Номер провадження: 11-сс/813/1999/25
Справа № 947/9607/25 1-кс/947/3924/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.03.2025 року, якою скасовано постанову слідчого від 31.01.2025 року,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах підозрюваної ОСОБА_11 та скасовано постанову старшого слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 від 31.01.2025 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000106 від 23.02.2024 року за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України та оголошення підозрюваної у розшук.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати та відмовити у задоволенні скарги захисника на постанову слідчого від 31.01.2025 року про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваної у розшук у кримінальному провадженні №0000106 від 23.02.2024 року.

Мотивуючи вимоги скарги представник потерпілої вказує, що слідчим суддею безпідставно скасовано постанову слідчого від 31.01.2025 року про зупинення досудового розслідування кримінального провадження та оголошення підозрюваної ОСОБА_11 у розшук, що фактично створило умови для ухилення підозрюваної від кримінальної відповідальності.

Представник потерпілої вважає, що слідчий обґрунтовано виніс вказану постанову від 31.01.2025 року, оскільки підозрювана ОСОБА_11 відсутня за місцем проживання, з 15.04.2024 року виїхала закордон та не повертається, тобто ухиляється від кримінальної відповідальності.

Представник потерпілої також вказує, що ухвала слідчого судді про скасування постанови слідчого щодо оголошення підозрюваної у розшук не передбачена КПК, тому підлягає апеляційному оскарженню, з урахуванням висновків постанови Верховного Суду від 22.09.2022 року (справа №335/6870/19).

Представник потерпілої також зазначає про можливість оскарження ухвали слідчого судді і в іншій частині, а саме щодо скасування постанови слідчого про зупинення досудового розслідування, хоча відповідно до приписів ч.3 ст.309 КПК України вона не підлягає оскарженню, а заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. При цьому, представник потерпілої звертає увагу на те, що в даному кримінальному провадженні предметом досудового розслідування є вчинення злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, а про підозру у скоєнні якого повідомлено ОСОБА_11 . Вказаним кримінальним правопорушення ОСОБА_7 , як потерпілій, завдано шкоди, тому єдиною можливістю реалізації процесуальних прав потерпілого є апеляційне оскарження ухвали слідчого судді про скасування постанови слідчого про зупинення досудового розслідування, оскільки це має суттєве значення для руху досудового розслідування та кримінального провадження в цілому, та прямо впливає на розрахунок строків досудового розслідування.

Окрім цього, в апеляційній скарзі представник потерпілої просить поновити строк на подання апеляційної скарги, посилаючись на те, що розгляд скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах підозрюваної ОСОБА_11 , поданої в порядку п.2 ч.1 ст.303 КПК України, проведено без виклику та без участі потерпілої ОСОБА_7 та її представника. Копія ухвали слідчого судді від 25.03.2025 року їм не надсилалась, про її існування потерпіла та представник дізнались випадково, а повний текст ухвали отримали 02.04.2025 року та невідкладно подана апеляційна скарга.

10.04.2025 року ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.04.2025 року апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 повернуто особі, як особі, яка не має права подавати апеляційну скаргу (справа №947/9607/25, провадження апеляційного суду №11-сс/813/794/25, а.с.97-98).

23.09.20.25 року постановою Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду задоволено касаційну скаргу представника потерпілої, скасовано ухвалу Одеського апеляційного суду від 10.04.2025 року та призначено новий розгляд апеляційної скарги представника потерпілої в суді апеляційної інстанції (справа №947/9607/25, провадження №51-1492км25, а.с.117-230).

Мотивуючи прийняте рішення, касаційний суд зазначив, що у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_7 визнано потерпілою, а тому наявність вказаного статусу згідно з положеннями п.7 ч.1 ст.56 КПК України дозволяє їй протягом кримінального провадження реалізувати своє право на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК.

Пункт 7 ч.1 ст.393 КПК України визначає, що апеляційну скаргу має право подати потерпілий або його законний представник чи представник - у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції.

Водночас правила ст.306 КПК України регламентують порядок розгляду скарги, визначеної ст.303 КПК України, яка розглядається за обов`язкової участі особи, яка її подала, та суб`єкта, рішення, дія чи бездіяльність якого оскаржуються.

Касаційний суд звернув увагу, що у цьому провадженні слідчий суддя розглядав скаргу захисника в інтересах підозрюваної, а потерпіла не приймала участь у судовому засіданні. Однак постановлене слідчим суддею рішення, яким скасовано постанову слідчого про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваної в розшук впливає на перебіг строку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, а тому вочевидь стосується інтересів потерпілої.

За таких обставин, касаційний суд визнав передчасним повернення апеляційним судом скарги представника потерпілої з мотивів того, що така скарга подана особою, яка не має права її подавати, скасував ухвалу апеляційного суду від 10.04.2025 року та призначив новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу, що ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.03.2025 року також була оскаржена прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_13 (а.с.102-107).

Однак, 14.05.2025 року ухвалою Одеського апеляційного суду закрито апеляційне провадження за скаргою прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_13 , з тих підстав, що апеляційна скарга подана на судове рішення, яке у відповідності до вимог ст.392 КПК України, оскарженню не підлягає (справа №947/9607/25, провадження апеляційного суду №11-сс/813/883/25, а.с.129-130).

Із матеріалів судового провадження вбачається, що касаційна скарга на ухвалу Одеського апеляційного суду від 14.05.2025 року прокурором не подавалась.

Таким чином, оскільки ухвала Одеського апеляційного суду від 14.05.2025 року прокурором не оскаржувалась, та апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_13 було закрито, предметом нового апеляційного розгляду є лише апеляційна скарга представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.03.2025 року.

Апеляційний розгляд проведено без участі потерпілої ОСОБА_7 , яка в судове засідання не з`явилася. При цьому, її представник адвокат ОСОБА_8 повідомила суду, що потерпіла обізнана про розгляд справи, однак не має можливості з`явитися у судове засідання.

Розгляд справи також проведено за відсутності іншого представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 , яка в судове засідання не з`явилася, в апеляційній скарзі просила проводити розгляд справи за її відсутності.

Окрім цього, розгляд проведено за відсутності захисника ОСОБА_10 , який будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду, до судового засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

Апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженої ухвали, судом були створені всі умови для реалізації права учасників провадження на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги вказану неявку вказаних учасників провадження, колегія суддів оцінює таку позицію, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , яка підтримала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 ; прокурора, який також підтримав позицію представника потерпілої; обговоривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Що стосується клопотання представника потерпілої про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, судом встановлене таке.

Відповідно до вимог ст. 395 КПК апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику скаржника, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оскаржена ухвала слідчого судді від 25.03.2025 року постановлена за результатами судового розгляду, в якому потерпіла ОСОБА_7 та її представник участі не приймали (а.с.66-72).

31.03.2025 року представник потерпілої адвокат ОСОБА_9 подала до місцевого суду клопотання про ознайомлення із матеріалами справи та видачу копії ухвали слідчого судді від 25.03.2025 року.

02.04.2025 року адвокат ОСОБА_9 реалізувала своє право на ознайомлення із матеріалами справи та отримала копію ухвали слідчого судді, що підтверджується відповідними розписками (а.с.80-81).

07.04.2025 року представником потерпілої була подана апеляційна скарга із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

За таких обставин, з урахуванням вимог п.3 ч.2 ст.395 КПК, з метою забезпечення апелянту права доступу до правосуддя, колегія суддів вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді місцевого суду, колегією суддів встановлено наступне.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія судів звертає увагу, що апеляційна скарга представника потерпілого подана на ухвалу слідчого судді від 25.03.2025 року, якою скасовано постанову слідчого про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні та про оголошення підозрюваної у розшук.

Частинами 1, 2 ст.309 КПК визначено перелік ухвал слідчих суддів, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення на них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Частиною 4 ст.399 КПК передбачено, що якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суддя відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Разом із цим, касаційний суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що положення вищезазначеної норми процесуального закону стосуються відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами на судові рішення, які прямо зазначені у статтях Кримінального процесуального кодексу України, тобто, на ті рішення, які слідчий суддя (суд) має право ухвалити згідно із законом.

У тому ж випадку, коли слідчий суддя прийняв рішення, що не передбачено КПК України, суд апеляційної інстанції при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження повинен виходити з приписів ст.9 КПК, якою розкривається принцип законності кримінального провадження та встановлюється, що коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, повинні застосовуватися його загальні засади, визначені у ч.1 ст.7 КПК. Тобто ті, що визначають право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого тощо.

Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі №243/6674/17-к, де зазначено, що якщо в апеляційному порядку оскаржується рішення слідчого судді, яке не передбачено КПК України, то суду апеляційної інстанції під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою слід керуватися приписами ч.6 ст.9 цього Кодексу щодо застосування загальних засад кримінального провадження. Практику судів апеляційної інстанції, згідно з якою вони відмовляють у відкритті провадження, мотивуючи це відсутністю зазначених ухвал слідчих суддів у переліку ухвал, що підлягають оскарженню під час досудового розслідування (ст. 309 КПК України), визнано неправомірною.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки ухвала слідчого судді про скасування постанови слідчого щодо оголошення підозрюваної у розшук не передбачена КПК України, то немає ні дозволу, ні заборони щодо її апеляційного оскарження, тому вона має переглядатись в апеляційному порядку на підставі п.17 ч.1 ст.7 та ч.1 ст.24 КПК, які гарантують право на апеляційне оскарження судового рішення.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується із висновками викладеними в постанові Верховного Суду від 22.09.2022 року (справа №335/6870/19).

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ст.24 КПК, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Главою 26 КПК передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Згідно п.2 ч.1 ст.303 КПК на досудовому розслідуванні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про зупинення досудового розслідування підозрюваним, його захисником.

Із матеріалів судової справи вбачається, що постановою старшого слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 зупинено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000106 від 23.02.2024 року за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України та підозрювану ОСОБА_11 оголошено у розшук (а.с.13-15).

У вказаній постанові слідчий зазначив, щооскільки підозрювана ОСОБА_11 не з`являється на виклики до слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, причин неявки не повідомляє, місцезнаходження підозрюваної невідоме, що свідчить про її переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, та враховуючи, що всі слідчі (розшукові) та інші дії, проведення яких необхідне та можливе у кримінальному провадженні виконано, слідчий дійшов висновку про наявність підстав для зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваної у розшук.

Не погоджуючись із вказаною постановою слідчого, захисник ОСОБА_10 в інтересах підозрюваної ОСОБА_11 подав на неї скаргу в порядку п.2 ч.1 ст.303 КПК України до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, та просив скасувати вказану постанову слідчого про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваної у розшук (а.с.1-8).

25.03.2025 року за результатами розгляду скарги, слідчим суддею постановлено оскаржену ухвалу, якою задоволено скаргу захисника ОСОБА_10 та скасовано постанову старшого слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 від 31.01.2025 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000106 від 23.02.2024 року за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України та оголошення підозрюваної у розшук.

В оскарженій ухвалі слідчий суддя послався на те, що постанова слідчого про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваної у розшук є необґрунтованою та передчасною, оскільки в ній приведені обставини, які не відповідають дійсності, постанова є формальною, а прийняте слідчим процесуальне рішення безпідставним, оскільки воно ґрунтується лише на одному рапорті старшого слідчого ОСОБА_12 , без наявності інших доказів, у тому числі згідно ч.1 ст.136 КПК України, яка передбачає, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Окрім цього, слідчий суддя зазначив, що слідчий не виконав належним чином вимог ч.1 ст.135, ч.1 ст.136 КПК щодо відповідного сповіщення підозрюваної про її виклик для вручення повістки про виклик та інших процесуальних документів.

Слідчий суддя вказує, що з документів щодо виконання доручення в порядку міжнародної правової допомоги в цивільні справі, за якими 10.06.2024 року було допитано ОСОБА_11 , яка проживає в м.Парижі, Франція, та відомостей з Державної прикордонної служби України щодо перетину державного кордону ОСОБА_11 , слідчому було відомо про фактичне місце перебування ОСОБА_11 , яка на законних підставах виїхала за межі України. Однак, не зважаючи на це, маючи можливість і достатньо часу для застосування процесуальних дій, слідчий не організував вручення повісток про виклик або інших процесуальних документів особі в порядку надання міжнародної правової допомоги у кримінальних справах, а обрав для себе інший спосіб лише залишити повістки у поштову скриньку, а повідомлення про підозру і одну із повісток про виклик вручити директору ЖКС «Хмельницький», після чого зробив безпідставний і передчасний висновок про те, що ОСОБА_11 переховується від слідства.

Слідчий суддя також дійшов висновку, що слідчий до прийняття процесуального рішення про зупинення досудового розслідування і оголошення у розшук підозрюваної, не виконав вимоги ч.2 ст.280 КПК, зокрема навіть можливі і доступні слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії щодо опитування осіб, які проживають за адресами, за якими були проведені обшуки.

Також слідчий суддя послався на те, що ч.1 ст.281 КПК передбачає можливість оголошення особи у розшук за умови її належного повідомлення про виклик. Разом з тим, матеріали кримінального провадження не містять будь-якої інформації або доказів з приводу належного повідомлення ОСОБА_11 про виклик.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що винесення слідчим постанови про зупинення досудового розслідування та оголошення у розшук підозрюваної було передчасним.

Однак, із вказаною ухвалою слідчого судді апеляційний суд не погоджується, оскільки слідчим суддею не перевірені належним чином доводи скарги захисника ОСОБА_10 з яких її було подано, оскільки слідчий суддя фактично вийшов за межі своїх повноважень, з огляду на те, що не мав права втручатися в прийняте слідчим рішення про оголошення підозрюваної у розшук.

Під час досудового провадження можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які передбачені ст. 303 КПК України.

Згідно п.2 ч.1 ст.303 КПК на досудовому розслідуванні може бути оскаржено рішення слідчого про зупинення досудового розслідування.

У той же час постанова про оголошення особи в розшук не підлягає оскарженню на досудовому розслідуванні.

За таких підстав, слідчий суддя не мав повноважень розглядати скаргу захисника ОСОБА_10 на постанову слідчого в частині оголошення підозрюваної ОСОБА_11 у розшук.

Відповідно до вимог ч.4 ст.304 КПК слідчий суддя, до якого надійшла скарга на рішення слідчого, що не підлягає оскарженню, повинен був відмовити у відкритті провадження за скаргою у цій частині.

Всупереч наведеним положення процесуального закону, слідчий суддя розглянув скаргу захисника на постанову слідчого від 31.01.2025 року, в тому числі й щодо оголошення у розшук підозрюваної ОСОБА_11 поза межами своїх повноважень та прийняв рішення, яке не передбачено положеннями КПК.

Тобто слідчим суддею не дотримана засада диспозитивності, яка відповідно до ч.3 ст.26 КПК передбачає можливість вирішення слідчим суддею, судом у кримінальному провадженні лише тих питань, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

За таких обставин, ухвала слідчого судді щодо скасування розшуку підозрюваної підлягає безумовному скасуванню.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що оскільки встановлені підстави для скасування ухвали слідчого судді про скасування постанови слідчого про оголошення підозрюваної у розшук, відповідно підлягає й скасуванню ухвала слідчого судді в іншій частині щодо скасування постанови слідчого про зупинення досудового розслідування, оскільки фактично охоплюються одним процесуальним рішенням.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу, що порядок розгляду скарг визначений ст.306 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Тобто правила ст.306 КПК регламентують порядок розгляду скарги, визначеної ст.303 КПК України, яка розглядається за обов`язкової участі особи, яка її подала, та суб`єкта, рішення, дія чи бездіяльність якого оскаржуються.

Із матеріалів судового провадження вбачається, що для розгляду скарги судом викликались захисник ОСОБА_10 та слідчий ОСОБА_12 шляхом направлення телефонограм, та за участю цих учасників було постановлено оскаржену ухвалу.

Разом з тим, як повідомлено представником потерпілої потерпіла ОСОБА_7 та її представник не повідомлялись про розгляд скарги захисника, а оскаржена ухвала слідчим суддею постановлена за їх відсутності.

Окрім цього вбачається, що прокурор також не був повідомлений про розгляд скарги.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що розгляд скарги захисника на постанову слідчого про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваної в розшук, та прийняття слідчим суддею рішення про її скасування, впливає на перебіг строку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, а тому вочевидь стосується інтересів потерпілої.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що скарга мала бути розглянута слідчим суддею з повідомленням потерпілої, чи її представника, а також прокурора.

Відповідно до положень ст.2 КПК, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до положень п.2 ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, з огляду на те, що слідчий суддя розглянув скаргу захисника на постанову слідчого від 31.01.2025 року в тому числі й щодо оголошення у розшук підозрюваної ОСОБА_11 поза межами своїх повноважень та прийняв рішення, яке не передбачено нормами КПК України, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження (ст.2 КПК), колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, скасувати ухвалу слідчого судді, із постановленням апеляційним судом нової ухвали про повернення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, для розгляду іншим слідчим суддею.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 376, 404, 407, 409, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Задовольнити клопотання представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 про поновлення строку на апеляційне оскарження та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.03.2025 року в кримінальному провадженні №0000106 від 23.02.2024 року.

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.03.2025 року, якою задоволено скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах підозрюваної ОСОБА_11 та скасовано постанову старшого слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 від 31.01.2025 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000106 від 23.02.2024 року за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України та оголошення підозрюваної у розшук скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах підозрюваної ОСОБА_11 , поданої в порядку п.2 ч.1 ст.303 КПК України, про скасування постанови старшого слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 від 31.01.2025 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000106 від 23.02.2024 року за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, в суді першої інстанції, іншим слідчим суддею.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4