Справа № 462/7107/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/675/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 19 вересня 2024 року,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександропілля, Сєвєродонецького району, Луганської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст. 309 КК України до одного року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано до покарання, призначеного за даним вироком, невідбуте покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 03 червня 2024 року, перевівши, згідно зі ст. 72 КК України покарання у виді обмеження волі в покарання у виді позбавлення волі, та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк один рік один місяць.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , будучи засудженим 03 червня 2024 року Залізничним районним судом м. Львова за ч.1 ст. 309 КК України, протягом року після засудження за цією статтею, а саме 08 серпня 2024 року, близько 19.30 год., перебуваючи неподалік торгового центру, що за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, 226А, на тротуарі знайшов (придбав) полімерний зіп-пакет (згорток) із кристалоподібною речовиною. Зрозумівши, що це психотропна речовина, ОСОБА_6 вирішив зберігати її при собі, з метою власного вживання без мети збуту, заховавши знайдений пакет у ліву кишеню штанів. Того ж дня, в період часу з 21.25 год. до 21.33 год., ОСОБА_6 , зберігаючи при собі вказану речовину, перебуваючи неподалік торгового центру, що за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, 226А, був зупинений працівниками поліції, яким ОСОБА_6 добровільно видав полімерний пакет з пазовим замком, в якому знаходилась кристалічна речовина білого кольору, а саме особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP, загальною масою 0,1709 г.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини та правильності кваліфікації його дій, покликається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості.

Зазначає, що свою вину у вчиненому визнав повністю і щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, є внутрішньо переміщеною особою, має вищу освіту, не має наркотичної залежності.

Звертає увагу на свій молодий вік, а також те, що інкриміноване кримінальне правопорушення є нетяжким злочином.

Просить вирок Залізничного районного суду м. Львова від 19 вересня 2024 року змінити та призначити покарання за ч.2 ст. 309 КК України у вигляді штрафу.

Так, кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Вітрук проти України» від 16.09.2010, «Юртаєв проти України» від 31.01.2006 та інші).

Як вбачається з матеріалів справи, кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 19 вересня 2024 року було предметом перегляду в суді апеляційної інстанції за участю обвинуваченого ОСОБА_6 і останній в повній мірі реалізував своє право на захист та доступ до правосуддя.

За результатами апеляційного провадження постановлено ухвалу від 12 грудня 2024 року, яка скасована постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 15 липня 2025 року, що містить чіткі та однозначні висновки про застосування норм права у даному кримінальному провадженні, і призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

В подальшому, із 21 липня 2025 року призначено два судових засідання, в жодне з яких обвинувачений не з`явився і місце його перебування невідоме, однак, за інформацією прокурора, що підтверджується копією ухвали Франківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2025 року, ОСОБА_6 пред`явлено нове обвинувачення у кримінальному провадженні №0000207 за ч.2 ст. 309 КК України та постановлено здійснити привід останнього в судове засідання.

Відповідно до положень ч.4 ст. 401 КПК України обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, лише якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Відтак, з огляду на вищенаведене, оцінюючи правову та фактичну складність справи, характер обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, обсягу та специфіку процесуальних дій, колегія суддів вважає за доцільне проводити апеляційний розгляд у відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 , тобто у строк, що в даному конкретному випадку, є об`єктивно необхідним для розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про заперечення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Вина ОСОБА_6 за обставин, викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, слухання справи у суді першої інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за ст. 309 КК України.

Відтак, колегія суддів вважає, що відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, відсутні апеляційні підстави піддавати сумніву правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження та правову кваліфікацію.

Так, згідно вимог ст.ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначення покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення та інші обставини.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого у період іспитового строку за попереднім вироком кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин і призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у межах санкції ч.2 ст. 309 КК України, що відповідає вимогам ст.ст. 50, 65, 71, 72 КК України та є необхідне й достатнє для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Ті, пом`якшуючі покарання обставини, на які покликається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі, місцевим судом теж враховані.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Залізничного районного суду м. Львова від 19 вересня 2024 року відносно ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4