Справа № 152/311/25
Провадження №11-кп/801/932/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 05 лютого 2025 року,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 03 липня 2025 року,

яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рахни Лісові Шаргородського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України , непрацевлаштованого, із середньою-технічною освітою, розлученого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 296 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 296 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_9 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_8 ( АДРЕСА_1 ,) задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у сумі 25000 (двадцяти п`яти тисяч) гривень та 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень процесуальних витрат, понесених потерпілим ОСОБА_9 .

Речові докази: медичну картку на ім`я ОСОБА_9 повернуто до Тульчинської районної лікарні Вінницької області; рентгени знімки на ім`я ОСОБА_10 2 шт., лист вкладиш на 1-му арк. та консультативний висновок спеціаліста на 1-му арк. на ім`я ОСОБА_10 - ухвалено зберігати в матеріалах кримінального провадження, що знаходяться у прокурора.

Згідно з вироком судом першої інстанції установлено, що ОСОБА_8 05 лютого 2025 року близько 17 годині 05 хвилин перебував у с. Рахни-Лісові по вул. Центральній, де проводив дозвілля зі своїми друзями. В той час повз нього в особистих справах проходив ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_3 та ОСОБА_8 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, безпричинно, використовуючи малозначний привід, спровокував з останнім конфлікт, під час чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій.

Далі, ОСОБА_8 , розуміючи, що перебуває в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок, реалізовуючи свій протиправний умисел, нехтуючи нормами моралі та загальноприйнятими правилами поведінки, діючи з особливою зухвалістю, з мотивів явної неповаги до суспільства, із хуліганських спонукань, в присутності сторонніх осіб розпочав ображати ОСОБА_9 нецензурною лайкою та шарпав руками за одяг, після чого не припиняючи свою протиправну поведінку, розуміючи, що ОСОБА_9 є особою з інвалідністю, наніс останньому два удари долонею лівої руки по голові справа, а саме по завушній ділянці, під час чого ОСОБА_9 прикривав голову руками, та далі ОСОБА_8 наніс йому ще один удар кулаком лівої руки по поверхні грудної клітки справа.

Продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення хуліганських дій, ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, показуючи свою зверхність над оточуючими, відірвав з шапки ОСОБА_9 помпона, а саме одною рукою шапку притиснув до голови, а іншою зірвав його.

Унаслідок вищезазначених хуліганських дій ОСОБА_12 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синців в завушній ділянці справа, на боковій поверхні грудної клітки справа, забій грудної клітки, синці на тильній поверхні лівого та правого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_8 , обвинувачується у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, а саме в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Окрім того, 05 лютого 2025 року близько 17 години 30 хвилин ОСОБА_8 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебував у с. Рахни-Лісові по вул. Адміністративна, 26, Тульчинського району Вінницької області, а саме біля селищної ради, де проводив дозвілля зі своїми друзями. В той час повз нього в особистих справах проходив ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_4 , під час чого у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій.

Далі, ОСОБА_8 , реалізовуючи свій протиправний умисел, розуміючи, що перебуває в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок, нехтуючи нормами моралі та загальноприйнятими правилами поведінки, діючи з особливою зухвалістю, з мотивів явної неповаги до суспільства, із хуліганських спонукань, в присутності сторонніх осіб, раптово підбіг до ОСОБА_10 та наніс останньому один удар кулаком правої руки по обличчі, а саме по носі.

Внаслідок вищезазначених хуліганських дій ОСОБА_12 заподіяв потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді забою кісток носа та синець в ділянці лівого крила носа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції кваліфіковано за ч.1 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, а тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 296 КК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_8 свою винуватість у висунутому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину, пояснивши, зокрема, що він вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення у вказаний в обвинувальному акті час та місці. Вину визнає, щиро кається, просив суворо не карати. Цивільний позов не визнає.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким у цивільному позові ОСОБА_13 відмовити.

На переконання захисника, при визначенні розміру моральної шкоди суд першої інстанції не правильно виходив із характеру, тривалості, обсягу та змісту фізичних та душевних страждань. Позивачем не підтверджено характер та обсяг страждань, яких він зазнав, їх тривалість, зміни його звичного способу життя, неможливість незалежно від часу та зусиль відновити попередній стан, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, тому сума у розмірі 25 000 грн. є завищеною.

Також захисник вважає, що суд першої інстанції, визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі, не виходив з принципів співмірності та розумності судових витрат, не врахував характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг заявнику, складність справи, необхідність процесуальних дій сторони, реальність наданих адвокатських послуг, розумність їхнього розміру та дійшов неправильного висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь ОСОБА_14 з 50 000 грн до 15 000 грн.

Позиції учасників судового розгляду

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги у відсутність обвинуваченого ОСОБА_8 .

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити її без задоволення, а оскаржуваний вирок без змін.

Потерпілий ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та його представник адвокат ОСОБА_15 у судове засідання не з`явилися, про судовий розгляд повідомлені належним чином.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та прокурора, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.404КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, фактичні обставини його вчинення, а також розмір призначеного покарання в апеляційній скарзі не оспорюються, то відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок у цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Разом з тим, що стосується доводів апеляційної скарги захисника про безпідставність задоволення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого, то колегія суддів вважає їх позбавленими правових підстав, при цьому виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_8 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, безпричинно, використовуючи малозначний привід, спровокував з потерпілим ОСОБА_13 , який просто проходив повз у своїх справах, конфлікт, під час чого у обвинуваченого виник злочинний умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій.

У результаті протиправних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців в завушній ділянці справа, на боковій поверхні грудної клітки справа, забій грудної клітки, синці на тильній поверхні лівого та правого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Потерпілим у позовній заяві зазначено, що в результаті протиправних дій обвинуваченого, йому завдано моральних страждань, зокрема порушено його права на повагу до гідності особи, особисту недоторканість, які гарантовані Конституцією України.

При цьому фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення не викликають у колегії суддів сумнівів у тому, що потерпілий унаслідок вчиненого щодо нього кримінального правопорушення зазнав душевних та фізичних страждань, та зміни звичайного способу свого життя у бік погіршення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення потерпілий був змушений звернутись до адвоката щодо захисту своїх порушених прав, брати участь під час проведення слідчих дій під час досудового розслідування та брати участь у судовому розгляду.

За наведених обставин, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, колегія судів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 25 000 гривень є таким, що відповідає реальному обсягу страждань та незручностей потерпілого, пережитих унаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, висновок місцевого суду щодо визначеного судом розміру моральної шкоди є правильним, законним та обґрунтованим. Суд правильно керувався засадами розумності, виваженості та справедливості, а доводи апеляційної скарги правильності цього висновку не спростовують.

Що стосується доводів про те, що суд першої інстанції, визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі, не виходив з принципів співмірності та розумності судових витрат, не врахував характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг заявнику, складність справи, необхідність процесуальних дій сторони, реальність наданих адвокатських послуг, розумність їхнього розміру та дійшов неправильного висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь ОСОБА_14 з 50 000 грн до 15 000 грн, то колегія суддів їх оцінює критично, оскільки вони не містять нових відомостей, що не були враховані судом першої інстанції, а полягають у переоцінці фактичних обставин, які, на думку суду апеляційної інстанції, у вироку дістали належну оцінку.

Так, правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений з адвокатом - представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо).

За висновком, викладеним у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру таких витрат та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на таку допомогу, що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні.

Як убачається з матеріалів справи, представником потерпілого ОСОБА_9 у кримінальному провадженні був адвокат ОСОБА_15 , який діяв на підставі Договору про надання правової допомоги № 11/25 від 20.02.2025.

Згідно з п.3.1 Договору клієнт сплачує адвокату за надання правової допомоги гонорар у фіксованій сумі у розмірі 50 000 гривень.

До цивільного позову потерпілим було долучено: договір на правову допомогу та квитанцію про сплату за адвокатські послуги.

Відповідно до квитанції №3.4.1 від 20 лютого 2025 року ОСОБА_9 сплатив адвокату ОСОБА_15 за адвокатські послуги згідно договору №11/25 від 20 лютого 2025 року грошові кошти у розмірі 50000 грн.

Установлено, що представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_15 брав участь у судових засіданнях, які відбулися 03.04.2025,06.05.2025, 03.07.2025. Також представник потерпілого підготував позовну заяву про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, та письмову промову до судових дебатів.

За таких обставин, колегія суддів вважає безпідставним твердження сторони захисту про те, що розмір відшкодування витрат, понесених потерпілим на правову допомогу, який стягнутий оскаржуваним вироком у розмірі 15 000 гривень, є необгрунтованим.

Інформацію про середньо-ринкові розцінки послуг на правову допомогу сторона захисту не надала і у суду немає обов`язку здійснювати моніторинг такої інформації. Таким чином, відсутні підстави вважати, що витрати в сумі 15 000 грн на правову допомогу, яка надавалась більше пів року потерпілому, перевищують розумні межі.

Зрештою витрати на професійну правову допомогу, стягнуті судом першої інстанції з обвинуваченого на користь потерпілого відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому підстав для зменшення цієї суми або відмові у їх відшкодувані колегія суддів не вбачає,

Інші доводи апеляційної скарги не носять правового характеру, і не впливають на законність та обґрунтованість постановленого в даному кримінальному провадженні судового рішення.

Керуючись ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 03 липня 2025 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.296 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців після її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4