УХВАЛА

20 січня 2026 року

м. Київ

справа № 502/590/18

провадження № 51-132 ск 26

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кілійського районного суду Одеської області від 9 жовтня 2024 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 3 липня 2025 року стосовно нього,

установив:

Вироком Кілійського районного суду Одеської області від 9 жовтня 2024 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Київського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,

визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком з покаранням, призначеним попереднім вироком від 21 грудня 2023 року, визначено остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Не погоджуючись з вироком суду, ОСОБА_4 оскаржував це рішення в апеляційному порядку. Одеський апеляційний суд, за результатами розгляду апеляційної скарги засудженого, 3 липня 2025 року постановив ухвалу, якою залишив вирок без зміни.

До суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга засудженого на вирок суд першої інстанції та ухвалу апеляційного суду.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що цю касаційну скаргу належить залишити без руху та встановити засудженому строк для усунення недоліків, з огляду на таке.

За змістом п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись на незаконність судових рішень особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК України, при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції керується ст. 412-414 цього Кодексу.

Підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції наведені у ст. 415 КПК України.

У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, зазначає про порушення права на захист через те, що на його думку, суд першої інстанції неправомірно відмовив у наданні часу для підготовки до судових дебатів і для виголошення останнього слова, що фактично позбавило його можливості висловити свою позицію та вплинути на оцінку доказів. Апеляційний суд, у свою чергу, не розглянув подані клопотання про заслуховування технічного запису судового засідання, повторне дослідження протоколу огляду місця події, висновку експерта та виклик для допиту спеціаліста і свідка сторони захисту, а також не перевірив мотиви відхилення цих клопотань.

Також, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження і неправильну оцінку доказів він зазначає, що під час допиту понятого у суді першої інстанції, на його думку, були встановлені нові обставини, які ставлять під сумнів достовірність протоколу огляду місця події та експертного висновку, зокрема відсутність другого понятого при проведенні огляду житла потерпілої та щодо факту зняття відбитків пальців. На його переконання, ці обставини залишилися недослідженими всупереч вимогам процесуального закону в суді першої інстанції.

Порушуючи питання про перегляд оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку, засуджений вказує, що сукупність допущених судом порушень перешкодила повному та об`єктивному дослідженню обставин кримінального провадження, що, на його думку, є підставою для скасування судових рішень і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Проте, обґрунтовуючи вимоги про необхідність скасування судових рішень засуджений не вказує такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у взаємозв`язку з положеннями ст. 415 КПК України, які були б підставами для призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Таким чином, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження, а також неповноти судового розгляду та не має права досліджувати докази. Ці обставини належать до предмету перевірки суду апеляційної інстанції.

Однак у касаційній скарзі міститься лише формальне посилання на незаконність ухвали апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.

Враховуючи наведене, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що касаційну скаргу засудженого належить залишити без руху, встановивши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

При повторному зверненні до суду касаційної інстанції необхідно підтвердити, що не пропущено цей строк.

Керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кілійського районного суду Одеської області від 9 жовтня 2024 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 3 липня 2025 року стосовно нього - залишити без руху, встановивши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення вказаних у ній недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3