Справа № 521/5392/25
Номер провадження:1-кс/521/4395/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника потерпілого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі клопотання слідчого СВ ВнП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000220 від 02.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ :

До слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси звернувся слідчий з клопотанням, погодженим з прокурором про накладення арешту на майно.

З клопотання вбачається, що 01.02.2025 до чч відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в якій він просить прийняти міри до невстановлених осіб, які у проміжок часу з квітня по серпень 2024 року, під час війскового стану, під приводом взяття грошових коштів у борг на купівлю автомобіля марки Toyota моделі Land Cruiser 150, 2012 року випуску, шляхом обману та зловживання довірою заволоділи грошовими коштами останнього. Сума матеріального збитку встановлюється.

Допитаний як потерпілий ОСОБА_6 пояснив, приблизно в травні 2022 року у ресторані «Соло» він познайомився з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З нею його познайомили спільні друзі, з того часу вони почали спілкуватися та в них склалися дружні стосунки.

Надалі, в квітні 2024 року вона попросила в потерпілого гроші в борг з метою погашення заборгованості за купівлю квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яку вона зареєструвала на свою мати - ОСОБА_8 , на що останній погодився. Так, вечері 12.04.2024 перебуваючи на АЗК «ОККО» по вулиці Грушевського в місті Одесі він зустрівся з ОСОБА_9 та передав їй 4000 доларів США, які вона зобов`язалась повернути 17.05.2024.

Однак, ОСОБА_7 не повернула гроші вчасно, через те, що поверне їх пізніше з відсотками, про що потерпілий не заперечував, через їх дружні стосунки. Натомість, 12.07.2024 він позичив їй ще 1000 доларів США на особисті потреби, а саме передав їх під час особистої зустрічі у парку «411 батареї» в місті Одесі.

Після цього, у проміжку часу з 10 по 15 серпня 2024 року, точну дату потерпілий не пам`ятає, ОСОБА_7 звернулася до нього з проханням позичити їй та її чоловіку - ОСОБА_10 , грошові кошти у сумі 24 000 доларів США, на купівлю автомобіля марки Toyota моделі Land Cruiser 150, 2012 року випуску, оголошення про продаж якого вони знайшли на сайті «АвтоРіа» в місті Одесі. Крім цього, вони попросили грошові кошти у сумі 24 000 доларів США на погашення заборгованості за купівлю вищевказаної квартири та раніше проведених у ній ремонтних робіт, з закупівлею побутової техніки та меблів. Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 попросили в борг грошові кошти на загальну суму 48000 доларів США, які у вищевказаний період часу потерпілий передав їм у службовому кабінеті ОСОБА_7 в Одеській обласній поліклініці, де були присутні ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , а також мати останнього - ОСОБА_11 , на яку у подальшому було зареєстровано вищевказаний автомобіль.

Крім цього, на вказану зустріч зі потерпілим приїхала його знайома ОСОБА_12 , яка бачила момент передачі ним грошових коштів.

Надалі, потерпілий разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_10 був присутній на огляді вищевказаного автомобілю, який подальшому вони купили та зареєстрували на ОСОБА_11 , з номерними знаками НОМЕР_1 .

ОСОБА_7 пояснювала, що квартиру та автомобіль вона зареєструвала на своїх родичів, тому що вона є держслужбовцем та подає декларацію.

За домовленістю потерпілого та ОСОБА_7 усі грошові кошти які були позичені, остання мала повернути до 20.10.2024, однак у цю дати вона їх не повернула та порушила свої зобов`язання. Після цього, потерпілий почав їй нагадувати про борг, на що остання кожного разу просила продовжити їй термін погашення. Однак, з початку грудня 2024 року ОСОБА_7 почала ігнорувати його та погрожувати, що вона зверниться до свого свекра на ім`я ОСОБА_13 , який будучи з її слів «кримінальним авторитетом» розбереться зі мною.

Надалі, з 18.01.2025 вона знову вийшла на зв`язок та почала обіцяти, що вищевказаний свекор поверне потерпілому борг у найближчий термін, однак цього не відбулося.

Допитана як свідок ОСОБА_12 підтвердила покази потерпілого ОСОБА_6 та пояснила, що дійсно була присутня поруч з останнім під час особистих зустрічей з ОСОБА_7 та була свідком передачі грошових коштів у сумі 4000 доларів СІЛА вечері 12.04.2024 на АЗК «ОККО» по вулиці Грушевського в місті Одесі, а також у сумі 1000 доларів США 12.07.2024 у парку «411 батареї» в місті Одесі, та в сумі 48000 доларів США у проміжку часу з 10 по 15 серпня 2024 року перебуваючи в службовому кабінеті ОСОБА_7 в Одеській обласній поліклініці.

Згідно інформації з ЄДРТЗ автомобіль марки «TOYOTA LAND CRUISER 150», 2012 року випуску, білого кольору, д.н.з. - НОМЕР_1 , номер кузова - НОМЕР_2 , на праві приватної власності належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який остання зареєструвала 28.08.2024 у ТСЦ 5148.

12.03.2025 автомобіль марки «TOYOTA LAND CRUISER 150», 2012 року випуску, білого кольору, д.н.з. - НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті вказаного транспортного засобу, який мають суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Слідчий до судового засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Представник потерпілого не заперечував проти клопотання.

Вивчивши клопотання та матеріали надані до нього, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України: «Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку».

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України: «Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди».

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на рухоме і нерухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою можливої конфіскації майна або цивільного позову.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та можливого цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Разом з тим, клопотання слідчого не містить обґрунтування необхідності арешту майна, всупереч вимогам п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України.

Так,із аналізу клопотання не видається можливим встановити, яке доказове значення у вказаному провадженню має автомобіль марки «TOYOTALANDCRUISER 150», 2012 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , а також не визначено значення такого майна для обставин даного кримінального провадження.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та може бути застосований лише в порядку та на підставах визначених кримінальним процесуальним законодавством, та є не допустимим формальне посилання прокурора на необхідність накладення арешту на майно, без зазначення на те належних підстав та без долучення відповідних підтверджуючих документів.

Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Враховуючи зазначене, у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Відповідно до ст. 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 167, 196, 170-173 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

В клопотанні слідчого СВ ВнП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській ОСОБА_4 , погоджене прокурором Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000220 від 02.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України відмовити.

Вилучене майно повернути власнику або його уповноваженому представнику у встановленому законом порядку.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1