Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/740/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2025 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Фортечного районного суду м. Кропивницького від 12 листопада 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Фортечного районного суду м. Кропивницького перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000669 від 11.03.2025 року по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні, яке відбулось 12 листопада 2025 року суд, за клопотанням прокурора продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 на 60 днів, тобто до 10.01.2026, включно.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції врахував обставини, визначені ст. 178 КПК України, а також те що не було надано будь-яких даних стосовно того, що відпали або зменшились ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , відтак підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, а обраний запобіжний захід необхідно вважати продовженим строком на 60 днів.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить переглянути ухвалу суду першої інстанції, оскільки вважає її незаконною.

Зазначає, що 12.11.2025 його мали доставити в судове засідання апеляційного суду, яке було призначене раніше ніж у районному суді. Відтак вважає, що питання про продовження йому тримання під вартою вже було фактично вирішено наперед.

Крім того зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки його стану здоров`я, оскільки йому потрібні дві операції. Залишив поза увагою наявність у нього міцних соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, відсутність ризику скоєння ним нового кримінального правопорушення.

Також ОСОБА_8 зазначає, що строк запобіжного заходу та об`єднання вказаного провадження з іншими, які вже є на розгляді місцевого суду є помстою за рішення ЄСПЛ ухвалені на його користь.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За приписами ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

У відповідності до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.2 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою наданих апеляційному суду матеріалів встановлено, що вказані вимоги місцевим судом виконані в повному обсязі.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Як убачається з наданих місцевим судом матеріалів, на розгляді Фортечного районного суду м. Кропивницького знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000669 від 11.03.2025 року, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

В підготовчому судовому засіданні 12.11.2025 суд, за клопотанням прокурора продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 на 60 днів.

Мотивуючи своє рішення щодо необхідності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 суд першої інстанції встановив наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що обвинувачений дійсно може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Наведені прокурором ризики є триваючими та вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 на більш м`який.

З такими висновками місцевого суду погоджується й суд апеляційної інстанції.

Колегія суддів враховує, що ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є актуальним, оскільки обвинувачений усвідомлює тяжкість можливого покарання у разі визнання його винуватим за вчинення умисних, тяжких та особливо тяжких злочинів, вказана обставина може спонукати обвинуваченого переховуватися від суду.

Ризик незаконного впливу на свідків, експертів - визначений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існує й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань та надання їм оцінки, оскільки перебуваючи поза межами установи попереднього ув`язнення обвинувачений матиме можливість обговорювати з причетними до протиправної діяльності особами, відомі органу досудового розслідування обставини щодо підготовки та вчинення кримінального правопорушення, намагання вплинути на цих осіб.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються також наявний, оскільки суду не надано відомостей про наявність у обвинувачених постійного місця роботи, сталого джерела доходів. При цьому ОСОБА_8 обвинувачується у систематичному скоєнні злочинів в сфері обігу наркотичних засобів.

Крім того, апеляційний суд враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого, соціальні зв`язки, наявність родини та утриманців, майновий стан, наявність та відсутність судимостей та зауважує, що характеризуючи дані обвинуваченого не переважають можливих ризиків неправомірної поведінки останнього та є обставинами, які враховані при обранні запобіжного заходу, проте, не можуть спростувати ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Ризиком в контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має обґрунтувати свій висновок про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. При цьому кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволяють стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується, підтверджений характером вчиненого правопорушення, здійснення низки цілеспрямованих дій упродовж тривалого часу, продуманістю таких дій, цинічністю характеру протиправних дій, ризиком завдання непоправної шкоди здоров`ю населення в період збройної агресії рф, вчинення кримінального правопорушення під час запровадження по всій території України правового режиму воєнного стану.

Також, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, а також у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та знову обвинувачується у вчиненні нових злочинів, при цьому маючі незняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, що свідчить про його кримінальну спрямованість, стійкість злочинних намірів.

Виходячи з наведеного, місцевий суд вірно врахував, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п. п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на інших обвинувачених чи свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною захисту не наведено.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає не лише відомостям про особу обвинуваченого, а й характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_8 обвинувачується, виключає можливість перешкоджання інтересам правосуддя, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та які були враховані при обранні запобіжного заходу, при продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати, в зв`язку з чим суд дійшов до обґрунтованого висновку про доцільність збереження застосованого щодо обвинуваченого запобіжного заходу, який забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Злочини в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів це діяння, які створюють загрозу заподіяння шкоди або створюють фактичну шкоду здоров`я невизначеному колу осіб, що підтверджує наявність об`єктивного суспільного інтересу в даному кримінальному провадженні.

У Конвенції ООН «Про боротьбу проти незаконного обігу наркотичних засобів і психотропних речовин» наголошується, що тенденція зростання незаконного виробництва, попиту і обігу наркотичних засобів і психотропних речовин становлять серйозну загрозу для здоров`я і добробуту людей і справляють негативний вплив на економічні, культурні та політичні основи суспільства.

При прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою суд також врахував доводи захисту та зауважив, що в даному випадку доводи захисту не перевищують суспільного інтересу у справі, яка полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, забезпечення запобіганню процесуальних ризиків і у суду були підстави, за яких судом було застосовано до ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувалися, не відпали, а тому й відсутні обставини для зміни запобіжного заходу.

Місцевий суд вірно зауважив що заміна запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 на більш м`який, альтернативний, є недоцільним, оскільки такий запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції, який з дотриманням вимог ст. 199 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження доказів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, належним чином мотивував своє рішення щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

На переконання апеляційного суду вищенаведені обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу відсутні.

Апеляційні доводи ОСОБА_8 про необхідність проведення щодо нього хірургічного втручання, не спростовують висновок суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою в межах даного кримінального провадження, а також колегія суддів враховує, що в матеріалах даного судового провадження відсутні відомості, які б свідчили про неможливість утримання обвинуваченого під вартою за станом здоров`я в умовах слідчого ізолятора.

В апеляційній скарзі містяться також інші твердження обвинуваченого ОСОБА_8 , які не потребують детального аналізу колегії суддів та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні.

Суд звертає увагу, що за практикою Європейського суду з прав людини право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від свавілля; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали суду, колегією суддів не встановлено.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, а тому ухвалу суду першої інстанції залишає без зміни.

Керуючись статтями 177, 178, 206, 376, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Фортечного районного суду м. Кропивницького від 12 листопада 2025 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4