтовому покритті в траві, за координатами НОМЕР_3. Відповідно до висновку експерта, надана на дослідження речовина рослинного походження, є наркотичним засобом - канабісом. Канабіс відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 0,89 г.;

-на відкритій ділянці місцевості неподалік будинку АДРЕСА_3, на пеньку дерева, за координатами НОМЕР_4. Відповідно до висновку експерта, надана на дослідження речовина рослинного походження, є наркотичним засобом - канабісом. Канабіс відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 0,83 г.;

-на відкритій ділянці місцевості неподалік будинку АДРЕСА_4, в ґрунті, за координатами НОМЕР_6. Відповідно до висновку експерта, надана на дослідження речовина рослинного походження, є наркотичним засобом - канабісом. Канабіс відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 0,82 г.;

-на відкритій ділянці місцевості неподалік будинку АДРЕСА_4, на ґрунтовому покритті в траві, за координатами НОМЕР_7. Відповідно до висновку експерта, надана на дослідження речовина рослинного походження, є наркотичним засобом - канабісом. Канабіс відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 0,81 г.;

-на відкритій ділянці місцевості неподалік будинку АДРЕСА_5, на ґрунтовому покритті в траві біля дерева, за координатами НОМЕР_9. Відповідно до висновку експерта, надана на дослідження речовина рослинного походження, є наркотичним засобом - канабісом. Канабіс відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 0,89г.;

-на відкритій ділянці місцевості неподалік будинку АДРЕСА_7, на ґрунтовому покритті в траві, за координатами НОМЕР_8. Відповідно до висновку експерта, - надана на дослідження речовина рослинного походження, є наркотичним засобом - канабісом. Канабіс відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 0,83 г.;

-на відкритій ділянці місцевості неподалік будинку АДРЕСА_6, на ґрунтовому покритті під деревом, за координатами НОМЕР_10. Відповідно до висновку експерта, надана на дослідження речовина рослинного походження, є наркотичним засобом - канабісом. Канабіс відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 0,80 г.;

-на відкритій ділянці місцевості неподалік будинку АДРЕСА_8, в ґрунтовому покритті, за координатами НОМЕР_11. Відповідно до висновку експерта, надана на дослідження речовина рослинного походження, є наркотичним засобом - канабісом. Канабіс відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 0,80 г.

Загальна маса вилученого, під час особистого обшуку ОСОБА_8 та під час оглядів місця події наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіс, який він незаконно придбав і зберігав з метою збуту, становить 30,80 г.

Дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 1 ст. 307 КК України, тобто незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту наркотичних засобів.

Не погодившись із даним вироком суду, прокурор Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати вирок суду у частині призначення покарання через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. У решті вирок залишити без змін.

До початку апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_9 подала заяву про відмову від апеляційної скарги на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 15.09.2025 стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 .

Суд, перевіривши подану заяву, бере до уваги наведений у ній факт відмови прокурора від апеляційної скарги, оскільки така відмова є добровільною, усвідомленою та поданою належним чином уповноваженою особою. З урахуванням приписів ст. 403 КПК України суд визнає, що зазначена відмова тягне за собою закриття апеляційного провадження в частині скарги прокурора, що відповідає принципам диспозитивності та змагальності кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , теж подала апеляційну скаргу у якій просила змінити вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 15.09.2025 у частині призначення покарання, та постановити нове рішення із застосуванням ст. 69 і ст. 75 КК України, тобто призначити ОСОБА_8 покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що, на переконання сторони захисту, суд першої інстанції при визначенні виду та міри покарання належним чином не врахував особу засудженого, обставини кримінального правопорушення та дані, що позитивно його характеризують, а також не застосував принцип індивідуалізації покарання та гуманізації кримінальної відповідальності.

Зокрема, захисник зазначає, що під час досудового розслідування та судового розгляду ОСОБА_8 визнав вину у повному обсязі, активно сприяв розкриттю злочину, щиро каявся, неодноразово висловлював жаль з приводу вчиненого, що є істотною обставиною, яка пом`якшує покарання та свідчить про його внутрішнє переосмислення поведінки.

Крім того, ОСОБА_8 раніше не судимий, характеризується позитивно, навчається на денній формі навчання Вінницького політехнічного університету, а також працевлаштований на агровиробництві «Кишенька», виконуючи трудові функції бетоняра будівельної бригади молочної ферми. Має стійкі соціальні зв`язки, проживає разом з матір`ю, що свідчить про його інтегрованість у соціальне середовище та наявність умов для виправлення без ізоляції від суспільства.

На думку захисника, мета покарання, встановлена ст. 50 КК України, може бути повністю досягнута шляхом призначення ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі строком на два роки, що є достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, без необхідності його ізоляції від суспільства.

Таким чином, доводи апеляційної скарги зводяться до того, що призначене вироком суду першої інстанції покарання є надмірно суворим, не відповідає принципам індивідуалізації та справедливості, а тому підлягає зміні шляхом пом`якшення.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора ОСОБА_6 який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, позицію захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовільнити та призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам вирок суду не відповідає.

Матеріали даного кримінального провадження розглядалися у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, дав належну юридичну оцінку його діям і у відповідності з вимогами норм КК України правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 307 КК України.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 307 КК України, ніким із учасників судового провадження не оспорюються, а тому, відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України, фактичні обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, доведеність вини й кваліфікація злочинних дій в апеляційному порядку не перевіряються.

Відповідно до ст. 65 КК України покарання повинно бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нового кримінального правопорушення. Суд повинен виходити зі справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, що є фундаментальними засадами кримінального права.

У постанові колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 17.09.2019 у справі № 744/884/17 (провадження № 51-8413км18) зроблено висновок, що застосування ст. 69 КК можливе лише тоді, коли певні обставини або їх сукупність одночасно відповідають двом умовам, визначеним у законі: по-перше, вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частини 1 або 2 ст. 66 КК, а по-друге, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Обставини чи їх сукупність, які відповідно до ст. 69 КК надають суду повноваження вийти за межі мінімального покарання, встановленого законом, мають бути такого характеру і сили, які за своїм змістом подібні до тих, що зумовили законодавця створити привілейовані склади злочинів.

Таку ж саму позицію Верховний суд виклав і у своїй постанові від 03.02.2021 (справа № 629/2739/18), де Суд звернув увагу на те, що ч. 1 ст. 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин першої та/або другої статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Верховний Суд 01.02.18 у справі №634/609/15-к (провадження 51-658км17) визначив поняття судової дискреції у кримінальному судочинстві, яка за визначенням охоплює повноваження суду, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Тобто, під час застосування ст. 69 КК України слід встановити не лише наявність двох і більше пом`якшуючих обставин, а й обґрунтувати, яким чином такі обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Приписи ст. 69 КК України про призначення винуватій особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках.

Приписи ст. 69 КК України мають спеціальний характер, оскільки передбачають можливість відступу від меж основного покарання, визначених у санкції статті Особливої частини КК. Такий відступ допускається лише у виключних випадках, коли встановлені судом обставини не просто пом`якшують покарання, а мають настільки вагомий характер, що зменшують соціальну небезпечність діяння та особи винного у такій мірі, яка робить застосування стандартного покарання надмірним.

Тому для застосування ст. 69 КК України суд має встановити виключні обставини, характерні саме для цього кримінального провадження, які істотно впливають на оцінку ступеня тяжкості вчиненого правопорушення. При цьому закон вимагає не загальних міркувань про позитивну характеристику особи, а конкретного аналізу: як поведінка особи після вчинення злочину, її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, молодий вік, відсутність судимостей, соціальні зв`язки, навчання чи працевлаштування впливають на реальне зниження суспільної небезпечності діяння.

У кожному випадку факт істотного зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися в межах індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження, з урахуванням як характеру діяння, так і особи винного.

Із матеріалів даної справи встановлено, що ОСОБА_8 : повністю визнав вину, активно сприяв розкриттю злочину, не заперечував фактичних обставин, щиро розкаявся, неодноразово висловлював жаль про вчинене, раніше не судимий.

Разом з тим, апеляційний суд не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України.

Щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування заданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Враховуючи наведене, обставини провадження, колегія суддів при призначенні покарання обвинуваченому враховує щире каяття, як обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, оскільки він визнав свою вину після затримання, показав місце закладки, висловив щирий жаль із цього приводу та осуд своєї поведінки.

Також, обвинувачений не лише не перешкоджав слідству, а й надав слідчому органу повну та достовірну інформацію про обставини кримінального правопорушення, що значно спростило та прискорило його розкриття. Таке сприяння однозначно є пом`якшуючою обставиною та свідчить про те, що особа не має злочинної налаштованості й розуміє негативні наслідки своїх дій.

Крім того, ОСОБА_8 не заперечував фактичних даних, викладених у матеріалах провадження, чим продемонстрував добросовісну поведінку, відсутність наміру ухилятися від відповідальності чи штучно затягувати процес. Така поведінка не тільки сприяє встановленню істини у справі, а й характеризує ОСОБА_8 як особу, що зробила для себе належні висновки.

Щодо можливості застосування норм, передбачених ст. 75 КК України, то колегія суддів зазначає наступне.

За змістом ст. 75 КК України рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання.

Водночас, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість кримінальних правопорушень, особу винного, але й інші обставини справи.

Верховний суд з даного приводу висловив наступну позицію, що звільнення від відбування покарання з випробуванням (ст. 75 КК) може застосовуватися у випадках, коли у матеріалах кримінального провадження є дані, які є свідченням того, що зниження суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та самого засудженого зумовлює можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

Дана позиція була висловлена зокрема у постанові від 09.08.2021 (справа № 235/689/20, постанові від 25.01.2021 (справа № 331/2455/19), постанові від 09.12.2020 (справа № 320/2380/17-к), постанові від 15.02.2022 (справа № 127/792/18).

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, апеляційний суд виходить із того, що відповідно до ст. 75 КК України таке звільнення може бути застосоване за умови, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства, а також за відсутності підстав вважати, що вона вчинить нове кримінальне правопорушення.

Колегія суддів бере до уваги той факт, що ОСОБА_8 раніше не судимий. Відсутність судимостей свідчить про те, що дана поведінка є епізодичною, а не системною. Особа не має кримінального досвіду та не демонструвала схильності до протиправної поведінки до цього випадку. За усталеною практикою Верховного Суду, відсутність судимостей є однією з ключових підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки такі особи здебільшого успішно виправляються без ізоляції.

Той факт, що ОСОБА_8 не перебуває на обліках у нарколога, психіатра чи правоохоронних органах, свідчить про відсутність залежностей, девіантної поведінки або стійких антисоціальних тенденцій. Це підтверджує, що кримінальне правопорушення не пов`язане з хронічними негативними факторами та має випадковий характер.

Разом з тим, колегією суддів було встановлено, що ОСОБА_8 навчається у Вінницькому національному технічному університеті на факультеті будівництва, цивільної та екологічної інженерії. А тому, статус здобувача освіти вказує на позитивну соціальну активність, прагнення до розвитку та формування професійного майбутнього. Навчання є стабілізуючим фактором, який зменшує ризики рецидиву й свідчить про наявність соціальної корисності особи, що має важливе значення при визначенні можливості виправлення на волі.

Більше того, було встановлено, що ОСОБА_8 офіційно працює у агровиробництві «Кишенці». Із довідки про підтвердження з місця роботи № 782 від 12.11.2025 встановлено, що громадянин ОСОБА_8 дійсно працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Кищенці» () на посаді бетоняра будівельної бригади відповідно до наказу №127-К від 30.06.2025. Зазначено, що він здійснює трудову діяльність на будівельному майданчику об`єкта «Реконструкція з розширенням існуючої молочної ферми до 4 421 голови для виробництва молока та вирощування телиць за межами с. Добра Маньківського району Черкаської області (І-VII черги)». Форма працевлаштування - основне місце роботи, працівник має ідентифікаційний номер . Довідка видана для пред`явлення за місцем вимоги.

Наявність офіційного працевлаштування підтверджує соціальну відповідальність, стабільність поведінки та здатність до самозабезпечення. Практика Верховного Суду наголошує, що працездатні та соціально відповідальні особи можуть бути успішно виправлені шляхом пробаційного нагляду, без ізоляції від суспільства.

Наявність постійного житла, родини та позитивного найближчого соціального оточення вказує на міцність соціальних коренів та низький ризик ухилення від виконання обов`язків чи вчинення нового правопорушення.

Саме такі критерії є визначальними для застосування ст. 75 КК України, оскільки вони доводять: особа може бути виправлена в межах громади, без необхідності її ізоляції.

Суд також бере до уваги молодий вік ОСОБА_8 , що має істотне значення для індивідуалізації покарання. На момент вчинення кримінального правопорушення він перебував у періоді формування особистості, коли психіка, система цінностей та здатність до критичного мислення ще перебувають у процесі становлення. Верховний Суд у своїй практиці неодноразово наголошує, що молодий вік сам по собі не є пом`якшуючою обставиною, проте він створює вищий потенціал до перевиховання, більш швидкої ресоціалізації та позитивної корекції поведінки. За відсутності кримінального минулого та при наявності стабільних соціальних зв`язків молоді особи, як правило, легко піддаються виховному впливу пробаційних органів, а тому їх виправлення можливе без застосування покарання, пов`язаного з позбавленням волі. Ізоляція такої особи від суспільства, навпаки, може мати протилежний ефект - спричинити її криміналізацію, посилити психологічний тиск та сформувати стійку девіантну модель поведінки. Саме тому молодий вік ОСОБА_8 свідчить про доцільність застосування до нього положень ст. 75 КК України як таких, що найбільш повно відповідають цілям покарання.

Покарання в кримінальному праві традиційно розглядають як відповідь держави на порушення правопорядку. Проте ця відповідь ніколи не є самоціллю. Право, на відміну від оголеного насильства, завжди прагне зберігати людську гідність і майбутній потенціал особи, навіть тоді, коли вона вчинила суспільно небезпечне діяння. Саме тому головна мета покарання - не приниження і не помста, а виправлення, ресоціалізація, а також запобігання новим правопорушенням.

Будь-яка цивілізована держава виходить з того, що людина здатна до змін. Особливо це стосується молодих правопорушників - тих, хто лише вступає у доросле життя, ще не має сталих поведінкових моделей, а тому легше піддається впливу зовнішнього середовища. У такому віці особа часто діє не стільки зі злочинного наміру, скільки з необдуманості, емоційної незрілості, тиску однолітків чи неспроможності оцінити довгострокові наслідки власного вчинку.

І саме тому держава повинна поводитися з нею не як із закоренілим злочинцем, а як із людиною, якій ще можна допомогти повернутися до правового поля.

Філософія покарання базується на простій, але фундаментальній істині: людину не можна змінити страхом, але можна зламати; не можна виправити насильством, але можна віддалити від можливості змінитися.

Поміщення молодої особи до місця позбавлення волі створює середовище, яке за своєю природою є криміногенним. У таких умовах на молоду людину впливають ті, хто вже довгий час перебуває у конфлікті з законом, хто має сформовані антисоціальні установки, і хто нерідко сприймає кримінальну субкультуру як єдино можливу модель поведінки.

Молодий вік - це етап формування світогляду, моральних орієнтирів і соціальних навичок. І якщо цей етап проходить у середовищі, де закономірністю є не повага до права, а порушення норм поведінки, то ризик спотворення особистості є надзвичайно високим.

Таким чином, замість виправлення особа може отримати протилежний вплив: сформувати стійкі асоціальні установки; навчитися кримінальним моделям взаємодії; втратити віру у можливість легального й гідного життя; відчути себе частиною середовища, повернення з якого буде практично неможливим.

У результаті після відбуття покарання вона виходить не виправленою, а зламаною або кримінально адаптованою. Це породжує реальний ризик, що особа повторить аналогічний злочин, оскільки в умовах ізоляції не отримала ні соціальних навичок, ні позитивного прикладу, ні реальних шансів змінити власну життєву траєкторію.

Саме тому сучасна філософія кримінального права наполягає: жорсткі каральні заходи щодо молодої особи нерідко суперечать самій природі покарання. Покарання має бути не руйнівним, а коригувальним; не ізолювати людину від можливості стати кращою, а навпаки - створювати умови, щоб така можливість була реальною.

Якщо держава обирає шлях надмірної суворості до юного правопорушника, вона ризикує не лише зламати його особистість, а й зрадити власну мету: захищати суспільство. Адже суспільство безпечніше не тоді, коли молодих людей без розбору поміщають у місця позбавлення волі, а тоді, коли вони повертаються з покарання здатними жити за законом, а не всупереч йому.

Отже, застосовуючи покарання до молодої особи, держава має пам`ятати: кожне рішення - це не тільки юридичний акт, а й акт впливу на майбутнє людини та майбутнє суспільства. І цей вплив повинен не руйнувати, а виправляти. Не закривати шлях, а відкривати його.

Із змістовного аналізу рішення суду першої інстанції вбачається, що призначене покарання фактично зводиться лише до елементу кари, без урахування його інших цілей і функцій. Такий підхід суперечить сучасній концепції кримінальної політики України, адже наша держава є людиноорієнтованою та ґрунтується на визнанні гідності людини найвищою соціальною цінністю. Відповідно, реалізовуючи покарання, держава зобов`язана не тільки реагувати на вчинений злочин, а й забезпечити необхідні умови для виправлення особи, її ресоціалізації та попередження повторних правопорушень. Саме тому будь-яке покарання має бути не лише справедливим і пропорційним, а й таким, що реально сприяє поверненню особи до правослухняного способу життя, дозволяє уникнути криміналізації її свідомості та відповідає принципам гуманізму. Суд першої інстанції мав надати оцінку можливості досягнення мети покарання більш м`якими та альтернативними заходами, які б забезпечили як інтереси правосуддя, так і реальну перспективу виправлення особи.

Більше того, Верховний Суд у постанові від 09.10.2018 (справа № 756/4830/17-к) зазначив, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Такі дані про особу засудженого повністю відповідають критеріям, визначеним ст. 66 КК України, та свідчать про наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, створюють підстави для застосування ст. 75 КК України.

Узагальнюючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що у даному кримінальному провадженні наявні всі правові й фактичні підстави для застосування до ОСОБА_8 положень ст. 75 КК України. Повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, молодий вік, відсутність судимостей, наявність сталих соціальних зв`язків, навчання та офіційне працевлаштування - це ті обставини, які свідчать про те, що суспільна небезпечність засудженого є значно меншою, ніж це зазвичай властиво злочинам такого виду.

Апеляційний суд також бере до уваги, що призначення покарання у виді позбавлення волі є необґрунтовано суворим, оскільки не відповідає ані молодому віку засудженого, ані його характеристикам, ані цілям покарання.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 підлягає зміні в частині призначеного покарання через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, що є явно несправедливим через суворість.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 419 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_9 , - закрити, у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , - задовільнити.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 15.09.2025, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, в частині призначеного покарання - змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 307 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення та

може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4