У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2025 року м.Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

адвоката ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

адвоката підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_7 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000035 накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтави від 09.09.2025 року

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту та прохав скасувати арешт у кримінальному провадження №0000035, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 09.09.2025 року , а саме прохав скасувати частково арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 09.09.2025 року у кримінальному провадженні №0000035 в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 70 700 доларів США та 3800 євро, вилучені під час обшуку проведеного 04.09.2025 року за адресою АДРЕСА_1 за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 та повернути ОСОБА_7

Представник заявника адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала та прохала задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та скасування арешту з огляду на недоведеність походження грошових коштів.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засідання прохав повернути грошові кошти ОСОБА_7 з огляду на те, що це його гроші і його родині не має де жити, та він має намір придбати житло для своєї родини.

ОСОБА_8 надала суду письмові пояснення, в яких вказала, що вилучені грошові кошти належать ОСОБА_7 .

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку про можливість скасування арешту з майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 09.09.2025 року, виходячи з наступного.

Як встановлено, відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000035 від 26.05.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

04.09.2025 року було проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтави у помешканні ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 . В ході обшуку працівниками поліції було вилучено належні ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 70 700 доларів США та 3 800 Євро.

Як встановлено, ОСОБА_7 з 2007 року перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_9 (матір`ю ОСОБА_5 ), а з 14.06.2025 року шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 було зареєстровано.

З 03.03.2022 року ОСОБА_7 є діючим військовослужбовцем ЗСУ, ветераном війни учасником бойових дій, захищає Україну та отримує грошове забезпечення, як військовослужбовець, отримує пенсію.

За час тривалої праці на керівних посадах та під час військової служби ОСОБА_7 було накопичено грошові кошти в сумі 70 700 доларів США та 3800 євро.

ОСОБА_7 до початку повномаштабного вторгнення на територію України впродовж 2010-2022 р. працював на посаді директора філії ТОВ «ДТЕК ЕНЕРГО».

Як повідомлено ОСОБА_7 вказані грошові кошти спочатку зберігалися за місцем його проживання за адресою АДРЕСА_2 .

21.01.2025 року відбувся черговий обстріл території м.Нікополь Дніпропетровської області, внаслідок якого було пошкоджено будинок в якому проживав ОСОБА_7 . В результаті пошкоджень будинок став непридатним для проживання. За вказаним фактом зареєстровано кримінальне провадження за №0000106.

Як вказано ОСОБА_7 у лютому 2025 року з огляду на триваючі обстріли, за порадою дружини, ОСОБА_7 передав грошові заощадження в сумі 70 700 доларів США та 3800 євро на зберігання її сину ОСОБА_5 , який мешкає за адресою АДРЕСА_1 . В подальшому на вказані кошти ОСОБА_7 планував купити житловий будинок.

Як встанолено, ОСОБА_7 не має будь якого статусу в рамках даного кримінального провадження.

Заявник вказав, що відсутні будь які докази вважати, що вилучені кошти за місцем проживання ОСОБА_5 можуть будити доказами в рамках даного кримінального провадження чи мають незаконне походження.

Суд приходить до висновку, що заявником доведено та підтверджено, що вилучені грошові кошти є заощадженнями ОСОБА_7 та мають легальне джерело походження.

Наявність арешту на вказаних грошових коштах позбавляє ОСОБА_7 можливості розпочати відновлення свого зруйнованого житла.

За правилами ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Накладення арешту на певне майно може бути здійснено лише за наявності передбачених у КПК України нормативних підстав, а саме за ст.170 КПК України за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що таке майно: є речовим доказом злочину; підлягає спеціальній конфіскації; підлягає конфіскації як покарання чи заходу кримінально-правового характеру щодо юридичних осіб; для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. При цьому, можливість накладення арешту за відповідними змінами до ст.170 КПК України окремо встановлюється для: 1) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого; 2) третіх осіб; 3) для юридичних осіб щодо яких застосовуються заходи кримінального провадження.

Згідно ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК у випадку, передбаченому п.1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Єпропейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греціг" (ВП). заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля ( рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series A N 296-A, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами," має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series A N 98).

Також слідчим суддею враховано і те, що у кримінальному провадженні має існувати розумне співвідношення пропорційності між засобами, що застосовуються, і метою, яку прагнуть досягти будь-які заходи, що застосовуються державою, у тому числі заходи, спрямовані на контроль за використанням майна приватної особи. Ця вимога виражається у понятті "справедливого балансу", який повинен бути досягнутий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав особи. Для того, щоб визначити пропорційність відповідного заходу, необхідно враховувати його тривалість, а також його необхідність з огляду на хід кримінального провадження.

Таким чином виходячи з наведених вище доводів та мотивів, слідчий суддя приходить до висновку, що подальше обмеження власника у праві використання майна, суперечить наведеним положенням Конституції України, КПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Приймаючи дане рішення виходжу також з наступного.

У данному випадку, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника та володільця майна, як арешт грошових коштів, оскільки судом встановлено, що заявник не має статусу підозрюваного, ним доведено легальне походження вилучених грошових коштів.

Окрім того слідчим, не надано суду доказів, які б вказували на необхідність арешту майна та неможливість його скасування, тому суд з урахуванням вказаного вважає за можливе скасувати частково арешт з майна, накладено на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 09.09.2025 року .

З урахуванням викладеного клопотання підлягає до задоволення.

На підставі викладеного і керуючись ст. 170, 173, 174, 303, 306-307, 309 КПК України

УХВАЛИВ :

Клопотання ОСОБА_7 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000035 накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтави від 09.09.2025 року задовольнити.

Скасувати частково арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 09.09.2025 року у кримінальному провадженні №0000035 в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 70 700 доларів США та 3800 євро, вилучені під час обшуку проведеного 04.09.2025 року за адресою АДРЕСА_1 за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 та повернути ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1