ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 635/6049/25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/2087/25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.125 КК України
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Харківського районного суду Харківської області від 06.08.2025, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, який має неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 16.12.2024 Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України, з призначенням покарання у виді трьох місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 16.12.2024, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку.

Вищевказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 , 12.07.2025 близько 08 год. 40 хв., більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, перебував в салоні автобуса марки «Богдан» з д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався неподалік вул.Харківської в с.Мала Рогань Харківського району Харківської області, де на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків став ініціатором конфлікту з водієм вищевказаного автобуса ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Саме в той час у ОСОБА_7 виник протиправний умисел, спрямований на умисне нанесення тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості потерпілому ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_7 спочатку наблизився до ОСОБА_10 , який на той час перебував за кермом автобуса в положенні сидячи, усвідомлюючи протиправність та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи негативні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, проявляючи надмірну агресію, спрямовану на нанесення тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості ОСОБА_10 та, стоячи позаду нього з правої сторони, почав наносити удари, а саме: один прицільний удар правою рукою в ділянку обличчя, в результаті чого ОСОБА_10 вдарився головою об дверний отвір автобуса.

Надалі ОСОБА_7 , бажаючи продовжити своє протиправне діяння, спрямоване на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , та діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, із застосуванням фізичної сили, передбачаючи настання наслідків у виді тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, наніс потерпілому один прицільний удар правою ногою в ділянку грудної клітини.

Після цього ОСОБА_7 , вважаючи виконаними до кінця усі дії щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , припинив свої протиправні дії.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_10 синці та забійну рану на голові.

Відповідно до висновків судово-медичних експертиз №09-619-С/2025 від 15.07.2025; №09-620-С/2025 від 15.07.2025; №09-656-С/2025 від 31.07.2025 за ступенем тяжкості: забійна рана на голові це тілесне ушкодження, яке належить до легкого тілесного ушкодження, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня); синці за ступенем тяжкості це легке тілесне ушкодження, яке викликало незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів.

Вказані дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, тобто як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись зі вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосуванням закону, який не підлягає застосуванню, та незастосуванням закону, який підлягає застосуванню, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначено покарання у виді трьох місяців арешту. Водночас таке покарання, станом на 06.08.2025, санкцією ч.2 ст.125 КК України не було передбачено. Крім того, вказує, що таке покарання не могло бути призначене ОСОБА_7 , оскільки він не є військовослужбовцем.

Разом з цим, прокурор наголошує на тому, що судом першої інстанції не в повній мірі було враховано дані, що характеризують спосіб життя обвинуваченого, який офіційно не працював, вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, будучи засудженим 16.12.2024 Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.

У зв`язку з цим прокурор просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 16.12.2024, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення, просив про її задоволення. Зазначив, що судом при ухваленні вироку було порушено порядок призначення покарання. У зв`язку з цим прокурор просив ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 16.12.2024, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, яке буде достатнім для його виправлення.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 частково підтримали апеляційну скаргу прокурора в тій частині, що судом було неправильно призначено покарання. Останні просили врахувати обставини вчинення кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчинених дій, а також його обвинуваченого, призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який виконувати самостійно. Звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченого та захисника, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Оскільки висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку та фактичні обставини його вчинення в апеляційній скарзі не оспорюються, обвинувальний акт щодо останнього було розглянуто без проведення судового засідання за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч.2 ст.381 КПК України, то відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Що ж стосується посилання апелянта на застосування судом закону, який не підлягає застосуванню, та незастосування закону, який підлягає застосуванню, то колегія суддів вважає їх такими, що не позбавлені правових підстав, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Згідно з ч.4 ст.52 КК України, за одне кримінальне правопорушення може бути призначено лише одне основне покарання, передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Крім того, враховуючи положення ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, і відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, крім випадків, прямо передбачених КК України.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Харківського районного суду Харківської області від 06.08.2025 ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді трьох місяців арешту. На підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 16.12.2024, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

При цьому, колегія суддів констатує, що у зв`язку зі змінами, внесеними згідно із Законом №3342-IX від 23.08.2023, абз.2 ч.2 ст.125 КК України викладено в такій редакції:

"карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до одного року, або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк".

Таким чином, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання у виді трьох місяців арешту, яке не передбачене санкцією ч.2 ст.125 КК України.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» №3342-IX від 23 серпня 2023 року, який набрав чинності 28.03.2024, виключено можливість застосування до осіб, які не є військовослужбовцями, покарання у виді арешту.

Враховуючи викладене, покарання у виді арешту взагалі не могло бути призначено ОСОБА_7 , з огляду на те, що він не є військовослужбовцем, а також у зв`язку з тим, що такий вид покарання відсутній у санкції ч.2 ст.125 КК України.

Отже, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосував до обвинуваченого покарання у виді арешту, яке не підлягає застосуванню, та не застосував санкцію ч.2 ст.125 КК України, яка підлягає застосуванню, чим порушив зазначені приписи та вимоги закону щодо правил призначення покарання.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів погоджується з твердженням прокурора про те, що суд першої інстанції при призначенні покарання застосував закон, який не підлягає застосуванню, та не застосував закон, який підлягає застосуванню, що згідно з п.п.1, 2 ч.1 ст.413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування вироку.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо необхідності призначення ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі, то колегія суддів вважає, що вони підлягають задоволенню, при цьому виходить з наступного.

Відповідно до ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи зі вказаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

З урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення (проступку), ставлення обвинуваченого до вчинених дій, а також особи обвинуваченого, який не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, одружений, не працює, має середню освіту, неповнолітню дитину ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше неодноразово судимий, має зареєстроване місце проживання; з огляду на обставини, які відповідно до положень ст.66 КК України пом`якшують покарання, а саме щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також обставину, що відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, колегія суддів дійшла висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі, що є достатнім і необхідним для його виправлення.

На підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 16.12.2024, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що саме таке покарання буде достатнім та сприятиме, зокрема, виправленню ОСОБА_7 та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності скасування вироку Харківського районного суду Харківської області від 06.08.2025 в частині застосування до обвинуваченого покарання у виді арешту, яке не підлягає застосуванню, та незастосування санкції ч.2 ст.125 КК України, яка підлягає застосуванню, та постановлення в цій частині нового вироку з призначенням обвинуваченому остаточного покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду колегія суддів вважає за необхідне залишити без змін.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора, задовольнити.

Вирок Харківського районного суду Харківської області від 06.08.2025 по справі щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч.2 ст.125 КК України, в частині призначеного йому покарання, скасувати та постановити новий вирок в цій частині.

Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 16.12.2024, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 в порядку виконання вироку.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в частині постановленого вироку, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4