Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2194/25
Провадження № 1-кп/935/162/25
У Х В А Л А

Іменем України

06 листопада 2025 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Коростишеві кримінальне провадження №0000213 від 08.03.2025 стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передаченого ч.3 ст.286 КК України

установив:

У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває зазначене кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби з огляду на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України. Враховуючи тяжкість злочину, вчинення якого обґрунтовано інкримінується обвинуваченому, та міру покарання, що передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, існує ризик переховування обвинуваченого від суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (неявка до суду, зволікання з виконанням вимо КПК України). Крім того, оскільки потерпілі та свідки не допитані безпосередньо під час судового розгляду, прокурор не виключає можливості незаконного впливу з боку обвинуваченого на них. Просить клопотання задовольнити та обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заперечили проти клопотання прокурора. Захисником подано клопотання про обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, яке обґрунтував тим, що обвинувачений має стійки соціальні зв`язки, має постійне місце проживання та офіційно працевлаштований, проживає та працює в різних містах, внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження та потребує лікування, а крім того, жодного разу не порушив обов`язків, покладених на нього ухвалою слідчого судді про застосування запобіжного заходу.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтримали клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_6 , захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 поклались на розсуд суду.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов такого висновку.

Згідно положень ч.1,2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, згідно вимог ст. 178 КПК України , крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення або зменшення ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканість має здійснюватись з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000) запобіжні заходи що суттєво обмежують право особи на свободу пересування Суд вважає такими, що є необхідними у демократичному суспільстві за умови, що їхньою метою було попередження злочинів. У своєму рішенні у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 (п.36) Суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

З урахуванням наведеного, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, вчинення якого інкримінується обвинуваченому, міру покарання, що може бути застосована до останнього у разі визнання його винуватим, зокрема, позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, враховуючи, що судовий розгляд по суті ще не розпочатий, а отже потерпілі та свідки судом не допитані, що створює високу ймовірність неправомірного впливу на потерпілих та свідків з боку обвинуваченого, суд дійшов висновку про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, про які зазначає прокурор, та вважає за необхідне обрати стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із визначенням відповідних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, оскільки саме такий запобіжний захід на даний час забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про можливість та доцільність, принаймні, на даний час, обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки наявність будь-яких застережень, які б зробили можливим це зробити суду не надано та стороною захисту не доведено.

Разом з тим, суд не робить передчасних висновків щодо вини обвинуваченого, а встановлення, відповідно до критерію «поза розумним сумнівом», вини або невинуватості обвинуваченого ОСОБА_7 суд буде вирішувати у нарадчій кімнаті відповідно до вимог ст.368 КПК України.

Відповідно до вимог п.6 ст.181 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора .

На підставі зазначеного, керуючись ст.177, 178, 181, 331 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк один місяць, тобто до 06 грудня 2025 року, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України:

1) прибувати до Коростишівського районного суду Житомирської області за кожною вимогою;

2) повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

3) утриматись від спілкування з іншим обвинуваченим ОСОБА_6 , потерпілими ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 з приводу обставин кримінального правопорушення ;

4) заборонити залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період доби з 23 години до 05 години наступного дня.

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У задоволені клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Контроль за виконанням обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків покласти на відповідний орган Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого: відділ поліції №2 Черкаського районного РУП ГУНП у Черкаській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1