22.09.25
Справа № 635/5942/25
Провадження по справі №1-кс/635/1723/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі прокурора ОСОБА_2 ,

підозрюваного ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором у кримінальному провадженні заступником керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню № 0000723 від 28 липня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В:

До Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором у кримінальному провадженні заступником керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню № 0000723 від 28 липня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що слідчим відділенням відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУ НІІ в Харківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000723 від 28 липня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26 липня 2025 року близько 20 години 30 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з раніше йому знайомими ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходилися за місцем мешкання останнього за адресою: АДРЕСА_1 , де вживали спиртні напої.

В цей час, між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбувся словесний конфлікт, в результаті якого, ОСОБА_9 попросив їх залишити територію свого домоволодіння, на що останні погодилися і в двох пішли до місця мешкання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , де продовжили вживати спиртні напої, під час чого в них продовжився раніше виниклий конфлікт.

Далі цього ж дня, а саме 26 липня 2025 року, в нічний час доби, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не представилось можливим, в ОСОБА_3 який перебував за місцем мешкання за вищевказаною адресою разом із ОСОБА_8 на ґрунті виниклих неприязних відносин, викликаних конфліктом, виник раптовий, злочинний умисел направлений на протиправне заподіяння смерті останньому.

В подальшому ОСОБА_3 з метою реалізації свого раптового, злочинного умислу, направленого на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , перебуваючи в одній із кімнат будинку за вищевказаною адресою, чітко усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_8 , та бажаючи їх настання, взяв в руки тупий твердий предмет (по типу молотка, обуху сокири чи металевого совка), підійшов до потерпілого та почав наносити множинні удари по життєво важливих органах, а саме по голові та тулубу ОСОБА_8 , спричинивши йому деформацію черепу в лівій висковій ділянці, множинні розриви, розтрощення лівої вушної раковини, рану в лівій щелепній ділянці та на нижній щелепі з права, що спричинили смерть ОСОБА_8 .

Впевнившись, що ОСОБА_8 не подає ознак життя, ОСОБА_3 з метою приховування слідів злочину та уникнення кримінальної відповідальності, за допомогою наявних у нього предметів, таких як ніж, сокира та молоток, здійснив розчленування тіла потерпілого, відокремивши нижні кінцівки та фрагмент тазу від тулубу.

Після чого, ОСОБА_3 відокремлені частини тіла ОСОБА_8 самостійно переніс та помістив до ями, розташованої на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де вони були виявлені 28 липня 2025 року працівниками поліції ВП № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області, під час огляду місця події.

Причиною смерті ОСОБА_8 , згідно лікарського свідоцтва про смерть №38 від 29 липня 2025 року, стала поєднана травма голови та тулубу, травматичний шок, спричинена 26 липня 2025 року ОСОБА_3 .

28 липня 2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

29 липня 2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_3 повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема протоколами огляду місця події від 28 липня 2025 року, протоколами допиту свідків, протоколом огляду трупа від 29 травня 2025 року, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28 липня 2025 року, лікарським свідоцтвом про смерть №38 від 29 липня 2025 року та іншими доказами в своїй сукупності.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 липня 2025 року до підозрюваного ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25 вересня 2025 року без визначення розміру застави.

Постановою виконуючого обов`язки керівника Харківської окружної прокуратури ОСОБА_10 від 16 вересня 2025 року строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 3-х місяців, тобто до 29 жовтня 2025 року.

Строк вказаного запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_3 спливає 25 вересня 2025 року.

Водночас ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення в якому останній підозрюється, продовжують існувати. Так, ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а тому знаходячись на волі, ОСОБА_3 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, достатніми є підстави вважати про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконного впливу на потерпілого та свідків, оскільки наявність зазначеного ризику обґрунтовується тим, що причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого злочину підтверджується в тому числі показами свідків, особисто відомих ОСОБА_3 , і, перебуваючи на свободі, він буде мати можливість здійснювати на них незаконний вплив, чим перешкоджатиме встановленню істини в кримінальному провадженні. Також необхідно звернути увагу, що ОСОБА_3 мешкає разом зі свідками в одному населеному пункті, йому достовірно відомо місце мешкання останніх та зміст їх свідчень, що при обранні більш м`якого запобіжного заходу може вплинути на спроби підозрюваного до застосування відносно свідків методів залякування, погроз, тощо, до безпосереднього їх допиту в суді під час проведення судового розгляду.

Існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, підтверджується способом та характером дій після умисного вбивства раніше знайомої підозрюваному людини замість звернення за допомогою або повідомлення правоохоронних органів підозрюваний вирішив розчленувати тіло, приховуючи його у ямі на території подвір`я, куди обмежений доступ сторонніх людей, маючи таким чином на меті маскування своїх злочинних дій.

Крім того, достатніми є підстави вважати про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинення іншого кримінального правопорушення, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, останній раз вироком Харківського районного суду Харківської області від 27 листопада 2012 року за ч. 1 ст. 119 КК України до 3 років позбавлення волі, що свідчить про наявність можливості вчинення ним нових кримінальних правопорушень та його соціальну небезпечність.

З урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості та особи підозрюваного, слідчий зазначає про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 підтримав клопотання про продовження застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та привів обґрунтування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які містяться у письмовому клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію обвинуваченого.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши надані сторонами докази, приходить до висновку про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 в межах строку досудового розслідування, з огляду на наступне.

Так, відділом поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000723 від 28 липня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

29 липня 2025 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 липня 2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 25 вересня 2025 року без визначення розміру застави.

Постановою виконуючого обов`язків керівника Харківської окружної прокуратури ОСОБА_10 від 16 вересня 2025 року строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 3-х місяців, тобто до 29 жовтня 2025 року.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_3 підтверджується відомостями, які містяться у протоколі огляду місця події від 28 липня 2025 року, протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28 липня 2025 року, протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 28 липня 2025 року, протоколі допиту свідка ОСОБА_9 від 28 липня 2025 року, протоколі допиту свідка ОСОБА_12 від 28 липня 2025 року, протоколі допиту свідка ОСОБА_13 від 29 липня 2025 року, протоколі допиту свідка ОСОБА_14 від 29 липня 2025 року, протоколі огляду речей від 28 липня 2025 року, висновку експерта №0000038 від 09 вересня 2025 року, протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_3 від 29 липня 2025 року, протоколі допиту потерпілої ОСОБА_15 від 15 серпня 2025 року, протоколі проведення слідчого експерименту від 05 вересня 2025 року.

Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали клопотання об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах клопотання докази формують внутрішнє переконання, в тому числі й для стороннього спостерігача, причетності ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

Положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний/обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним/обвинуваченим зазначених дій.

Відтак, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створіть загрозу суспільству.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до положень частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного ОСОБА_3 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні; можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, підозрюваному ОСОБА_3 інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років, підозрюваний не має на території України таких міцних соціальних зв`язків, які б превалювали над його зацікавленістю у переховуванні від органів досудового розслідування та суду, а відтак слідчий суддя вважає відсутніми стримуючі фактори для переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, а тому вважає доведеним існування ризику можливості переховування від органу досудового розслідування та суду.

Ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання за ч.1 ст.115 КК України, яке може бути призначене ОСОБА_3 , у випадку визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміновано.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 лишня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Наведені вище обставини в сукупності дають підстави дійти до висновку щодо існування ризику можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_3 дій, направлених на переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

З огляду на конкретні обставини справи та на суспільну небезпечність діяння, а також тяжкість покарання за злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , слідчий суддя дійшов висновку про відсутність беззаперечних стримуючих факторів, що може виключати наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

У даному випадку, слідчий суддя погоджується, що продовжує існувати ризик, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілу та свідків слідчий суддя враховує, що за наслідками ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, підозрюваний стає обізнаним про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні, відтак останній може здійснювати вплив на потерпілу та свідків, з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі.

Зазначене вказує на продовження існувати ризику, передбаченого пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Обґрунтовуючи існування ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, прокурор послався на те, що зазначений ризик підтверджується способом та характером дій після умисного вбивства раніше знайомої підозрюваному людини замість звернення за допомогою або повідомлення правоохоронних органів підозрюваний розчленував тіло, приховав його у ямі на території подвір`я, куди обмежений доступ сторонніх людей, маючи таким чином на меті маскування своїх злочинних дій

Тому, існування цього ризику слідчий суддя визнає спроможним.

Оцінюючи ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує зміст підозри, обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який не працює, є пенсіонером, раніше судимий за злочин проти життя та здоров`я особи.

Наведені вище обставини в сукупності дають підстави дійти висновку щодо продовження існування ризику, передбаченого пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК, а саме вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що доводи прокурора про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України, є обґрунтованими.

Ураховуючи наведене, у слідчого судді є обґрунтовані підстави вважати, що з моменту взяття підозрюваного під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає підстави вважати, що належну процесуальну поведінку підозрюваного може забезпечити більш м`який запобіжний захід.

В судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання підозрюваного під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

На переконання слідчого судді, застосування щодо ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ним встановлених ризиків.

Слідчий суддя також враховує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань, чого можливо досягнути лише за умови нівелювання ризиків кримінального провадження. За таких обставин, необхідним є саме тримання підозрюваного під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні буде недієвим.

Тому, враховуючи, що на даний час досудове розслідування триває, слідчий суддя вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на 38 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 29 жовтня 2025 року включно, таке обмеження права підозрюваного на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

При цьому слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 182, ч.4 ст.183 КПК України, не визначає підозрюваному ОСОБА_3 розмір застави, оскільки останній підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором у кримінальному провадженні заступником керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню № 0000723 від 28 липня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 38 днів - до 29 жовтня 2025 року включно без визначення розміру застави.

Встановити строк дії ухвали до 29 жовтня 2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 25 вересня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1