Справа № 642/875/23
№ 1-кп/183/758/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року Дніпропетровська обл.,

м. Самар

Колегія суддів Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю - секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000873 від 17.10.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Куп`янськ, Харківської обл., громадянки України, не одруженого, із вищою освітою, не працює, одружена, має двох дітей, один з яких неповнолітній, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

До суду надійшло клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 на строк 60 днів.

В обґрунтування клопотання зазначено, що наказом начальника Головного управління Державної податкової служби в Харківській області № 11-о/ВП від 12.01.2021, ОСОБА_7 призначено на посаду головного державного інспектора Куп`янського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб Головного управління Державної податкової служби у Харківській області.

У період збройного конфлікту, 27.02.2022 збройними силами країни агресора РФ окуповано місто Куп`янськ Харківської області.

У період часу з кінця квітня по вересень 2022 року (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_7 , перебуваючи на тимчасово окупованій території міста Куп`янськ Харківської області, в невстановленому в ході досудового розслідування місці, будучи працівником правоохоронного органу України, протиправно, умисно, за власним бажанням, не маючи на те відповідних встановлених законодавством повноважень, без отримання будь-яких вказівок від керівництва Державної податкової служби України, з метою надання допомоги ворожій державі РФ та заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній, економічній та інформаційній безпеці України, в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, вступила у контакт з невстановленими в ході досудового розслідування представниками збройних формувань РФ на території міста Куп`янськ Харківської області. В подальшому, ОСОБА_7 отримала від вказаних осіб пропозицію про співпрацю з представниками РФ, з метою становлення та зміцнення окупаційної влади РФ та недопущення контролю України над територією м. Куп`янськ Харківської області, тобто переходу на бік ворога, що виражалося у вступі ОСОБА_7 до незаконно створеного органу окупаційної адміністрації ЗС РФ на території м. Куп`янськ «Податкова служба Харківської області», цільовим призначенням якого є незаконне адміністрування обов`язкових платежів з мешканців тимчасово окупованої території Харківської області.

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення державної зради, шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинений в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 використала свої знання та досвід співробітника Державної податкової служби України, з метою забезпечення становлення та функціонування на території тимчасово окупованого Куп`янського району Харківської області незаконно створеного органу окупаційної адміністрації «Податкова служба Харківської області», що призвело до надходження у фінансові фонди окупаційної влади грошових надходжень у вигляді російських рублів.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинений в умовах воєнного стану.

12.10.2022 ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 615 КПК України.

12.10.2022 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку міста Куп`янськ Харківської області, громадянку України, з вищою освітою, яка обіймає посаду головного державного інспектора Куп`янського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб Головного управління Державної податкової служби в Харківській області, що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України в ході досудового розслідування належними та допустимими доказами в їх сукупності.

13.10.2022 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави підозрюваній ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 11.12.2022.

21.02.2023 обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 направлено до суду для розгляду по суті.

23.07.2025 р. Самарівським міськрайонним судом Дніпропетровської області стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжений до 20 (включно) вересня 2025 р. без визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

На цей час виникла необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 178 КПК України установлено вагомість наявних доказів про вчинення обвинувачуваною ОСОБА_7 особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Стан його здоров`я та вік не перешкоджає обранню запобіжного заходу тримання під вартою.

Слід врахувати тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі 15 років або довічне ув`язнення.

Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109,110,111-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої ст.176 КПК України (тримання під вартою).

На теперішній час, враховуючи дію на території України воєнного стану та наявність зібраних доказів, що ОСОБА_7 співпрацювала з окупаційною владою, ризики передбачені ст. 177 КПК України, - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, в т.ч. за межами України, що може бути виражено у неявці обвинувачуваної на виклики до суду; незаконно вплинути по свідків у цьому кримінальному провадженні, (досудове розслідування триває та проводяться допити свідків мешканців м. Куп`янськ та поблизу розташованих місць) продовжують існувати.

Враховуючи вимоги ч. 6 ст. 176 КПК України, більш м`які запобіжні заходи до обвинуваченої за ч.2 ст. 111 КК України ОСОБА_7 не можуть бути застосовані.

На цих підставах заявник клопотання просить продовжити відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, викладених у ньому.

В судовому засіданні обвинувачена просила змінити запобіжний захід на більш м`який запобіжний захід.

В судовому засіданні захисник просив змінити запобіжний захід на більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали та докази в їх сукупності, колегія суддів доходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.04.2023 р. ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 (включно) червня 2023 року.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.06.2023 р. ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12 (включно) серпня 2023 року.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.08.2023 р. ОСОБА_7 , на підставі ч. 6 ст. 615 КПК України, продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк два місяці.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.09.2023 р. ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 (включно) листопада 2023 року.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.11.2023 р. ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 (включно) січня 2024 р.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.11.2023 р. ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 615 КПК України на строк два місяці.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.02.2024 р. ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05 (включно) квітня 2024 р.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.04.2024 р. ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 (включно) травня 2024 р.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.05.2024 р. ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 615 КПК України на строк два місяці.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.07.2024 р. ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 (включно) вересня 2024 р.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.08.2024 р. ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 (включно) жовтня 2024 р.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.10.2024 р. ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 (включно) листопада 2024 р.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.11.2024 р. ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23 (включно) січня 2025 р.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 р. ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 14 (включно) березня 2025 р.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.03.2025 р. ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 (включно) травня 2025 р.

Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.05.2025 р. ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03 (включно) липня 2025 р.

Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.06.2025 р. ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03 (включно) серпня 2025 р.

Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.07.2025 р. ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 (включно) вересня 2025 р.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор в судовому засіданні пояснив, що маються ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому провадженні з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, санкцією якого передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Щодо наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, обвинувачена ОСОБА_7 може переховуватись від суду суд звертає увагу на наступне.

Судом враховується реальне існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченої ОСОБА_7 переховуватися від суду, суд приймає до уваги, що існує певна ймовірність того, що вона, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Таким чином судом встановлено, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відносно ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості ОСОБА_7 незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, суд звертає увагу на наступне.

Обвинувачена ОСОБА_7 обізнана про адреси мешкання свідків, а тому, перебуваючи на волі, може вжити заходів щодо незаконного впливу на вказаних осіб.

У зв`язку з цим судом враховується реальне існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином судом встановлено, що існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що вона має постійне місце проживання, працевлаштована, одружена, має двох дітей, один з яких неповнолітній, раніше не судима.

При вирішення питання про застосування запобіжного заходу суд враховує наступне.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 1 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК України та інших законів України.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

ЄСПЛ стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що рішення суду про продовження строку дії до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень ЄСПЛ.

Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета ст. 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

ЄСПЛ під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у демократичному суспільстві у значенні, передбаченому Конвенцією.

Метою застосування запобіжного заходу у даному випадку є забезпечення виконання обвинуваченою ОСОБА_7 покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання її спробам переховуватися від суду.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

За таких обставин, враховуючи тривалий час перебування обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою, а також термін проведення судового розгляду, суд вважає, що ступінь встановлених судом ризиків зменшився, що є підставою для розгляду питання про застосування до обвинуваченої ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

При вирішення питання про застосування запобіжного заходу судом враховуються в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій, у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого злочину; вік та стан здоров`я обвинуваченої, яка тяжких захворювань чи інвалідності не має; відомості про особу обвинуваченої, яка: одружена, має двох дітей, має місце постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судима. Також судом враховується тривалість перебування обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою з 12 жовтня 2022 року, тобто два роки одинадцять місяців п`ять днів.

Отже, з урахуванням встановлених обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з покладенням на обвинувачену певних обов`язків, не зашкодить проведенню судового розгляду, зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_7 та виконання покладених на неї процесуальних обов`язків.

Враховуючи викладене суд вважає клопотання прокурора таким, що не підлягає задоволенню, та щодо обвинуваченої слід застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 197, 314-316, 331, 369, 372, 376, 392 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 відмовити.

Застосувати щодо обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком два місяці, тобто до 16 (включно) листопада 2025 року.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_7 такі обов`язки:

-не залишати цілодобово місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

-прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;

-утримуватись від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженню;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту застосувати без використання електронного засобу контролю.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції, з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Порушення умов домашнього арешту має наслідком можливість застосувати більш суворої міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Виконання ухвали покласти на Куп`янський районний відділ поліції Головного управління національної поліції в Харківській області.

Копію ухвали направити начальнику Куп`янського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Харківській області для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3