ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 525/178/17 Номер провадження 11-кп/814/1030/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисникаОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спеціального судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 грудня 2016 року за №0000677, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Великобагачанського районного суду Полтавської області від 22 листопада 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мерефа Харківського р-ну Харківської обл., місцем реєстрації та останнім відомим місцем проживання якого є адреса: АДРЕСА_1 , у силу ст.89 КК України не судимого,

визнано винуватим і засуджено за ч.3 ст.369 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Строк покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з моменту його затримання, зарахувавши в нього строк перебування ОСОБА_8 під вартою з 15 до 19 грудня 2016 року відповідно до ст.72 КК України.

На підставі ч.8 ст.182 КПК України заставу в розмірі 27 650 гривень, внесену в цьому кримінальному провадженні, ухвалено звернути в дохід держави та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до ст.96-1 КК України застосовано спеціальну конфіскацію до грошових коштів у сумі 600 доларів США в кількості 6 купюр, номіналом по 100 доларів США, із серіями та номерами: КВ46200445Н, HJ62215377A, FE55866144A, AB66749574T, KB92222504D, HF34508627C.

Вирішено питання щодо арешту майна та речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він 15 грудня 2016 року приблизно о 21 годині 35 хвилин, попередньо домовившись про зустріч зі службовою особою, яка займає відповідальне становище - старшим слідчим Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП у Полтавській області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 , щодо питання повернення вилученого в межах іншого кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 грудня 2016 року за №0000444, транспортного засобу «Volkswagen Passat», н.з. НОМЕР_1 , шляхом надання йому ( ОСОБА_9 ) неправомірної вигоди в кабінеті №8 приміщення Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП у Полтавській області за адресою: вул. Шевченка, 103 сел. Велика Багачка Полтавської обл., надав при зустрічі ОСОБА_9 неправомірну вигоду - 600 доларів США, що за курсом НБ України станом на 15 грудня 2016 року становило 15 784 гривні 45 копійок, за повернення вказаного вище вилученого транспортного засобу йому ( ОСОБА_8 ) у користування.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати вирок Великобагачанського районного суду Полтавської області від 22 листопада 2024 року й закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю достатніх доказів винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України. Свої вимоги мотивує тим, що місцевий суд не врахував те, що: в діях обвинуваченого не було пропозиції чи обіцянки службовій особі надати їй неправомірну вигоду за вчинення в його інтересах будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, умисел ОСОБА_8 не був спрямований на надання неправомірної вигоди, а націлений на виконання вимог саме слідчого ОСОБА_9 щодо передачі йому грошових коштів у сумі 600 доларів США за повернення вилученого в обвинуваченого автомобіля без документального оформлення цього факту, так як не вбачав іншого шляху його повернути, про що постійно вказував слідчий ОСОБА_9 ; дії слідчого ОСОБА_9 свідчили про наявність з його боку провокації на вчинення кримінального правопорушення щодо пропозиції, обіцянки, надання неправомірної вигоди ОСОБА_8 ; допитані в судових засіданнях свідки зі сторони обвинувачення не підтвердили чи спростували винуватість або невинуватість ОСОБА_8 , оскільки такі обставини їм невідомі та з плином часу більшість із них не пам`ятали всіх обставин справи; в ході судового розгляду не були допитані свідки сторони обвинувачення, зокрема, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та будь-яких відомостей про неможливість їх допиту суду не надано; в подальшому сторона обвинувачення відмовилась від допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , показання яких мають важливе значення для встановлення істини по справі та спростовують винуватість ОСОБА_8 , переклавши таким чином тягар доказування на сторону захисту; можливості забезпечити явку до суду свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , показання якої також спростовують винуватість ОСОБА_8 , сторона захисту на мала з належних від неї обставин, хоча неодноразово заявляла клопотання про їх допит; цим самим суд першої інстанції фактично переклав на сторону захисту обов`язок забезпечення явки свідків сторони обвинувачення, від допиту яких відмовився прокурор, а саме свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .

Повістку про виклик ОСОБА_8 до апеляційного суду було опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження виданні «Урядовий кур`єр», на офіційному веб-сайті Полтавського апеляційного суду та надіслано за останнім відомим місцем проживання обвинуваченого.

ОСОБА_8 , будучи належним чином викликаним у судове засідання апеляційного суду та ознайомленим зі змістом повістки до виклик за правилами спеціального судового провадження, до апеляційного суду не з`явився, причини неявки в судове засідання не повідомив, клопотань/заяв, адресованих суду апеляційної інстанції, в кримінальному провадженні не подавав.

Ураховуючи наведене вище, кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 підлягає розгляду в апеляційному порядку.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, доводи захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, вивчила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цим вимогам оскаржуваний вирок не відповідає.

У ході апеляційного провадження встановлено, що судом першої інстанції розглянуто кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які потребують обов`язкового процесуального реагування за наслідками розгляду справи.

На підставі п.6 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Пунктом 3 ч.1 ст.409 КПК України передбачено, що підставою для скасування вироку суду першої інстанції при розгляді справи в апеляційному суді є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

У контексті правових наслідків щодо порушень вимог законодавства при ухваленні вироку виділяють умовні та безумовні підстави для його скасування.

До першої групи належать порушення, суттєвість яких визначає, власне, суд, враховуючи конкретні обставини справи.

Безумовність порушень, як правило, формалізована законодавцем шляхом закріплення певних істотних порушень кримінального процесуального закону, встановлення яких апріорі тягне скасування вироку суду.

У процесуальній теорії суттєвість порушень закону визначається переважно з огляду на можливий вплив допущеного порушення на законність та обґрунтованість процесуального рішення.

Констатація істотності допущених порушень не ставиться в жорстку залежність від факту настання негативних наслідків, а допускається й у разі, якщо такі порушення не тільки перешкодили, а й могли перешкодити ухваленню судом законного та обґрунтованого рішення.

Так, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч.1 ст.412 КПК України).

Відповідно до п.3 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених ч.3 ст.323 чи ст.381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою. Це порушення законодавцем визначено як безумовну підставу для скасування судом апеляційної інстанції вироку місцевого суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції (п.1 ч.1 ст.415 КПК України).

За змістом приписів Розділу IV КПК України за загальним правилом участь обвинуваченого під час підготовчого судового засідання та судового розгляду є обов`язковою, що відповідає гарантіям, закріпленим міжнародними нормативно-правовими актами в сфері захисту прав людини.

Згідно з ч.3 ст.323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у ч.2 ст.297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у ч.2 ст.291-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), якщо щодо нього уповноваженим органом прийнято рішення про передачу його для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся.

Процедури «in absentia» неминуче припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання підсудного. У прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому, Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Так, у рішенні «Медєніца проти Швейцарії» Європейський Суд з прав людини зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа «Сейдовіч проти Італії»). У п.98 вказаного вище рішення Суд зазначив, що питання, яке підлягало вирішенню в цій справі, полягало в тому, чи можна за відсутністю офіційного повідомлення про справу вважати заявника в достатній мірі проінформованим про те, що він був притягнутий до кримінальної відповідальності та відбудеться судовий розгляд його справи, щоб він мав можливість вирішити: відмовитися від свого права приймати участь в слуханні справи чи ухилитися від правосуддя.

Відповідно до вимог ч.3 ст.323 КПК України (в чинній редакції та в редакції станом на час розгляду справи в суді першої інстанції в порядку спеціального судового провадження) повістки про виклик обвинуваченого у разі здійснення спеціального судового провадження надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченому, надсилаються захиснику. Інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченого обов`язково публікуються у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями ст.297-5 цього Кодексу та на офіційному веб-сайті суду. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Тому для висновку про те, що при здійсненні спеціального судового провадження обвинувачений був у встановленому КПК України порядку викликаним до суду й вважався належним чином ознайомленим зі змістом повістки про виклик до суду обов`язковим є публікація цієї повістки як у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями ст.297-5 цього Кодексу, так і на офіційному веб-сайті суду. Публікації повістки до виклик лише на офіційному веб-сайті суду недостатньо.

За таких обставин, у контексті цього провадження в судовому засіданні за відсутності обвинуваченого суд зобов`язаний переконатися, що обвинувачений був у встановленому КПК України порядку викликаний для участі в судовому розгляді із зазначенням, зокрема, часу, дня, місяця, року і місця слухань.

Однак наведених вище вимог закону при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 судом першої інстанції не дотримано.

Так, 20 липня 2023 року Великобагачанський районний суд Полтавської області задовольнив клопотання прокурора й ухвалив здійснювати спеціальне судове провадження щодо ОСОБА_8 (т.5 а.п.31-32).

Розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції здійснено в порядку спеціального провадження за відсутності обвинуваченого.

Повістки про виклик ОСОБА_8 у судові засіданні місцевого суду публікувались на офіційному веб-сайті Великобагачанського районного суду Полтавської області, про що в матеріалах справи наявна відповідна інформація.

Разом з тим, перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено відсутність факту забезпечення судом першої інстанції опублікування повісток про виклик обвинуваченого до суду (в тому числі, в судові засідання, в яких здійснювались підготовче провадження та судовий розгляд справи по суті) в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями ст.297-5 КПК України, вжиття заходів для публікації названих повісток.

У відповідь на запит судді-доповідача апеляційного суду (в якому було повідомлено про відсутність у матеріалах кримінального провадження даних чи посилань щодо публікування повісток про виклик обвинуваченого до суду в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями ст.297-5 КПК України, та повідомлено про необхідність направлення на адресу Полтавського апеляційного суду даних щодо публікування повісток про виклик обвинуваченого ОСОБА_8 до суду в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями ст.297-5 КПК України чи Інтернет-посилання, в яких би містились публікування повісток про виклик обвинуваченого ОСОБА_8 до суду в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями ст.297-5 КПК України) судом першої інстанції (за листом №525/178/17/1979/2025) повідомлено, що всі матеріали з приводу виклику учасників цього кримінального провадження (справа №525/178/17) за обвинуваченням ОСОБА_8 містяться в матеріалах кримінальної справи щодо нього, яка надійшла до суду апеляційної інстанції (т.6).

Таким чином, змістом зазначеної вище відповіді на запит у взаємозв`язку з матеріалами кримінального провадження також підтверджується те, що повістки про виклик ОСОБА_8 до Великобагачанського районного суду Полтавської області (в тому числі, в судові засідання, в яких здійснювались підготовче провадження та судовий розгляд справи по суті) в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями ст.297-5 КПК України не публікувались.

Додатково в ході перевірки повісток про виклик, розміщених на офіційному веб-сайті друкованого засобу масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в якому розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні - видання «Урядовий кур`єр», встановлено відсутність серед них повісток про виклик обвинуваченого ОСОБА_8 у призначені судові засідання Великобагачанського районного суду Полтавської області.

Таким чином, з огляду на відсутність факту публікування повісток про виклик ОСОБА_8 до місцевого суду в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями ст.297-5 КПК України, обвинувачений не був у передбаченому КПК України порядку викликаним до суду першої інстанції для здійснення судового провадження щодо нього (в тому числі, в судові засідання, в яких здійснювались підготовче провадження та судовий розгляд справи по суті) та не вважається таким, який був належним чином ознайомленим зі змістом повісток про його виклик до місцевого суду.

Тому в цій справі відсутні достатні дані про те, що ОСОБА_8 у достатній мірі був проінформований про те, що відбудеться судовий розгляд цього кримінального провадження щодо нього, місце, дату й час судових засідань, у яких відбувались підготовче провадження та судовий розгляд, а також підстави, з яких можна було би зробити висновок, що обвинувачений відмовився від свого права брати участь у слуханні справи в розумінні ч.3 ст.323 КПК України.

Зазначені вище порушення вимог кримінального процесуального закону, з огляду на положення ст.412 КПК України, є істотними та утворюють безумовну підставу для скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням характеру допущених місцевим судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону й того, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню з наведеної вище процесуальної підстави, оцінка доводів захисника щодо неповноти судового розгляду, провокації кримінального правопорушення, обставин спрямованості умислу ОСОБА_8 та відсутності в його діях пропозиції, обіцянки, надання службовій особі неправомірної вигоди, не надається, оскільки така оцінка можлива лише після усунення вказаних вище порушень.

Під час нового розгляду необхідно врахувати наведене вище, провести судовий розгляд відповідно до приписів КПК України, ретельно перевірити доводи учасників провадження, в тому числі доводи апеляційної скарги захисника, за наслідком чого ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.

Отже, апеляційну скаргу, в якій порушувалось питання про скасування вироку місцевого суду, належить задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Вирок Великобагачанського районного суду Полтавської області від 22 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4