ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000915 за апеляційними скаргами прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 , та прокурора першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу генерального прокурора ОСОБА_9 , на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Черче Камінь-Каширського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною вищою освітою, одруженого, на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей сини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , потерпілого 3 категорії від ЧАЕС, не працюючого, раніше не судимого, визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.367 КК України та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України.

Вироком також вирішено питання щодо арешту на майно, про речові докази, а також про судові витрати.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що обіймаючи посаду державного інспектора митного поста «Луцьк» Волинської митниці ДФС, тобто являючись службовою особою та представником влади, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції щодо безпосередньої реалізації митної справи, контролю за додержанням усіма юридичними й фізичними особами законодавства України з питань митної справи, будучи зобов`язаним здійснювати контроль правильності визначення суб`єктом ЗЕД митної вартості з метою виявлення і недопущення фактів ухилення від оподаткування у повному обсязі при митному оформленні товарів; здійснювати контроль за повним та своєчасним справлянням податків, зборів (інших обов`язкових платежів) при переміщенні товарів і транспортних засобів через митний кордон України або проведенні митних процедур; забезпечувати повноту та своєчасність виконання митних формальностей при митному оформленні товарів у відповідний митний режим; здійснювати перевірки документів та відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України суб`єктами ЗЕД та громадянами; реалізовувати заходи з управління ризиками шляхом виконання митних формальностей, визначених за результатами застосування системи управління ризиками, маючи реальну можливість виконати свої обов`язки належним чином, несумлінно ставлячись до них, діючи всупереч інтересам служби, порушуючи вимоги п.п.2.1., 2.2., 2.2.7., 2.2.8., 2.2.10., 2.2.11., 2.4., 2.6., 2.8., 2.8.7., 2.9., 2.9.1., 2.9.2., 2.9.4., 2.11., 2.13., 2.13.2., 2.13.3 посадової інструкції, затвердженої виконувачем обов`язків начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_12 від 15.11.2016, ч.3 ст.53, ч.4 ст.57, п.4 ч.2 ст.255, ч.5 ст.264, ч.1 та 2 ст.327, ч.1, 2 та 5 ст.334, п.8 ч.1 ст.336, ч.1 та 2 ст.361, ч.1 ст.362 Митного кодексу України, п.п. 3, 4 розділу VII Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 №684, п.п.2.3 та 4.5.10 розділу ІІ, п.п.4.9.1. та 4.9.2 розділу IV Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631, пп.пп. 2.1., 2.11., 2.12., п.2 розділу 2, п.2 розділу 4 та розділу 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №689, 28 грудня 2016 року у робочий час перебуваючи на своєму робочому місці у приміщенні митного поста «Луцьк» Волинської митниці ДФС за адресою: Волинська область, Луцький р-н, с.Струмівка, вул.Рівненська, 4, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій (бездіяльності), хоча повинен був і міг їх передбачити, не виконав свої обов`язки щодо безпосередньої реалізації митної справи, контролю за додержанням усіма юридичними й фізичними особами законодавства України з питань митної справи, не вжив усіх передбачених законодавством України з питань митної справи заходів, направлених на визначення дійсної дати виготовлення та першої реєстрації автомобіля марки «MAN», номер кузова НОМЕР_1 з метою правильного визначення розміру ставки податку, проявив несумлінне ставлення до своїх службових обов`язків, що виразилось у наступному: не вивчив характеристики транспортного засобу марки «MAN», номер кузова НОМЕР_1 , які впливають на рівень його митної вартості, а саме календарний рік виготовлення; не перевірив наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість транспортного засобу марки «MAN», номер кузова НОМЕР_1 , а саме на невідповідність календарного та модельного року виготовлення автомобіля марки «MAN» (2011), що зашифрований у номері кузова (WMAN13ZZ4BY261127), календарному та модельному року виготовлення цього транспортного засобу (2012), що вказана у свідоцтві про реєстрацію серія № НОМЕР_2 ; не направив письмову вимогу до ПП «АВТОІМПОРТГРУП» про надання копії митної декларації країни відправлення транспортного засобу марки «MAN», номер кузова НОМЕР_1 та каталогу виробника цього транспортного засобу, з метою забезпечення належного контролю за повним та своєчасним справлянням податків, зборів (інших обов`язкових платежів) при переміщенні вказаного транспортного засобу через митний кордон України або проведенні митних процедур; не залучив спеціалістів та експертів відповідних установ і підрозділів для визначення календарного року випуску транспортного засобу марки «MAN», номер кузова НОМЕР_1 ; не направив до офіційного представника марки «MAN» в Україні запит стосовно надання інформації про дату виготовлення та першої реєстрації транспортного засобу марки «MAN», номер кузова НОМЕР_1 , з метою здійснення належного контролю правильності визначення ПП «АВТОІМПОРТГРУП» митної вартості з метою виявлення і недопущення фактів ухилення від оподаткування у повному обсязі при митному оформленні вказаного транспортного засобу; здійснив митний контроль та завершив митне оформлення, випустивши у вільний обіг транспортний засіб «MAN», номер кузова НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_3 , визнавши заявлену декларантом митну вартість товару за резервним методом відповідно до ст.64 Митного кодексу України без проведення попередньої процедури консультацій з органом доходів і зборів та без документального підтвердження правильності її обчислення у сумі 341238,97 грн.; після випуску транспортного засобу марки «MAN», номер кузова НОМЕР_1 у вільний обіг не звертався у встановленому порядку до відповідних структурних підрозділів ДФС про направлення проекту запиту до митних органів іноземних держав з метою перевірки даних, поданих ПП «АВТОІМПОРТГРУП» для підтвердження заявленої митної вартості вказаного транспортного засобу під час його митного оформлення.

Така службова недбалість державного інспектора митного поста «Луцьк» Волинської митниці ДФС ОСОБА_7 та порушення ним вищезазначених нормативно-правових актів перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із завданням істотної шкоди державним інтересам у вигляді нанесення матеріальної шкоди (збитків) Державному бюджету України у розмірі несплачених митних платежів на загальну суму 155174 грн. 13 коп.

Вищевказані необережні дії (бездіяльність) ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані, як вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.367 КК України, які виразились у неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди державним інтересам.

Не погоджуючись із таким вироком суду, прокурор Волинської обласної прокуратури, та прокурор Офісу Генеральної прокуратури, оскаржили його в апеляційному порядку через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам провадження, істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягнуло безпідставне виправдання ОСОБА_7 .

В апеляційних скаргах зазначено, що місцевий суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Так, ст.373 КПК України передбачає, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Таким чином, закон передбачає вичерпний перелік підстав, за наявності яких суд першої інстанції має процесуальну можливість ухвалити виправдувальний вирок. Як вбачається з резолютивної частини вироку, ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, за недоведеністю у вчиненні ним даного кримінального правопорушення на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України. Однак, підставою для виправдання особи у випадку, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа, є п.1 ч.1 ст.373 КПК України. Окрім того, мотивувальна частина вироку містить висновки суду про те, що сторона обвинувачення не довела в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення. Тобто, судом першої інстанції фактично зазначена інша підстава для ухвалення виправдувального вироку. За таких обставин, місцевий суд зазначив дві різні самостійні підстави для виправдання особи, що, по-перше, суперечить вимогам ст.373 КПК України, а по-друге, - має різні юридичні наслідки для випрасуваної особи. Таке порушення є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та відповідно підставою для скасування оскаржуваного вироку.

Окрім того, в апеляційних скаргах вказується про те, що при митному оформленні транспортного засобу АСАУР згенеровано обов`язкову для виконання форму митного контролю 105-2 контроль правильності визначення митної вартості товарів. У вказаній формі зазначається про можливе заниження митної вартості товару. Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості, звернувши увагу на вартість ідентичних або подібних товарів. Перевірити дані електронного інвойсу. Провести перевірку відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів. У випадках, передбачених ч.3, 4 ст.53 МК України, здійснити запит додаткових документів. У випадках, передбачених ч.6 ст.55 МК України, прийняти рішення про коригування митної вартості. Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до ч.3 та 4 ст.53 МК України. Проте, внаслідок службової недбалості ОСОБА_7 під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості транспортного засобу MAN, не було прийнято визначене ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості даного товару. Водночас, апелянтами звертається увагу суду і на те, що ОСОБА_7 не виявлено передбачених митним законодавством підстав для проведення передбаченої ст.345 МК України документальної перевірки ПП «АВТОІМПОРТГРУП» дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Також прокурорами зазначається, що місцевим судом не було взято до уваги того, що ОСОБА_7 не перевірив наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість транспортного засобу марки MAN, а саме на невідповідність календарного та модельного року виготовлення автомобіля марки MAN (2011), що зашифрований у номері кузова, календарному та модельному року виготовлення цього транспортного засобу (2012), що вказана у свідоцтві про реєстрацію серія № НОМЕР_2 , оскільки саме дата першої реєстрації транспортного засобу має значення для визначення ставки акцизного податку. Проте, місцевим судом упущено той момент, що перевірка наявності вказаних розбіжностей показала б невідповідність виготовлення транспортного засобу даним, наведеним у митній декларації та свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, що слугувало б підставою для вжиття ОСОБА_7 заходів, передбачених ч.3 ст.53 МК України.

Крім того, в апеляціях зазначається, що судом першої інстанції не було взято до уваги і те, що саме внаслідок службової недбалості ОСОБА_7 не виявив невідповідності заявленої дати першої реєстрації транспортного засобу дійсній та по цій причині не вжив підстав для направлення письмової вимоги до ПП «АВТОІМПОРТГРУП» про надання копії митної декларації країни відправлення транспортного засобу.

Також апелянтами вказується, що ОСОБА_7 завершив митне оформлення вказаного вище транспортного засобу, визначивши заявлену декларантом митну вартість товару за резервним методом відповідно до ст.64 МК України без проведення попередньої процедури консультації з органом доходів і зборів та без документального підтвердження правильності її обчислення.

Прокурори вважають, що стороною обвинувачення надано суду належні та допустимі докази застосування ОСОБА_7 невірної ставки акцизного податку, а тому на їх думку, висновок суду першої інстанції про те, що довідка від 18.08.2020 головного державного, інспектора контроль-ревізійного відділу організаційного контрольного управління ГУ власної безпеки інспектора ОСОБА_13 не є документом, котрий підтверджує факт наявності визначеного контролюючим органом грошового зобов`язання, є не правильним. У зв`язку з цим, висновки експерта від 24.05.2021 та 25.10.2019 підтверджують нанесення матеріальної шкоди державному бюджету у розмірі 155 174, 13 грн.

Разом з тим апелянти зазначають, що матеріалами кримінального провадження доводиться, що дата першої реєстрації транспортного засобу MAN є 15.03.2011 відповідно до наданої ТОВ «МАН Трак енд Бас Юкрейн» відповіді від 22.10.2018.

Посилаючись на вищенаведене, апелянти просять вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України та на підставі ч.5 ст.74 КК України, - звільнити від покарання у зв`язку із закінченням строків давності. Також просять суд під час апеляційного розгляду, у зв`язку з неналежною оцінкою доказів судом першої інстанції, у відповідності до вимог ч.3 ст. 404 КПК України повторно дослідити наступні докази: довідку за результатами аналітичного дослідження щодо недоплати митних платежів до Державного бюджету України від 18.08.2020; висновок судово-економічної експертизи документів №3742/3743-19 від 25.10.2019; висновок судово-економічної експертизи №СЕ-19/111-21/12999-ЕК від 24.05.2021; відповідь на запит від ТОВ «МАН Трак енд Бас Юкрейн» №105 від 22.10.2018; перелік митних формальностей за ВМД №205070000/2016/051341.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційних скарг, прокурора, який підтримав подані апеляції в повному обсязі та просив задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які вважали скарги безпідставними та просили залишити їх без задоволення, а оскаржуваний вирок, - без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить до наступного висновку.

Апеляційний суд надаючи оцінку оскаржуваному вироку на предмет його законності, обґрунтованості і вмотивованості в розумінні ст.370 КПК України зазначає наступне.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст.2 КПК).

За положеннями ст.370 КПК України як обвинувальний, так і виправдувальний вирок повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 17 КПК України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно правового змісту норм ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 62 Конституції України гарантує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на його користь, саме у цьому полягає основоположний принцип презумпції невинуватості.

Відповідно до положень ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, покладається на слідчого та прокурора і, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 20.10.2011 в справі №1-31/2011, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, отримані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та постанови законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до роз`яснень викладених у п.17, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду справ при винесенні вироків» №5 від 29.06.1990, в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. При постановленні вироку суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Положення ст.370, 373 КПК України регламентують, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього кодексу. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, у правовій державі при ухваленні судового рішення не допускається обвинувальний ухил, по суті якого кожен, хто постав перед судом повинен бути визнаний винним, а навпроти гарантується та усіляко забезпечується презумпція невинуватості особи. Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу. При цьому, саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється, якщо не буде доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами п.1 ч.3 ст.374 КПК України у разі визнання особи виправданою, у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

Апеляційним судом встановлено, що ухвалюючи виправдувальний вирок, суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи у поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч.2 ст.22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, ретельно перевірив представлені сторонами докази, у тому числі й ті, на підставі яких було пред`явлено обвинувачення ОСОБА_7 навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них з точки зору належності, допустимості та достовірності.

При цьому, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішенні у справі» Бочаров проти України від 17.03.2011 (остаточне 17.06.2011) в п.45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 у справі» Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Стороною обвинувачення ОСОБА_7 ставиться у обвинувачення вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.367 КК України, тобто неналежне виконання ним як службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди державним інтересам.

Виправдовуючи ОСОБА_7 суд першої інстанції з достатньою повнотою мотивував своє рішення та вказав, що наданими стороною обвинувачення доказами, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, не доведено поза розумним сумнівом, що в його діянні є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 своєї вини у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав і, окрім іншого по суті показав, що митне оформлення він здійснював відповідно до вимог чинного митного законодавства на підставі наданих йому документів. Резервний метод визначення митної вартості застосовується у випадку неможливості застосування попередніх методів визначення митної вартості. Цей метод у даному випадку був застосований, так як митний брокер не зміг встановити митну вартість за попередніми методами визначення митної вартості. Основним методом визначення митної вартості є перший метод, тобто - метод за ціною угоди. При цьому, методи визначення митної вартості обирає сам брокер. Достовірність задекларованої митної вартості він перевіряв шляхом співставлення відомостей митної декларації з інформацією ЄАІС Держмитслужби щодо цін на транспортний засіб. Цю інформацію співставив з наданим йому інвойсом. Самі ж технічні характеристики транспортного засобу перевіряв на підставі інших документів, а саме - технічного паспорта та довідки експерта. При цьому, перевірку інвойсу шляхом направлення запиту іншим установам і, зокрема представнику МАН Україна не проводив, оскільки інформація, яка містилась в наданих для оформлення йому документах, не потребувала додаткових перевірочних заходів. В митній декларації брокером було зазначено шостий метод визначення митної вартості. Тому він при перевірці цих відомостей перевірив контракт та інвойс чи не було інших складових митної вартості, страхування чи транспортних витрат. Перевірка в цій частині обмежилась співставленням відомостей у наданих документах. Окрім того, показав, що згідно з МК України здійснювати додаткові перевірочні заходи такі, як направлення запитів, витребування додаткових документів можуть лише за наявності для того підстав, однак таких не було. Додав, що декларація країни відправлення може витребовуватись за наявності якихось розбіжностей в документах, але ним таких виявлено не було. При цьому, він не пам`ятає чи користувався та чи працював з базою ЄУВІТ. Також, оскільки ним не було виявлено ніяких невідповідностей, то додаткові підрозділи для перевірки ним не залучались. Не було у нього також жодних підстав для направлення будь яких запитів для отримання додаткової інформації. Крім того, показав, що відповідно до методики товарознавчої експертизи деякі виробники зазначають у десятій цифрі ВІН-номера календарний або модельний рік виготовлення транспортного засобу. Проте, у Державній митній службі немає інформації про те хто з виробників застосовує таке кодування. У даному випадку, відповідно до методики проведення експертиз мова йде про дату першої реєстрації, чи дату початку експлуатації транспортного засобу. Саме ця дата має значення для нарахування акцизу. І в цій методиці зазначено, що такою датою є дата, зазначена в технічному паспорті транспортного засобу або дата видачі технічного паспорту. У даному випадку було долучено довідку експерта, тобто спеціаліст визначав дату виготовлення транспортного засобу. Це є офіційний документ і митний орган приймає його до уваги. Також він показав, що на митному посту «Луцьк» немає можливості для перевірки технічних паспортів на предмет їх підроблення. Щодо митного оформлення транспортного засобу, про який йде мова в даному провадженні, митницею проводилась перевірка, але будь яких порушень, як принаймні йому відомо, - не встановлено.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, винуватість ОСОБА_7 стороною обвинувачення обґрунтовувалась показаннями свідків та письмовими доказами, які досліджувались безпосередньо в судовому засіданні. Так, судом досліджено:

- показання свідка ОСОБА_14 , який суду показав, що він перебував на посаді головного державного інспектора контрольно-ревізійного відділу організаційно контрольного управління ГУ ВБ ДФС України, та відповідно до посадової інструкції був уповноважений на проведення аналітичного дослідження. Зазначив про те, що розрахунок платежів проводився із застосуванням одної із карток єдиної автоматизованої інформаційної системи. Складена ним довідка в ході даного аналітичного дослідження свідчить про різницю платежів до державного бюджету. Станом на складання аналітичного дослідження відповідно до розписаного ним документу він встановив суму недобору митних платежів, перше це був знак порушення пункту дослідження. Також показав, що митні платежі сплачує суб`єкт зовнішньої економічної діяльності, імпортер, не інспектор майна. Йому не відомо чи вжила заходів держава, щоб стягнути з імпортера недобору митних платежів.;

- показання свідка ОСОБА_15 , який показав, що він працює на посаді керівника відділу після продажного обслуговування ТОВ «Ман Трак енд Бас Юкрейн». Він не пам`ятає суть справи, але знає що це стосується кількох автомобілів, про які компанія отримала запит від прокуратури та надала відповідь. Додав, що компанія ТОВ «Ман Трак енд Бас Юкрейн» є офіційна дочірня компанія заводу виробника транспортних засобів марки «МAN», вони є фактично його структурним підрозділом. В його компетенцію входить робота щодо дати випуску та дати першої реєстрації автомобілів марки «MAN». На його думку, відповідь від 22.10.2018 надана на запит Офісу Генеральної прокуратури містить достовірні данні. Інформацію щодо дати виготовлення та дати першої реєстрації автомобіля марки «МAN», вони отримують через сервіс портал, це внутрішній портал заводу виробника. Якщо автомобіль зареєстрований, є технічний паспорт, відповідна дата фіксується в технічному паспорті, з нього інформація переноситься до системи заводу виробника, таким чином завод розуміє, що транспортний засіб зареєстрований і на нього починається гарантійний період. Дата реєстрації та початок гарантії - вони тотожні. Інформація щодо дати першої реєстрації експлуатації транспортного засобу є похідною від інформації, що міститься в технічному паспорті. Інформація щодо реєстрації транспортного засобу береться з сервісного порталу, до якого інформація потрапляє з технічного паспорту. Інформація щодо транспортного засобу, яка потрапляє до виробника, підтверджується наявністю копії, сканкопії документу, на підставі якого ця інформація вноситься до сервісного порталу. Додав, що принципи наповнення системи інформацією чи то для України, чи то для ФР Німеччини однакові.;

- лист Офісу Генерального прокурора №31/5-28621-17 від 07.08.2020 (№31/5-73996вих.20), адресований начальнику ГУ ВБ ДФС України щодо залучення спеціаліста з питань митної справи;

- лист ГУ ВБ ДФС України від 13.08.2020 №3722/5/99-99-11-01-16, адресований Офісу Генерального прокурора щодо особи спеціаліста та його контактних даних;

- лист Офісу Генерального прокурора №31/2/2-28621-17 від 17.08.2020, адресований ГУ ВБ ДФС України щодо проведення аналітичного дослідження щодо митного оформлення транспортних засобів;

- лист ГУ ВБ ДФС України від 19.08.2020 №3782/5/99-99-11-01-16, довідка за результатами аналітичного дослідження щодо недоплати митних платежів до Державного бюджету України від 18.08.2020 з додатком - розрахунок платежів за МД №205070000/2016/051341 від 28.12.2016. З цієї довідки вбачається, що митна вартість транспортного засобу марки MAN ідентифікаційний номер НОМЕР_1 при митному оформленні визначена за 6 (резервним) методом, відповідно до пп.г п.1.2. ст.57 МК України та складає 341238, 97 грн. Сума митних платежів складає 113132, 04 грн., з яких акциз 3279, 64 грн. Відповідно до сканкопій великого та малого брифів, виданих реєстраційним органом Німеччини і, які подані до митного оформлення декларантом, датою першої реєстрації транспортного засобу є 15.02.2012. Однак, відповідно до листа ТОВ «МАН Трак енд Бас Юкрейн» від 22.10.2018 №105, датою першої реєстрації транспортного засобу є 15.03.2011. Згідно п.14.1.251 ст.14 ПК України, транспортні засоби, що використовувалися, - транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспорті засоби. Згідно з положеннями п. 29.1 ст.29 та п.215.3.5-2 ст.215 ПК України, ставки податку для транспортних засобі, що відповідають коду 8704 згідно з УКТ ЗЕД, застосовується для автомобілів, що використовувалися з 5 до 8 років з коефіцієнтом 40, а для автомобілів, що використовувалися понад 8 років з коефіцієнтом 50. Враховуючи викладене, вказаний транспортний засіб являється таким, що використовувався понад 5 років, тому повинен застосовуватися коефіцієнт 40 до ставки акцизного податку, тобто 1,04 EUR за 1 см? об`єму циліндрів двигуна, замість 0,026 EUR за 1 см? об`єму циліндрів двигуна. Таким чином, сума митних платежів повинна складати 268306,17 грн., з яких 132591,41 грн. акциз. Різниця митних платежів складає 155174,13 грн.;

- запит Генеральної прокуратури України від 24.09.2018 №17/1/4-28621-17, адресований ТОВ «МАН Трак енд Бас Юкрейн» щодо надання відомостей про дату виготовлення та першої реєстрації транспортного засобу марки MAN ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ;

- відповідь ТОВ «МАН Трак енд Бас Юкрейн» №105 від 22.10.2018 на вказаний вище запит Генпрокуратури, з якого вбачається, що згідно заводської бази MAN датою виготовлення транспортного засобу марки MAN ідентифікаційний номер НОМЕР_1 є 18.02.2011, а датою першої реєстрації (введення в експлуатацію, початок гарантійного періоду) 15.03.2011;

- супровідний лист Генеральної прокуратури України від 07.08.2019 №17/1/4-28621-17, адресований Дніпропетровському НДІСЕ МЮ України та постанова про призначення технічної експертизи документів від 07.08.2019 і, зокрема реєстраційних документів транспортного засобу марки MAN ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ;

- висновок експерта за результатами проведення судово-технічної експертизи документів від 25.10.2019 №3742/3743-19 з додатками (свідоцтво про реєстрацію ТЗ) та супровідними листами та актом прийому-передачі. З резолютивної частини висновку вбачається таке:

* (по питанню №1). Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_2 на вантажний автомобіль марки «MAN» PZ2921W, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 за своїми характеристиками не відповідає ознакам захисту аналогічному бланку даного виду, що викладені в спеціалізованому програмному забезпеченні (інформаційно-довідкова система) «Secure Documents Ultimate Forensic»;

* (по питанню №2). В свідоцтві про реєстрацію даного транспортного засобу ознак будь-яких змін первинного змісту документу не виявлено;

* (по питанню №3). На передньому форзаці свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_2 на вантажний автомобіль марки «MAN» PZ2921W, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , розташований один відтиск штампу «під митним контролем», що нанесений рельєфним кліше прямокутної форми фарбувальною речовиною червоного кольору;

* (по питанню №4). В датах «15/02/2012», розташованих в графах «…» на передньому форзаці свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_2 на вантажний автомобіль марки «MAN» PZ2921W, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ознак будь-яких змін первинного змісту не виявлено.

У висновку експерта також зазначено наступне: «Оскільки запитувані зразки бланків справжніх документів з такими самими поліграфічними даними, що знаходяться (знаходились) в офіційному обігу уповноважених органів Бельгії та технічний опис елементів захисту в зразках бланків справжніх документів, що знаходяться (знаходились) в офіційному обігу уповноважених органів Бельгії не надані, поставлені питання №1, 5 «чи відповідають бланки реєстраційних документів уповноважених органів Бельгії, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_2 на вантажний автомобіль марки «MAN» PZ2921W, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , …., зразкам бланків даного виду, які знаходяться (знаходились) в офіційному обігу уповноважених органів Бельгії?» вирішувались в частині ознак, зазначених в аналогічному бланку реєстраційних документів уповноважених органів Бельгії, що міститься в спеціалізованому програмному забезпеченні (інформаційно-довідкова система) «Secure Documents Ultimate Forensic»;

- свідоцтво №20 381274 про реєстрацію транспортного засобу марки MAN ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ;

- копія листа Волинської митниці ДФС від 08.10.2018 № 843/11/03-70-71;

- копії митної декларації №205070000/2016/051341, з якої вбачається, що 28.12.2016 декларантом ПП «АВТОІМПОРТГРУП» ОСОБА_16 до митних органів подано митну декларацію типу ІМ40ДЕ №205070000/2016/051341 щодо митного оформлення ввезеного в Україну товару «автомобіль вантажний, бортовий тентований, дві осі, призначений для перевезення вантажів по дорогах загального користування, бувший у використанні: марка MAN, - модель TGL 8.220, - календарний виготовлення: 2012, модельний рік виготовлення: 2012, - № кузова WMAN13ZZ4BY261127, - тип двигуна: дизельний, - № двигуна D0834 CR, - об`єм двигуна: 4580 см3, потужність: 162 кВт тип кузова: - бортовий тентований, - кількість місць включаючи місце водія: 2, - колісна формула: 4х2, - вантажопідйомністю: 2190 кг, - маса в разі повного навантаження: 7490 кг, - категорія ТЗ за документами виробника: виготовлений на базі вантажного автомобіля. Виробник: MAN NUTZFAHRZEUGE AG. DE. Торговельна марка: «MAN». Ціна товару 2600 EUR, курс валюти 27,54148 грн. Митну вартість товару імпортер визначив за 6 (резервним методом) на рівні 341238, 97 грн. (графа 43, 46 МД). Нараховано та сплачено (графа 47 МД): 021 ввізне мито в сумі 34123, 90 грн.; 085 акцизний збір в сумі 3279, 64 грн.; 028 податок на додану вартість в сумі 75728, 50 грн.

Разом з митною декларацією подано (графа 44 МД): 1701 - акт про проведення огляду від 26.12.2016 №205070000/2016/051131; 2800 - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 15.02.2012 № 430273170; 3015 - висновок про якісні та кількісні характеристики транспортного засобу від 12.12.2016 № 646-L; 3105 - рахунок-фактура (інвойс) від 09.12.2016 № 12-09-0148; 4100 - зовнішньоекономічний договір (контракт) від 11.07.2016 № 07-11-16; 5504 інформація про позитивні результати радіологічного контролю від 09.12.2016 №3105; 7014 декларація про походження товару від 09.12.2016 № 12-09-0148; 9000 фото від 20.12.2016;

- копії рахунку-фактури (інвойс) від 09.12.2016 №12-09-0148, за якою ПП «АВТОІМПОРТГРУП» відповідно до договору №07-11-16 від 11.07.2016 придбало у «UNOWEST INDUSTRIAL LIMITED PARTNERS» транспортний засіб MAN 2012 року виготовлення, № кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 4580, вартістю 2600 Євро.

- копії доручення від 10.12.2016 за яким «UNOWEST INDUSTRIAL LIMITED PARTNERS» уповноважує ОСОБА_17 на виконання договору №07-11-16 від 11.07.2016 щодо доставки в Україну транспортного засобу WMAN13ZZ4BY261127.

- копії довіреності від 10.05.2016 за якою ОСОБА_18 уповноважується на керування транспортними засобами довірителя;

- копії акту митного огляду транспортного засобу від 26.12.2016 №205070000/2016/051131 з додатком, з яких вбачається, що 26.12.2016 головний державний інспектор ОСОБА_19 провів огляд транспортного засобу MAN, номер НОМЕР_3 , WMAN13ZZ4BY261127 із застосуванням фотографування, 10 кадрів. Підставою для огляду є «спрацювання ризиків АСАУР»;

- копії попередньої декларації від 11.12.2016;

- копії протоколу зважування транспортного засобу від 10.12.2016;

- копії висновку експертного дослідження від 12.12.2016 №646-L, виданого експертом ПП «АС ЕКСПЕРТ» ОСОБА_20 . Замовником експертизи є ПП «АВТОІМПОРТГРУП». Завданням експерту є проведення дослідження автомобіля MAN на предмет встановлення типу ТЗ, номера кузова, країни виробника, об`єму двигуна та року виготовлення. Номер кузова автомобіля WMAN13ZZ4BY261127, рік виготовлення 2012 рік, модельний рік виготовлення 2012 рік, об`єм двигуна - 4580 см3;

- копії заяви від 23.09.2017 №126454323 на реєстрацію автомобіля MAN кузов НОМЕР_1 , 2012 року виготовлення, ввезеного з-за кордону;

- копії митної декларації №205070000/2016/048658;

- копії договору купівлі-продажу від 23.09.2017 №241 транспортного засобу MAN кузов НОМЕР_1 , 2012 року випуску;

- копії акту огляду від 23.09.2017 №7351/17/000337 реалізованого транспортного засобу MAN кузов НОМЕР_1 , 2012 року випуску;

- копії акту приймання-передачі №241 від 23.09.2017;

- копії картки №122145253 національної автоматизованої системи ДАІ МВС України.

- копії сертифікату відповідності №UA.004.05521-17 з додатком;

- запит Генеральної прокуратури України від 25.10.2018 №17/1/4-28621-17 та відповідь Волинської митниці від 29.10.2018 №951/11/03-70-19, якою підтверджено сплату митних платежів ПП «АВТОІМПОРТГРУП» за митною декларацією №205070000/2016/051341, а саме: 021 ввізне мито в сумі 34123, 90 грн.; 085 акцизний збір в сумі 3279, 64 грн.; 028 податок на додану вартість в сумі 75728, 50 грн.;

- супровідний лист Генеральної прокуратури від 17.03.2021 №31/2/1-28621-17, постанова прокурора про призначення судово-економічної експертизи від 17.03.2021, супровідний лист до висновку експертизи від 26.05.2021, довідка про витрати та висновок експерта від 24.05.2021 №СЕ-19/111-21/12999-ЕК. Відповідно до висновку експерта: 1.Висновки довідки головного державного інспектора контрольно-ревізійного відділу організаційно-контрольного управління ГУ ВБ ДФС від 18.08.2020 щодо розрахунку недоборів платежів (розрахунку різниці митних платежів), що призвело до нанесення матеріальної шкоди (збитків) Державному бюджету України, за МД від 28.12.2016 №UA205070000/2016/051341 під час поміщення у митний режим імпорту транспортного засобу з номером кузова: НОМЕР_1 , з урахуванням фактичної дати першої реєстрації транспортного засобу 15.03.2011, встановленої на підставі офіційної відповіді ТОВ «МАН Трак енд Бас Юкрейн» (вих.№ 105 від 22.10.2018) та висновку експерта Дніпропетровського НДІСЕ МЮ України за результатами проведення технічної експертизи документів №3742/3743-19 від 25.10.2019, підтверджуються розрахунково в загальній сумі 155174, 13 грн. 2.Розмір задекларованих податкових зобов`язань в графі 47 «нарахування платежів» при митному оформленні транспортного засобу за митною декларацією від 28.12.2016 №205070000/2016/051341 з урахуванням фактичної дати першої реєстрації транспортного засобу 15.03.2011, встановленої на підставі офіційної відповіді ТОВ «МАН Трак енд Бас Юкрейн» (вих. №105 від 22.10.2018) та висновку експерта Дніпропетровського НДІСЕ МЮ України за результатами проведення технічної експертизи документів №3742/3743-19 від 25.10.2019, документально не підтверджується;

- клопотання про проведення обшуку від 09.10.2018, ухвала слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , протокол обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 від 19.10.2018 з додатками. Так, у ході обшуку виявлено та вилучено оригінали та копії документів, три мобільні телефони та грошові кошти в сумі 6800 доларів США;

- постанова слідчого від 19.10.2018 про визнання вилучених під час обшуку грошових коштів речовими доказами. Як підставу визнання грошових коштів речовими доказами слідчий зазначив, що дані грошові кошти одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та є доходом від них;

- клопотання слідчого про арешт вилучених під час обшуку грошових коштів від 19.10.2018, ухвала слідчого судді про накладення арешту на грошові кошти від 20.10.2018, копія рапорту про передачу грошових коштів, копія акту приймання-передавання №219 від 07.11.2018, копія акту надання послуг №219 від 07.11.2018, ухвала слідчого судді про скасування арешту від 28.05.2020, клопотання прокурора про накладення арешту, ухвала слідчого судді від 26.03.2021 про накладення арешту на грошові кошти;

- постанова слідчого від 30.10.2018 про визнання вилучених під час обшуку мобільних телефонів речовими доказами;

- протокол додаткового огляду мобільних телефонів від 30.10.2018 з додатками;

- протокол огляду, речей вилучених під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 від 19.10.2018;

- копії запитів Генеральної прокуратури України від 25.09.2018 та від 05.10.2018 до ТОВ «МАН Трак енд Бас Юкрейн» та відповіді на запит від 22.10.2018, у тому числі з додатками;

- копія наказу Волинської митниці ДФС від 06.08.2015 №835-о, копія посадової інструкції державного інспектора митного поста «Луцьк» Волинської митниці ДФС від 15.11.2016;

- копія наказу Волинської митниці ДФС від 29.11.2016 №603, копія положення про митний пост «Луцьк» Волинської митниці ДФС, копії положень про відділ митного оформлення №1 та №2 митного поста «Луцьк»;

- запит Державного бюро розслідувань від 14.09.2021 №10-5-03-03-22087 до Державної митної служби України. Відповідь Державної митної служби України від 30.09.2021 № 08-4/19-01/8.14/9068 про те, що після завершення митного оформлення транспортного засобу WMAN13ZZ4BY261127 за митною декларацією №UA205070000/2016/051341 додаткові форми митного контролю не вживались. За вищевказаною митною декларацією перевірки діяльності ПП «АВТОІМПОРТГРУП» з питань митної справи не проводились.

Також судом першої інстанції були досліджені надані стороною захисту докази, як на підставу спростування доводів сторони обвинувачення щодо пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення за ч.1 ст.367 КК України, а саме: адвокатські запити від 07.09.2021 та 16.09.2021 та відповіді на них від 10.09.2021 №7.3-15/2823, від 14.09.2021 №15/15-01-02/13/3890 та від 22.09.2021 №14834/6/03-20-07-06-06. Із зазначених відповідей від ГУ ДПС у Волинській області вбачається, що ГУ ДПС у Волинській області не проводило перевірку ПП «АВТОІМПОРТГРУП» з питань дотримання вимог законодавства України в частині перевірки повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією №205070000/2016/051341 від 28.12.2016.

Суд першої інстанції дослідивши безпосередньо в судовому засіданні вищенаведені докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, надав їм остаточну оцінку з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності.

Так, із досліджених доказів судом першої інстанції встановлено те, що 28 грудня 2016 року державний інспектор митного поста «Луцьк» ОСОБА_7 на підставі митної декларації типу ІМ40ДЕ № 205070000/2016/051341 та доданих до неї документів, здійснив митне оформлення автомобіля марки «MAN», номер кузова НОМЕР_1 . У ході митного оформлення ПП «АВТОІМПОРТГРУП» сплачено ввізне мито в сумі 34 123, 90 грн.; акцизний збір 3279,64 грн.; податок на додану вартість 75 728,50 грн.

За пред`явленим обвинуваченням, інспектор ОСОБА_7 під час митного оформлення цього транспортного засобу не вчинив інших додаткових дій, які призвели до заподіяння істотної шкоди державі, кваліфікувавши його дії за ч.1 ст.367 КК України.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не було доведено необхідності вчинення митним інспектором ОСОБА_7 під час оформлення транспортного засобу інших додаткових дій, невчинення яких, призвело до заподіяння істотної шкоди державі.

З огляду на це, місцевий суд виправдав ОСОБА_7 на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, тобто за недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

Прокурори у поданих апеляційних скаргах не погоджуються з таким рішенням місцевого суду, оскільки вважають його незаконним та необґрунтованим.

Відповідно до приписів ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Отже, перевіряючи апеляційні доводи, що наведені прокурорами в апеляційних скаргах, які фактично є аналогічними за мотивами, колегія суддів зазначає наступне.

За ст.367 КК України кримінальна відповідальність настає за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

Передбачений ч.1 ст.367 КК України склад кримінального правопорушення містить такі обов`язкові елементи, як: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єктивна сторона, суб`єкт. При цьому, службова недбалість належить до кримінальних правопорушень з матеріальним складом, який визнається закінченим з моменту заподіяння істотної шкоди, яка у 100 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Системний аналіз положень ст.367 КК дає підстави вважати, що відповідальність за цією нормою настає лише у випадку, якщо дії, невиконання чи неналежне виконання яких спричинило передбачені в зазначеній статті наслідки, входили у коло службових обов`язків цієї службової особи, або якщо обов`язок діяти відповідним чином юридично був включений (законом, указом, постановою, наказом, інструкцією тощо) до кола службових повноважень такої особи.

Службова недбалість - це кримінальне правопорушення, яке може бути вчинене лише з необережності. Його об`єктивна сторона включає в себе такі складові: 1) діяння у формі невиконання чи неналежного виконання службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них (дія чи бездіяльність); 2) суспільно небезпечні наслідки у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб; 3) причинний зв`язок між діянням (бездіяльністю) та наслідками

Отже, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.367 КК України визнається закінченим з моменту заподіяння істотної шкоди. Відсутність таких наслідків може свідчити про вчинення службовою особою лише дисциплінарного чи адміністративного проступку.

При цьому, як зазначив Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду в постанові від 27.10.2020 у справі №712/17490/14-к, у вироку (ухвалі) має бути чітко встановлено і доведено, що саме вчинення того чи іншого службового злочину стало причиною відповідних наслідків. Обчислення їх розміру, на думку суду, має бути належним чином підтверджено (у тому числі цивільним позовом, як підтвердження факту та розміру реальної майнової шкоди) та не викликати сумніву.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що сторона обвинувачення на підтвердження завдання істотної шкоди внаслідок зазначеної в обвинувальному акті бездіяльності інспектора митниці ОСОБА_7 посилалася на довідку головного державного інспектора контрольно-ревізійного відділу організаційно-контрольного управління ГУ ВБ ДФС від 18.08.2020 та висновок експерта від 24.05.2021 №СЕ- 19/111- 21/12999-ЕК.

Суд першої інстанції у своїх висновках зазначив, що така довідка та висновок експерта не можуть бути доказами факту несплати податків і відповідно завдання істотної шкоди інтересам держави, оскільки основним джерелом встановлення обставин, що можуть свідчити про несплату податків може бути лише акт перевірки, складений за результатами проведеної податкової перевірки або в порядку митного контролю.

Апеляційний суд такі висновки місцевого суду вважає правильними з огляду на таке.

Виходячи з аналізу положень ПК України та МК України, колегія суддів зазначає про те, що контролюючими органами щодо визначення грошових зобов`язань (сум податків та зборів) є органи державної податкової та митної служб, які самостійно зобов`язані визначати суму таких зобов`язань, коли результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях. Для встановлення завищень або занижень податкових зобов`язань контролюючий орган проводить відповідну перевірку, за результатами якої складається акт перевірки.

Отже, в даному випадку надана стороною обвинувачення довідка головного державного інспектора контрольно-ревізійного відділу організаційно-контрольного управління ГУ ВБ ДФС від 18.08.2020 «За результатами аналітичного дослідження щодо недоборів платежів до Державного бюджету України», яка фактично проведена на виконання листа прокурора у кримінальному провадженні, дійсно не може бути належним доказом, який підтверджує існування несплати податків та відповідно завдання істотної шкоди інтересам держави.

Також не може бути належним доказом цього й висновок експерта від 24.05.2021 №СЕ- 19/111- 21/12999-ЕК, оскільки як правильно зазначив місцевий суд, він дійсно не підтверджує грошових зобов`язань, так як не визначає їх розміру, а лише вказує, що висновки вищевказаної довідки головного державного інспектора контрольно-ревізійного відділу організаційно-контрольного управління ГУ ВБ ДФС від 18.08.2020 підтверджуються розрахунково в загальній сумі 155174, 13 грн., з урахуванням першої дати реєстрації транспортного засобу - 15.03.2011.

Водночас, слід зазначити, що стороною обвинувачення не доведено, що датою першої реєстрації автомобіля є саме 15.03.2011, а сам лист ТОВ «МАН Трак енд Бас Юкрейн» №105 від 22.10.2018, поданий нею в якості доказу першої реєстрації автомобіля, ставиться у противагу поданому до митного оформлення технічному паспорту на автомобіль №20 381274, законність походження якого, у тому числі його підробки, стороною обвинувачення жодним чином не спростована. Водночас, матеріали кримінального провадження містять висновок експертного дослідження №646-L від 12.12.2016, де роком виготовлення транспортного засобу зазначено 2012 рік, який подавався до митної декларації разом з технічним паспортом на транспортний засіб та іншими документами.

Сам же висновок експерта від 25.10.2019 №3742/3743-19 судово-технічної експертизи документа, тобто свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , за його зробленими висновками у їх сукупності, на думку колегії суддів, не може свідчити про незаконність цього документу.

При цьому, слід зазначити, що стороною обвинувачення не було надано відомостей з реєстру уповноважених реєстраційних органів країни реєстрації автомобіля, де були б зазначені відомості про дату першої реєстрації транспортного засобу, оскільки, як пояснив свідок ОСОБА_15 (керівник після продажного обслуговування ТОВ «МАН Трак енд Бас Юкрейн»), інформація щодо дати першої реєстрації транспортного засобу є похідною від інформації, що міститься в технічному паспорті, тобто до реєстру вона вноситься на підставі відповідних документів про реєстрацію уповноваженими реєстраційними органами в будь-якій країні.

Тому, апеляційний суд повністю погоджується з висновками місцевого суду про те, що подані стороною обвинувачення документи як на підставу дати першої реєстрації транспортного засобу та спричинення істотної шкоди, не доводять існування наслідків, які виникли в результаті бездіяльності службової особи, тобто завдання істотної шкоди, чим і спростовуються доводи прокурорів у поданих апеляційних скаргах в цій частині.

Що стосується апеляційний доводів прокурорів про те, що ОСОБА_7 не було виконано згенерованої обов`язкової для виконання форми митного контролю 105-2 контроль правильності визначення митної вартості товарів, то апеляційний суд зазначає наступне.

Дійсно, така форма була згенерована із системи АСАУР «Перелік митних формальностей» за ВМД ІМ40ДЕ № 205070000/2016/051341, де зазначено про те, що: «Товари №(1). Можливе заниження митної вартості товару. Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості, звернувши увагу на вартість ідентичних або подібних товарів. Перевірити дані електронного інвойсу. Провести перевірку відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів. У випадках, передбачених ч.3, 4 ст.53 МК України здійснити запит додаткових документів. У випадках, передбачених ч.6 ст.55 МК України, прийняти рішення про коригування митної вартості. Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до ч.3 та 4 ст.53 МК України.

Водночас, з примітки цієї форми митного контролю вбачається, що митну вартість перевірено відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу ДФС України від 11.09.2015 №689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» та здійснено перевірку визначення митної вартості товару шляхом перевірки числового значення відповідно до пошкоджень, технічного стану та показника одометру. Митну вартість визначено на підставі поданих документів.

Надаючи суду першої інстанції покази ОСОБА_7 показав, що митне оформлення здійснював у відповідності до вимог чинного законодавства. При цьому, ним не було виявлено будь-яких підстав для здійснення додаткових перевірочних заходів таких як направлення запитів, витребування додаткових документів. Сама ж декларація країни відправлення також не витребовувалась, так як жодних розбіжностей в документах виявлено не було. Не було у нього також жодних підстав для направлення будь яких запитів для отримання додаткової інформації.

З огляду на вищевикладене, апеляційні доводи прокурорів про те, що внаслідок службової недбалості ОСОБА_7 під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості транспортного засобу, не було прийнято визначене ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості даного товару, є безпідставними, оскільки перевірку було проведено, а необхідності для проведення додаткових перевірочних заходів ним не було встановлено.

Відповідно неспроможними є апеляційні доводи про те, що ОСОБА_7 не направив письмової вимоги до ПП «АВТОІМПОРТГРУП» про надання копії митної декларації країни відправлення транспортного засобу, а також не залучив спеціаліст та експертів відповідних підрозділів для визначення календарного року транспортного засобу, оскільки як встановлено вище, у ОСОБА_7 при митному оформленні будь-яких розбіжностей, у тому числі й щодо дати першої реєстрації транспортного засобу, в документах виявлено не було. При цьому, слід зазначити, що за положеннями ч.3 ст.334 МК України відомості з офіційних документів, наданих для митного контролю та/або митного оформлення, не потребують додаткового підтвердження.

Щодо апеляційний доводів сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_7 завершив митне оформлення транспортного засобу, визначивши заявлену декларантом митну вартість товару за резервним методом відповідно до ст.64 МК України без проведення попередньої процедури консультації з органом доходів і зборів та без документального підтвердження правильності її обчислення в сумі 341238,97 грн., колегія суддів вважає їх неспроможними, оскільки як окрім іншого зазначив суд першої інстанції, із наданих Волинською митницею відповідей вбачається, що перевірка у порядку ст.345 МК України в цій частині не проводилась та будь-які рішення про коригування митної вартості не приймались. Тобто жодних доказів щодо невідповідності розміру митної вартості стороною обвинувачення надано не було.

Окрім того, апеляційний суд вважає безпідставним твердження апелянтів про те, що місцевий суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону з посиланням на зазначення різних підстав для виправдання ОСОБА_7 , оскільки як вбачається з мотивувальної частини вироку, місцевий суд прийшов до висновку про виправдання ОСОБА_7 на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, що фактично і зазначено в резолютивній частині цього рішення. На переконання суду, у змісті вироку цілком зрозуміло викладено підстави та мотиви виправдання ОСОБА_7 , які іншому розумінню не піддаються. Той факт, що суд в резолютивній частині зазначивши правову підставу виправдання п.3 ч.1 ст.373 КПК України і при цьому вказавши про недоведеність у вчиненні кримінального правопорушення, а не про недоведеність в діянні складу кримінального правопорушення, колегія суддів вважає помилковим, що не може в даному випадку розцінюватись істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що тягне скасування судового рішення, оскільки посилання на процесуальну норму закону є правильним та повністю відповідає мотивувальній частині оскаржуваного вироку.

Водночас, на переконання апеляційного суду апеляційні доводи прокурорів про необхідність повторного дослідження певної частини доказів апеляційним судом не ґрунтується на законі з огляду на таке.

Положеннями ст.404 КПК України чітко регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення місцевого суду в межах апеляційної скарги. За клопотанням учасників судового провадження апеляційний суд зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, якщо суд першої інстанції дослідив їх неповністю або з порушеннями; апеляційний суд може дослідити докази, які не досліджувалися місцевим судом, виключно в разі, якщо учасники судового провадження заявляли клопотання про дослідження таких доказів під час розгляду в суді першої інстанції або якщо про них стало відомо після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Повнота дослідження судом апеляційної інстанції доказів щодо певного факту має бути забезпечена у випадках, коли під час апеляційного розгляду цей факт встановлюється в інший спосіб, ніж це було здійснено в суді першої інстанції.

Однак, на переконання колегії суддів апеляційного суду, заявляючи клопотання про повторне дослідження певної частини доказів встановлених під час судового розгляду, апелянтами не вказано як ці вимоги кореспондуються з приписами ч.3 ст.404 КПК України, оскільки не було зазначено обґрунтованих доводів про порушення, допущені судом першої інстанції при їх дослідженні, та не зазначено в апеляційних скаргах обґрунтованих мотивів невірної оцінки місцевим судом наданих стороною обвинувачення доказів, або не врахування будь-яких доказів.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що всі доводи апеляційних скарг прокурорів фактично зводяться до їх незгоди з висновками суду першої інстанції щодо оцінки доказів, які були досліджені судом та наведені у вироку.

А відтак, на думку колегії суддів апеляційного суду доводи апелянтів про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам у даному кримінальному провадженні не ґрунтуються на законі.

Таким чином, на думку апеляційного суду, місцевий суд вірно встановив, що у кримінальному провадженні не наведено належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, у якому він обвинувачується.

Колегія суддів оцінює покликання прокурорів щодо невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, як безпідставні та необґрунтовані, оскільки під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції встановлено, що судом при ухваленні оскаржуваного вироку належним чином дотримано вимог кримінального процесуального законодавства.

Будь-яких порушень кримінального або кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом встановлено не було.

Апеляційний суд не вбачає законних підстав для скасування оскаржуваного вироку з мотивів, наведених в апеляційних скаргах прокурорів.

Зважаючи на не встановлення у ході апеляційного розгляду підстав для скасування оскаржуваного вироку у зв`язку із прийняттям судом першої інстанції законного, вмотивованого та обґрунтованого рішення, колегія судів дійшла висновку про необхідність залишення апеляційних скарг прокурорів без задоволення, а оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 , та прокурора першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу генерального прокурора ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді