ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2025року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Чернівецького районного суду м. Чернівців від 11.12.2025 року у кримінальному провадженні №0001926,

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Чернівецького районного суду м. Чернівці від 11 грудня 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» до 07 лютого 2026 року, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та визначити розмір застави.

Вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, безпідставною, оскільки ризики, про які зазначав прокурор, відпали самі по собі.

Зазначав, що на його утриманні перебуває четверо неповнолітніх дітей, а кримінальне провадження в суді розглядають вже тривалий час.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 в режимі відео конференції, які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 та прокурора, які просили відмовити в задоволенні апеляційних вимог,

ЄУНСС 725/10149/25НП 11кп/822/427/25 головуючий у1 інстанції ОСОБА_10

перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Згідно положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Чернівецького районного суду м. Чернівців знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0001926 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України.

Кримінальні правопорушення, які інкримінуються ОСОБА_6 є тяжкими, за їх вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.05.2024 року щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою Чернівецького районного суду м. Чернівців від 11 грудня 2025 року продовжено строк тримання під вартою до 07 лютого 2026 року.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у тому, що, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, безпричинно, із хуліганських спонукань, використавши спеціально пристосований предмет, умисно наніс потерпілому ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для судового провадження подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема те, що обвинувачений ОСОБА_6 може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 в порядку ст. 89 є не судимою особою, однак раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти життя та здоров`я особи, після вчинення інкримінованих йому дій зник з місця події, а при затриманні чинив опір.

Також при вирішенні питання про законність рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів приймає до уваги, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, що обумовлює наявність певних особливостей та істотно відрізняє порядок перевірки судового рішення від аналогічних рішень суду, які ухвалені на стадії досудового розгляду кримінального провадження.

При цьому, на стадії судового розгляду кримінального провадження суд самостійно вирішує питання про обрання, продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, яка дозволить розглянути кримінальне провадження у розумні строки.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, якими спричинено потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, висновок суду щодо не визначення розміру застави є цілком законним та обґрунтованим і таке рішення узгоджується з вимогами КПК України.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд врахував всі обставини кримінального провадження та вимоги КПК України та прийняв законне і обґрунтоване рішення, продовживши щодо обвинуваченого ОСОБА_6 саме такий запобіжний захід.

Підстав для скасування ухвали суду та обрання обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу немає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити, а ухвалу Чернівецького районного суду м. Чернівців від 11 грудня 2025 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія. Згідно з оригіналом: суддя