УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 , від участі розгляду скарги на бездіяльність працівників поліції ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, що полягає у невнесені відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 перебуває скарга ОСОБА_3 на бездіяльність працівників поліції ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, що полягає у невнесені відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення.

27 жовтня 2025 року скаржником ОСОБА_3 було подано заяву про відвід слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 від участі у розгляді скарги, обґрунтовуючи тим, що дії судді при розгляді її попередніх скаргах, свідчать про упередженість судді, оскільки він підтверджував закриття провадження за відсутністю складу злочину.

Тому скаржник вважає, що суддя ОСОБА_4 не може розглядати її скаргу об`єктивно та неупереджено з таких підстав:

1. суддя ОСОБА_4 не забезпечив розгляд її 2-х попередніх скарг, чим фактично сприяє продовженню бездіяльності поліції і тим самим підтверджує їхній бандитизм, а він розповсюджується ділі і далі;

2. під час попередніх судових засідань допускав прояви упередженості щодо неї, як потерпілої;

3. поведінка судді та відсутність процесуальної реакції на очевидні порушення ст.ст. 356, 296 і внесення відомостей до ЄРДР викликає сумнів у його неупередженості.

Заявник у судовому засіданні свої вимоги підтримала та просила задовольнити.

Уповноважена ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області у судове засідання не з`явилась, про розгляд заяви повідомлялись належним чином.

Слідчий суддя ОСОБА_4 будь-яких пояснень не надав.

Відсутність учасників кримінального провадження відповідно до сталої судової практики не перешкоджає розгляду заяви про відвід.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Розглядаючи доводи заявника в частині стверджуваної наявності підстав для сумнівів у неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 під час розгляду скарги, слідчим суддею береться до уваги наступне.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст. 75 та ст. 76 КПК України.

Згідно до пунктів 3, 4 ч.1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження, а також за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

При вирішенні цих заяв, суд керується положеннями кримінального процесуального законодавства України, а також ураховує практику Європейського суду з прав людини.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на існування двох елементів безсторонності суду: суб`єктивної, яка полягає у тому, щоб жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість, а також об`єктивної, що передбачає існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього.

Так, у справі за заявою Мироненка і Мартиненка проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності суду має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див. у справі Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії). У кожній окремій справі слід визначити чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та сутність, що свідчать про те, що суд є безстороннім (див. у справі Пуллар проти Сполученого королівства).

Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність судді презюмується. Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді.

Слідчий суддя не вважає заяву про відвід судді безумовною підставою для відсторонення судді від участі у кримінальному провадженні. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що вимог щодо неупередженості не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі Клейн та інші проти Нідерландів).

Заявником в письмовій заяві не викладено будь-яких фактичних даних, які б могли слугувати підставою для сумніву в неупередженості судді, а всі посилання зводяться лише до незгоди з прийнятими ним рішеннями за результатами розгляду її попередніх скарг.

Такі доводи заявника є припущеннями та не доводяться об`єктивно, отже не можуть бути підставою для відводу судді.

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. у справі Ветштайн проти Швейцарії).

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників. Сумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно змін його складу.

На думку слідчого судді, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Таким чином, на переконання слідчого судді, відсутні підстави стверджувати про існування у цій справі обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 .

Підсумовуючи, слідчий суддя наголошує на важливості інституту відводу судді для забезпечення безстороннього розгляду справи. Але вмотивованість заяви про відвід судді є процесуальним обов`язком учасника, який повинен добросовісно реалізовувати надане йому право.

За зазначених обставин, заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_4 від участі у розгляді скарги, в порядку ст.. 303 КПК України, не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 75-81, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1