Житомирський апеляційний суд
Справа №296/77/26 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/37/26
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючої судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю: секретаря ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6 ,

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 09 січня 2026 року, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 10 березня 2026 року включно, без визначення розміру застави,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 09 січня 2026 року задоволено клопотання слідчого. Продовжено застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 10 березня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Суд дійшов висновку, що ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, зокрема, підозрюваний може ухилятися від органу досудового розслідування та суду; обвинувачений ОСОБА_7 може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження будь яким шляхом для зміни (відмови) від показів останніх, підозрюваних та свідків, з якими він підтримував зв`язок; ОСОБА_7 займався незаконною діяльністю протягом тривалого часу, про що свідчать результати проведених обшуків та НСРД, а тому наявні ризики виправдовують подальше утримання підозрюваного під вартою. Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 311 КК України, у вчиненні яких обгрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , є тяжкими та особливо тяжким, містять безальтернативну санкцію позбавлення волі на тривалий період часу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з електронним засобом контролю, або альтернативний запобіжний захід у виді застави з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що слідчий суддя в порушення вимог чинного законодавства щодо застосування запобіжних заходів не врахував всі дані. Вказує на відсутність доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_9 саме інкримінованих йому злочинів. На думку захисника, покликання слідчого відносно того, що ОСОБА_10 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду і має можливість незаконного впливу на свідків є голослівною, оскільки ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру 13.05.2025, досудове розслідування завершене, по справі зібрані всі докази, триває стадія ознайомлення з матеріалами справи. Підозрюваний ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки, раніше не судимий, має поганий стан здоров`я. За місцем проживання та місцем роботи ОСОБА_7 характеризується лише позитивно, відповідно до наданих суду медичних довідок має захворювання, які підтверджуються доданими доказами. Звертає увагу на те, що в даному випадку стороною обвинувачення не доведено існування реальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також не доведено неможливості забезпечити належну поведінку підозрюваного за допомогою іншого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, цілодобового домашнього арешту з електронними засобами контролю з відповідними обмеженнями або співрозмірної застави з обов`язками, визначеними ст.194 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора щодо доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів клопотання убачається, що 13.05.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 311 КК України.

15.05.2025 слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомира до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 12.07.2025 включно.

У подальшому запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою неодноразово продовжувався, востаннє оскаржуваною ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 09 січня 2026 року.

09.11.2025 органом досудового розслідування повідомлено про завершення досудового розслідування та відкриття сторонам матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно з вимогами ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутація, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, вирішуючи питання про продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 311 КК України, що відноситься, відповідно, до категорії тяжкого, особливо тяжкого та нетяжкого злочину, пов`язаних у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, міра покарання за які, у разі визнання його винуватим, передбачає позбавлення волі на тривалий період часу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи захисника щодо відсутності підстав для продовження тримання під вартою, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_7 .

Враховуючи, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом з урахуванням особи підозрюваного та тяжкості можливого покарання, яке загрожує у разі доведеності вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за рішенням суду, з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, суд прийшов до правильного висновку про наявність у справі реальних ознак суспільного інтересу.

Доводи захисника щодо відсутності доказів причетності ОСОБА_7 до кримінальних правопорушень колегія суддів вважає безпідставними, оскільки долучені до клопотання копії протоколів НСРД та висновки експертів підтверджують можливу причетність останнього до інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Переконливих доказів на спростування цього стороною захисту не надано. Формальні посилання захисника на недоведеність висунутої підозри не підтвердженні відповідними доказами.

При цьому, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , слідчий суддя достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК, а саме, можливості обвинуваченого переховуватися від суду, зважаючи на тяжкість покарання у разі визнання його винним, а також ризику незаконного впливу свідків в даному кримінальному провадженні з метою зміни, відмови від показань останніх, що в подальшому може негативно відобразитися на встановленні об`єктивної істини у справі. Також слідчим суддею враховано, що підозрюваним у цьому кримінальному провадженні є брат ОСОБА_9 - ОСОБА_7 , з котрим останній проживав за однією адресою в м.Звягель Житомирської області. Щодо ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, то слідчий суддя обгрунтовано взяв до уваги те, що ОСОБА_9 підозрюється у зайнятті злочинною діяльністю протягом тривалого часу, про що свідчать матеріали НСРД та результати проведених обшуків.

Колегія суддів також звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваних чи обвинувачених кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного чи обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

При вирішенні питання про законність оскарженого рішення слідчого судді суд апеляційної інстанції бере до уваги, що кримінальне провадження ще не перебуває на стадії судового розгляду, свідки по справі не надали свої показання.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду про необхідність застосування запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183 КПК, в тому числі і з огляду на правову кваліфікацію інкримінованих останньому кримінальних правопорушень, а тому вважає, що інший вид запобіжного заходу обвинуваченому, з великою вірогідністю, не зможе запобігти існуючим ризикам, що в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК.

Доводи апелянта про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_7 , колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки судом першої інстанції при розгляді клопотання слідчого не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. Не наведено доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку підозрюваного в разі обрання йому запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою і в апеляційній скарзі.

Також, колегія суддів враховує і те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу підозрюваного, характером злочинів, у яких він підозрюється, додатково свідчить про правильність висновків слідчого судді, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за підозрюваним правоохоронними органами в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту, є ускладненим.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, відповідно до наданих суду медичних довідок має захворювання, не є переконливими аргументами для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Відповідно до п.5 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи зазначене положення закону, слідчий суддя при вирішенні питання щодо визначення чи не визначення розміру застави діяв чітко в межах законодавчих вимог. Підстав для ухвалення протилежного рішення колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 376, 418, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 09 січня 2026 року, якою продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 до 10 березня 2026 року включно - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя ОСОБА_2

Судді : ОСОБА_3

ОСОБА_4