Провадження № 1-кс/592/7908/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянув клопотання слідчого Четвертого СВ (з дислокацією у місті Сумах) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Краска, Ратківського району, Волинської області, громадянина України, військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, в рамках кримінального провадження № 0020771 від 02.12.2025.

Перевіривши матеріали клопотання та дослідивши докази по ним, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий своє клопотання мотивує тим, що молодший сержант ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи її в умовах воєнного стану, у порушення вищезазначених вимог законодавства, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, приблизно о 08:20 год. 02.12.2025, перебуваючи в н.п. Радьківка, Сумського району, Сумської області, під час доведення бойового розпорядження батальйонно тактичної групи НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону від 01.12.2025 за №6745-БР-(ГРИФ) щодо підвищення стійкості оборони, недопущення подальшого просування противника, втрат території, з метою посилення позиції відділення «СЕРПЕНЬ», із завданням перейти до її оборони, здійснення вогневого ураження противника, недопущення просування противника в глибину оборони в районі н.п. Варачине, який доведено першим заступником начальника другого відділу прикордонної служби (тип С) (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) другої прикордонної комендатури швидкого реагування (з місцем дислокації АДРЕСА_3 ), лейтенантом ОСОБА_7 , в присутності свідків фельдшера медпункту другої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону ОСОБА_8 , інспектора прикордонної служби вищої категорії - начальника третього відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби другої прикордонної комендатури швидкого реагування ОСОБА_9 , інспектора прикордонної служби 2 категорії - навідника-оператора першого відділення інспекторів прикордонної служби третьої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби другої прикордонної комендатури швидкого реагування ОСОБА_10 , відкрито відмовився виконувати наказ начальника, посилаючись на незадовільний стан здоров`я, що спростовується довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 від 26.11.2025 та довідкою огляду медичним працівником особового складу НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону від 02.12.2025, відповідно до яких у ОСОБА_4 обмежень чи інших протипоказань щодо виконання посадових обов`язків та бойових завдань на момент огляду не має.

Відкрита відмова молодшого сержанта ОСОБА_4 виконати письмовий наказ бойове розпорядження батальйонно тактичної групи НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону від 01.12.2025 за №6745-БР-(ГРИФ), потягла за собою підрив дисципліни підрозділу, зниження рівня бойової готовності, невиконання завдань за призначенням.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється в тому, що своїми умисними діями, які виразились у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 402 КК України.

02.12.2025 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України у кримінальному провадженні № 0020771 від 02.12.2025.

Інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, в силу положень ч. 5 ст. 12 КК України, належить до категорії тяжких злочинів, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджуються зокрема: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення; акт фіксації відмови від виконання ОСОБА_4 наказу начальника від 02.12.2025; відеозаписом доведення вище вказаного бойового розпорядження ОСОБА_4 та його відкритої відмови від його виконання; довідкою ВЛК військової частини НОМЕР_2 від 26.11.2025 № 6458 та довідкою за результатами огляду фельдшером медпункту другої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону, стосовно ОСОБА_4 ; витягом з бойового розпорядження батальйонно тактичної групи НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону від 01.12.2025 за №6745-БР-(ГРИФ); допитами свідків військовослужбовців ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Таким чином, з метою запобігання переховуванню підозрюваного від органів досудового розслідування, вчинення ним інших злочинів та можливості незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, у слідства виникла необхідність застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав із зазначених в ньому підстав та просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 разом із захисником ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання слідчого, просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників провадження та вивчивши матеріали справи, вважає клопотання не обґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З наданих суду матеріалів вбачається, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі поданих доказів, оцінюючи в сукупності всі обставини справи, слідчий суддя вважає, що доводи про наявність певних ризиків є необґрунтованими.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, які йому відомі, що доводить наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В клопотанні зазначено, що підозрюваний може продовжити злочинну діяльність, однак, даний ризик не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки, ОСОБА_4 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, бажає продовжувати військову службу.

Також в клопотанні вказано, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України, санкція якого передбачає максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, що обґрунтовує ризик переховування останнього від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Таким чином, ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування не було підтверджено жодними належними доводами.

В ході розгляду клопотання прокурором не доведено, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти вищевказаним ризикам щодо ОСОБА_4 та не зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Згідно ч. 1 ст. 183 КК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» зазначено: «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу», про це ж вказується у п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року по справі «Хайреддінов проти України».

При цьому на користь звільнення свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (Справа Європейського суду з прав людини «Пунцельт проти Чехії»).

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України, санкція якого передбачає максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, він може впливати на свідків, але підозрюваний має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має стійкі соціальні зв`язки, отже до нього може бути застосований більш м`який запобіжний захід, який забезпечить належну поведінку підозрюваного, тому слідчий суддя вважає необхідним застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням визначених обов`язків.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 176-179, 183, 193, 194, 196, 309 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні клопотання слідчого Четвертого СВ (з дислокацією у місті Сумах) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на період досудового слідства запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням наступних обов`язків:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) не відлучатися із населеного пункту за місцем розташування підрозділу НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону (військової частини НОМЕР_3 ) ДПСУ, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, місця служби (роботи) та засобів зв`язку.

4) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні № 0020771;

Повідомити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під розпис покладені на нього обов`язки і роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу в частині покладення визначених обов`язків до 30.01.2026 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого Четвертого СВ (з дислокацією у місті Сумах) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 чи іншого слідчого, у провадженні якого буде перебувати вказане кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_11