провадження № 1-кс/362/862/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року

Слідчий суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Василькові клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні від № 0000845 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 299 КК України.

У судове засідання прибули:

прокурор ОСОБА_4 ;

слідчий ОСОБА_6 ;

підозрювана ОСОБА_5 ;

захисник ОСОБА_7 .

Слідчий суддя встановив:

Слідчий за погодженням із прокурором звернувся до слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 299 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив таке.

Відповідно до статті 3 Європейської конвенції про захист домашніх тварин, ніхто не повинен спричиняти для домашньої тварини непотрібного болю, страждання або пригнічення.

Згідно із статтею 4 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» (далі - Закону), відповідно до якої жорстоке поводження з тваринами є несумісним з вимогами моральності та гуманності, спричиняє моральну шкоду людині. Також вказана стаття наголошує на необхідності забезпечення умов життя тварин, які відповідають їх біологічним, видовим та індивідуальним особливостям;

Відповідно до статті 7 Закону умови утримання тварин повинні відповідати їх біологічним, видовим та індивідуальним особливостям.

Умови утримання тварин повинні задовольняти їх природні потреби в їжі, воді, сні, рухах, контактах із собі подібними, у природній активності та інші потреби.

Кількість тварин, що утримуються, обмежується можливістю забезпечення їм умов утримання відповідно до вимог цього Закону.

Місце утримання тварин повинно бути оснащено таким чином, щоб забезпечити необхідні простір, температурно-вологісний режим, природне освітлення, вентиляцію та можливість контакту тварин із природним для них середовищем.

Відповідно до частини 1 статті 22 цього ж Закону правила поводження з домашніми тваринами, що виключають жорстокість, при поводженні з домашньою твариною особа, яка її утримує, зобов`язана: дбати про домашню тварину, забезпечити їй достатню кількість їжі та постійний доступ до води; надавати можливість домашній тварині здійснювати необхідні рухи, контактувати з собі подібними; забезпечувати своєчасне надання домашній тварині ветеринарних послуг (обстеження, лікування, щеплення тощо).

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 18 грудня 2025 року, ОСОБА_5 за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , самостійно створила притулок для тварин, у якому приймала на перетримку евакуйованих тварин з зони бойових дій.

Так, ОСОБА_5 , всупереч вищевказаним нормам, діючи умисно, цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та суспільно небезпечні наслідки, нехтуючи існуючими загальнолюдськими моральними правилами і нормами поведінки у суспільстві, щодо гуманного ставлення до тварин, ізолювала хребетних тварин (котів) в закритому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не здійснюючи за ними належного догляду, утримуючи їх в антисанітарних умовах, позбавивши тварин їжі та води, а також належного медичного догляду, що в результаті спричинило загибель 51 хребетної тварини (котів).

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 299 КК України, а саме в умисному жорстокому поводженні з тваринами, які належать до хребетних, що призвело до загибелі двох і більше тварин.

Щодо визначених процесуальним законом ризиків слідчий послався на те, що:

- перебуваючи на волі підозрювана ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України;

- перебуваючи на волі підозрювана ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, тобто наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України.

- перебуваючи на волі підозрювана ОСОБА_5 може вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення , у якому підозрюється тобто наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

- щодо наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, необхідно зазначити, що підозрювана переховуватиметься від органу досудового розслідування та суду, оскільки у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, останній загрожує покарання у вигляді позбавлення волі п`яти до восьми років. Крім цього, підозрюваною було вказано адресу проживання, яка не відповідає дійсності. Під час проведення огляду місця події було встановлено, що вказаний будинок перебуває у занедбаному стані, у ньому відсутні будь-які ознаки життєдіяльності людини, предмети побуту та особисті речі підозрюваної.

Даний факт свідчить про те, що підозрювана свідомо надала органу досудового розслідування недостовірні відомості про своє місце проживання, що свідчить про відсутність у неї сталого місця проживання та міцних соціальних зв`язків, що підтверджує її намір ухилитися від слідства, оскільки встановити її реальне місцезнаходження та здійснювати належний контроль за її поведінкою на даний час неможливо.

- Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, необхідно зазначити, що підозрювана може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, обґрунтовується тим, що вона перебуває у тісних особистих та професійних стосунках з ключовими свідками представниками спільноти зооволонтерів.

Будучи особисто знайомою зі свідками, підозрювана обізнана про місця їх проживання, контакти та специфіку їхньої діяльності. Це створює реальну можливість здійснювати на них психологічний тиск, переконувати змінити свідчення або замовчувати важливі обставини події з метою уникнення нею відповідальності.

Особливого значення цей ризик набуває на початковій стадії досудового розслідування, коли свідки ще не надали вичерпних свідчень у суді, а орган розслідування має необхідність у проведенні додаткових допитів та слідчих експериментів за їх участю. Перебуваючи на волі та маючи прямий доступ до свідків-зооволонтерів, підозрювана може скористатися спільними інтересами чи попереднім знайомством для спотворення істини у справі, що зробить неможливим встановлення об`єктивних обставин злочину.

- Щодо наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, необхідно зазначити, що підозрювана має у розпорядженні спеціально відведене місце для утримання тварин. З огляду на характер інкримінованого правопорушення, наявність такої спеціально підготовленої локації створює реальну можливість для продовження протиправних дій щодо тварин у той самий спосіб. Таким чином, перебуваючи на волі, підозрювана матиме безперешкодний доступ до об`єктів злочинного впливу та технічну змогу надалі здійснювати аналогічну діяльність, що становить загрозу суспільним інтересам».

В обґрунтування неможливості запобігання ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів слідчий зазначив, що застосування застави щодо ОСОБА_5 є не можливим, оскільки остання підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а також в зв`язку із відсутністю даних про те, що у підозрюваної є кошти необхідні для внесення застави, тому слідство вважає за неможливе визначення застави у кримінальному провадженні. Застосування домашнього арешту щодо ОСОБА_5 не є можливим, оскільки остання може покинути місце свого проживання з метою ухилення від явки до органу досудового розслідування, та подальшого уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Застосування особистого зобов`язання та особистої поруки щодо ОСОБА_5 не є можливим, оскільки остання може покинути місце свого проживання з метою ухилення від явки до органу досудового розслідування, та подальшого уникнення притягнення до кримінальної відповідальності та в зв`язку з відсутністю у слідства будь-яких даних про осіб, які заслуговуючи на довіру у слідства, можуть надати письмове зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

У судовому засіданні слідчий і прокурор підтримали клопотання.

ОСОБА_5 та захисник у судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання, вказавши на відсутність стверджуваних стороною обвинувачення ризиків, просили застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши прокурора, слідчого, підозрювану, захисника, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, характеризуючи матеріали щодо підозрюваної, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя, ретельно перевіривши дотримання уповноваженими органами вимог статей 207-213 КПК України, відповідність поданого клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу вимогам статті 184 КПК України, а також своєчасність надання підозрюваному копії клопотання та матеріалів, виходить з такого.

Відповідно до частин 1, 2 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 178 КПК України обумовлено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

За приписами частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Так, 19 грудня 2025 року ОСОБА_5 затримано в порядку статті 208 КПК України.

18 грудня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 299 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 299 КК України, а саме в умисному жорстокому поводженні з тваринами, які належать до хребетних, що призвело до загибелі двох і більше тварин підтверджується: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.12.2025, протоколом огляду місця події від 18.12.2025, який проводився за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, с. Кременище, вул. Грушевського, 14, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 18.12.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 18.12.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 18.12.2025, та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Щодо наявності передбачених частиною 1 статті 177 КПК України ризиків слідчий суддя виходить з того, що понять ризиків, як і видів доказів, якими вони можуть підтверджуватися, національне законодавство України не містить. Однак, беручи до уваги прецедентну практику ЄСПЛ, ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. При цьому такі данні, на думку суду, повинні свідчити про можливість існування певних підозр щодо таких ризиків, тобто вірогідності настання наслідків, запобіжниками яких вони є.

Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Слідчий суддя вважає, що наявність передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України ризиків належним чином аргументована та доведена стороною обвинувачення. Так, слідчий суддя враховує характеризуючи матеріали щодо підозрюваної, відсутність будь-якого офіційного доходу.

На підставі викладеного слідчий суддя дійшов висновку про доведеність з боку сторони обвинувачення обставин, обумовлених пунктами 1 та 2 частини 1 статті 194 КПК України, а саме наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявності передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України ризиків.

Також слідчий суддя констатує доведеність з боку сторони обвинувачення визначеної пунктом 3 частини 1 статті 194 КПК України обставини, а саме недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

При цьому в судовому засіданні підозрювана пояснила, що її постійним місцем проживання є саме буд АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене, клопотання є цілком обґрунтованим.

Водночас слідчий суддя вважає за доцільне визначити підозрюваній заставу в порядку та розмірі, визначених процесуальним законом, який буде гарантувати її належну процесуальну поведінку в разі її внесення.

Керуючись статтями 40, 131, 132, 176 - 178, 183, 184, 194, 196, 197 КПК України, суд

постановив:

1. Задовольнити клопотання слідчого частково.

2. Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Києва, громадянки України, що має середню освіту, незаміжня, офіційно не працевлаштована, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, запобіжний захід у вигляді триманні під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 16 лютого 2026 року включно.

3. Визначити ОСОБА_5 заставу у 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) у будь-який момент протягом дії цієї ухвали на розрахунковий рахунок для внесення застави (ТУ ДСА України в Київській області, код отримувача/, банк отримувача: ДКС України, м. Київ, рахунок отримувача UA0018661, справа № 362/10036/25).

4. У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- не відлучатися з території Обухівського району Київської області без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

5. Роз`яснити, що в разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави особа вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави. У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого запобіжного заходу, з урахуванням положень частини 7 статті 194 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 26 грудня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1