УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2025 Справа №607/16432/23 Провадження №1-кп/607/257/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі кримінального провадження №0000890 від 14.09.2022 щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Тернополі, громадянин України, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , одружений, ФОП, раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

установив:

31.08.2023 у провадження даного складу суду надійшло кримінальне провадження №0000890 від 14.09.2022 щодо ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.09.2023 призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта у цьому кримінальному провадженні.

Під час здійснення судового розгляду вказаного кримінального провадження згідно з раніше встановленим порядком та обсягом дослідження доказів, які підлягають доказуванню, було допитано потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 .

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин:

14.09.2022 приблизно о 12:00 у ОСОБА_3 , який перебував у службовому кабінеті, що за адресою м. Тернопіль вул. Григи, 3, в ході словесного конфлікту із рідним братом ОСОБА_7 , виник протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень останньому.

Реалізуючи свій протиправний умисел, 14.09.2022 приблизно о 12:00 ОСОБА_3 , перебуваючи у службовому кабінеті, що за адресою: м. Тернопіль, вул. Григи, 3, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_9 , який в цей час перебував в положенні колінами до підлоги та намагався піднятись на ноги, та наніс йому по одному удару кулаком правої руки в ділянку лобної ділянки голови справа та спині, після чого наніс по одному удару правою ногою в груди, по правому передпліччі та в лобну ділянку голови справа.

В результаті протиправних дій ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_10 завдано фізичного болю та спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми струс головного мозку, та із зовнішніх ушкоджень в ділянці голови «підшкірна гематома з поверхневим осадженням шкіри лобної ділянки справа», які за ступенем тяжкості належать до легкого тілесного ушкодження із короткочасним розладом здоров`я, та синець правого передпліччя із саднами на його тлі, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні 15.10.2025 захисник ОСОБА_6 заявив письмове клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінального відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, та закриття кримінального провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України (далі Клопотання). Із текстом Клопотання обвинувачений ОСОБА_3 погоджується, про що свідчить його підпис.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

На підставі абз. 3 ч. 7 ст. 284 КПК України у разі якщо суд встановить наявність підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, суд на будь-якій стадії судового провадження зобов`язаний з`ясувати та врахувати думку обвинуваченого щодо закриття кримінального провадження.

Закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 8 ст. 284 КПК України).

Тому суд, невідкладно розглянувши Клопотання сторони захисту, заслухавши сторін та вивчивши матеріали провадження, дійшов висновку про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо нього, з огляду на таке:

обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні 15.10.2025 підтвердив суду те, що йому зрозуміле обвинувачення, підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка є нереабілітуючою. Згідний на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні 15.10.2025 захисник ОСОБА_6 подане ним Клопотання підтримав з підстав, наведених у ньому.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні 15.10.2025 не заперечила проти задоволення Клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

При з`ясуванні думки представника потерпілого ОСОБА_5 , він просив судове засідання відкласти для ознайомленням із Клопотанням сторони захисту, оскільки таке було вручено перед судовим засіданням.

11.11.2025 до суду надійшли письмові заперечення представника потерпілого ОСОБА_5 на Клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, згідно з якими потерпіла сторона визнає, що ст. 49 КК України передбачає можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності. Однак звертає увагу суду, що в цьому конкретному провадженні сплив строку давності не є «природним перебігом часу», а сформувався в умовах системного затягування розгляду з боку обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника. Обвинувальний акт надійшов до суду 31.08.2023. Починаючи з цієї дати, значна кількість судових засідань була відкладена саме за клопотаннями обвинуваченого та його захисника (хвороби, відрядження, зайнятість у інших процесах), а також у зв`язку з неявкою обвинуваченого без поважних причин (внаслідок чого суд ухвалював привід 11.07.2025). Часовий проміжок 220 календарних днів, протягом якого судові засідання було відкладено, підлягає включенню до оцінки добросовісності використання процесуальних прав. 220 календарних днів (більше 7 місяців) існування провадження, які не були спричинені «об`єктивним часом», виникли виключно через ініціативи або бездіяльність обвинуваченого. У даній справі, на думку представника потерпілого, наявні чіткі ознаки штучного затягування з боку обвинуваченого та його захисника. Вважає, що дії обвинуваченого були спрямовані на ухилення від суду. У зв`язку з чим, просить відмовити у задоволенні Клопотання сторони захисту, у зв`язку із передчасним його пред`явленням, оскільки строк давності за вчинене кримінальне правопорушення вийде не раніше, ніж через 5 місяців.

У судовому засіданні 11.11.2025 представник потерпілого ОСОБА_5 подані ним заперечення підтримав з підстав, наведених у них.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні 11.11.2025 просив відхилити заперечення представника потерпілого, мотивуючи тим, що коли обвинувачений не з`являвся у судові засідання, він належним чином повідомляв суд про причини своєї неявки. Вважає, що є всі підстави для задоволення Клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

У судовому засіданні 11.11.2025 обвинувачений ОСОБА_3 підтримав позицію свого захисника.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні 11.11.2025 надала суду вимогу стосовно судимості від 27.10.2025, з якої вбачається, що окрім направлення обвинувального акту до суду, ОСОБА_3 іншим чином не притягувався до відповідальності, в розшуку не перебував, інших підстав для зупинення строків давності не було. Враховуючи наведене, не заперечила проти задоволення Клопотання сторони захисту.

Згідно із ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі (п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України).

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Враховуючи санкцію цієї статті та положення ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, відносяться до кримінального проступку.

Відповідно до обвинувачення, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення 14.09.2022, відтак з дня його вчинення минуло більше трьох років.

У матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про зупинення перебігу строку давності.

Також встановлено, що перебіг давності не переривався як вбачається із наданої прокурором довідки про судимість №26-27102025/61017 від 27.10.2025, ОСОБА_3 раніше не судимий, тобто немає обвинувального вироку суду про те, що після 14.09.2022 та до цього часу він вчинив новий злочин.

Крім цього, кримінальний проступок, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , не є кримінальними правопорушеннями, щодо яких Закон (ч.ч. 4, 5, 6 ст. 49 КК України) містить заборону чи особливості застосування давності.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні Клопотання сторони захисту, як про це просив представник потерпілого.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд вважає, що у цій справі є усі передбачені Законом підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 284, 285, 286, 350, 372, 392, 395 КПК України, ст.ст. 12, 44, 49 КК України, суд

постановив:

клопотання сторони захисту задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000890 від 14.09.2022 закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуюча суддя ОСОБА_1