У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши матеріали скарги адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на незаконне затримання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000259 від 29.08.2025 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

встановив:

у провадженні слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на незаконне затримання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000259 від 29.08.2025 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у якій, посилаючись на ст.206 КПК України, просить визнати незаконним затримання останнього.

Скаргу адвокат обґрунтовував тим, що 16 жовтня 2025 року о 18 год. 34 хв. старшим слідчим Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м.Ужгороді) Територіального управління ДБР у Закарпатській області ОСОБА_4 затримано на підставі ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення.

16 жовтня 2025 року ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні вручене повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Вказує, що у відповідності до змісту протоколу затримання, слідчим визначено правову підставу для затримання, передбачену п.п. 1, 2 ч.1 ст.208 КПК України.

На час затримання ОСОБА_4 (як зазначено у протоколі - 18 год. 34 хв. 16 жовтня 2025 року) в адміністративній будівлі Територіального управління ДБР, розташованого у м.Львові за адресою: м. Ужгород, вул. Сонячна, 26, підстава, передбачена п.п.1, 2 ч.1 ст.208 КПК України не існувала, оскільки злочин у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під № 0000259 від 29.08.2025 року, був вчинений ще 26.08.2025 року, що виключає можливість висновку про те, що ОСОБА_4 «щойно вчинив злочин».

Часовий інтервал між фактичним затриманням ОСОБА_4 та моментом вчинення злочину, у якому його підозрюють, становить 51 день, що є досить тривалим інтервалом щоб стверджувати, що затримання відбувалося безпосередньо після вчинення злочину та особою, що вчинила його щойно.

Вважає, що слідчий вказав на таку підставу формально, адже будь-яка інша підстава, наведена у ст.208 КПК України, не давала змоги провести законне затримання ОСОБА_4 .

Вказує, що ч.1 ст.208 КПК України передбачений вичерпний перелік підстав затримання особи без ухвали слідчого судді. Таким чином, у слідчого жодних підстав, передбачених ч. 1 ст. 208 КПК України, для затримання ОСОБА_4 не існувало.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримала та просила її задовольнити. Вказала, що у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000259 від 29.08.2025 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, яка останнім була внесена. На теперішній час ОСОБА_4 перебуває на волі.

Слідчий в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши думку адвоката ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги, вважає, що скарга захисника не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності дізнавача, слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчим суддею встановлено, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000259, відомості щодо якого внесені 29.08.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В межах здійснення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, 16 жовтня 2025 року о 18 год. 34 хв. ОСОБА_4 затримано на підставі ст. 208 КПК України.

16.10.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Статтею 29 Конституції України кожній людині гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Відповідно до пп. «с» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлений свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і, зокрема, в таких випадках, як законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом. Кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого судового рішення про тримання під вартою.

Відповідно до ч.2 ст.176 КПК України тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим кодексом.

Ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 207 КПК України).

Відповідно до ст. 208 КПК України (в редакції чинній на момент затримання) уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду, затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Разом з тим, протокол затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину, від 16.10.2025 року складений відповідно до вимог КПК України, містить обов`язкові реквізити, посилання на передбачені законом підстави для затримання особи відповідно до положень ст. 208 КПК України. Даний протокол складено у присутності захисника. Під час затримання ОСОБА_4 роз`яснювались підстави затримання, роз`яснено у вчиненні якого злочину він підозрюється, його права і обов`язки, про що зазначено у протоколі. Разом з цим, забезпечено право підозрюваного на захист, оскільки затримання і складання протоколу відбувалося у присутності захисника - адвоката ОСОБА_3 . Зауваження підозрюваного та захисника щодо складеного протоколу зазначені у протоколі.

Таким чином, істотних порушень прав та свобод людини при складанні такого протоколу на час розгляду скарги слідчим суддею не встановлено.

Відповідно до ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

За вимогами ч. 5 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) не перевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

При цьому, положення ст. 206 КПК України не передбачають розгляду питань законності затримання особи, а передбачають розгляд питання незаконності утримання без наявності відповідного судового рішення.

Таким чином, ОСОБА_4 , було затримано в порядку п.6 ч.1 ст.615, ст. 208 КПК України, що підтверджується відповідним протоколом, складеним уповноваженою на те особою, з підстав, визначених процесуальним законом, а тому відсутні підстави вважати, що підозрюваний був незаконно затриманий.

Крім того з аналізу системи «Д-3» вбачається, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.10.2025 застосовано щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів. Визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, у 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

З пояснень адвоката ОСОБА_3 встановлено, що ОСОБА_4 сплатив визначену ухвалою слідчого судді розмір застави та перебуває на волі.

Також, слідчий суддя враховує правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у постанові від 27 травня 2019 року (справа №766/22242/17), згідно якої положення ст.206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Отже, оскільки стороною захисту не було наведено переконливих та достатніх доказів на обґрунтування незаконності затримання підозрюваного ОСОБА_4 за таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. 206, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на незаконне затримання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000259 від 29.08.2025 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1