УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2025 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в м.Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000865 від 04.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 242 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000865 від 04.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 242 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється Спеціалізованою екологічною прокуратурою (на правах управління) Одеської обласної прокуратури.

В ході досудового розслідування встановлено, що посадові особи Степанівської філії ТОВ СП «ВІТМАРК-УКРАЇНА», , за попередньою змовою з посадовими особами ТОВ СП «ВІТМАРК-УКРАЇНА», , систематично здійснюють забруднення зворотними водами каналізаційних мереж, що утворюється під час перероблення та консервування фруктів і овочів на потужностях підприємства за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, с. Степанівка, вул. Миру, 144, поверхневих вод річки Кучурган, що протікає в межах Роздільнянського району Одеської області, впадає в Кучурганське водосховище, з якого Стояновим гирлом з`єднується з лівим рукавом Дністра Турунчуком, чим створюють небезпеку для здоров`я людей та довкілля.

Посадові особи Степанівської територіальної громади Роздільнянського району Одеської області достовірно знаючи про протиправні дії зазначених осіб, недбало відносяться до своїх обов`язків та не вживають заходів щодо їх припинення. Це дає змогу не вкладати кошти підприємства в будівництво очисних споруд, що приводить до зменшення собівартості продукції та її поза конкуренції щодо ціни.

Так, 03.10.2025 у період часу із 06 год. 28 хв. по 07 год. 24 хв. проведено санкціонований обшук за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 та виявлено та вилучено наступне:

-мобільний телефон марки Samsung Galaxy A04S, імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 з сім -карткою НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_6 ;

-мобільний телефон марки Samsung Galaxy j7 серії SM- НОМЕР_4 , імеі 1: НОМЕР_5 , імеі 2: НОМЕР_6 з сім -карткою НОМЕР_7 , що належить ОСОБА_6 .

Зважаючи на обставини викладені вище, з метою унеможливлення знищення, спотворення, вказаного майна, слідчий просить накласти арешт на вищевказане майно вилучене в ході обшуку, яке постановою слідчого 03.10.2025 року було визнано речовим доказом.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 14.10.2025 року клопотання слідчого повернуто прокурору, встановлений строк в сімдесят дві години після отримання копії зазначеної ухвали для усунення недоліків вказаних у мотивувальній частині.

Слідчий повторно звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити посилаючись на доводи викладені письмово. Надав протокол огляду від 15.10.2025 року вилученої в ході обшуку у працівника ТОВ СП «ВІТМАРК-УКРАЇНА» ОСОБА_6 техніки, відповідно до якого вилучені електронні носії інформації містять відомості що відносяться до предмету досудового розслідування кримінального провадження.

Представник особи, щодо майна якої вирішується питання про накладення арешту ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 надав письмові заперечення, які підтримав в судовому засіданні, посилався на необґрунтованість клопотання та недоведеність причетності вилученого майна до кримінального провадження що розслідується. Зауважив, що слідчим не надано жодного доказу обґрунтування необхідності накладення арешту на мобільні телефони, що вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , яка не має відношення до обставин кримінального правопорушення. Зауважив, що остання під час обшуку надала вільний доступ до телефонів, вони були оглянуті слідчим, однак, незважаючи на відсутність у них відшукуваної інформації, були вилучені. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, письмові заперечення представника власника майна, вислухавши доводи учасників судового засідання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки вилучене майно могло зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, є всі підстави вважати, що було знаряддям вчинення злочину, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Зв`язок даного майна із вчиненням злочину, передбаченого ч.1 ст.242 КК України, підлягає встановленню в процесі здійснення досудового розслідування, а отже арешт даного майна є виправданим.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою від 03.10.2025 року про визнання та залучення в якості речових доказів, згідно якої вищезазначене вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Доводи представника власника майна стосовно того, що вилучені під час обшуку у працівника ТОВ СП «ВІТМАРК-УКРАЇНА» ОСОБА_6 мобільні телефони не містять доказів, що відносяться до предмету досудового розслідування кримінального провадження, є неприйнятними та спростовуються наданим прокурором протоколом огляду від 15.10.2025 року.

Так, слідчим суддею наразі, встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавленої особи пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що недоліки вказані в ухвалі слідчого судді про повернення клопотання усунуті та клопотання слідчого підлягає задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000865 від 04.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 242 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, що вилучене 03.10.2025 за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

-мобільний телефон марки Samsung Galaxy A04S, імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 з сім -карткою НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_6 ;

-мобільний телефон марки Samsung Galaxy j7 серії SM- НОМЕР_4 , імеі 1: НОМЕР_5 , імеі 2: НОМЕР_6 з сім -карткою НОМЕР_7 , що належить ОСОБА_6 , із забороною відчуження, розпорядження та користування.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 .

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1