Провадження №1-кп/761/3086/2025
В И Р О К

іменем України

11 грудня 2025 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Шевченківського районного суду міста Києва, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000969, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) 12.03.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Зугдіді Грузія, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

перекладача ОСОБА_10 ,

установив:

26.03.2025 до Шевченківського районного суду міста Києва від прокурора Шевченківської окружної прокуратури ОСОБА_11 надійшов (вх. № 30163) обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000969, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2025, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 761/12433/25 між суддями від 27.03.2025 головуючим суддею у справі визначено ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 28.03.2025 у цьому кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст. 314-316 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 29.04.2025 у цьому кримінальному провадженні призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Так, 12.03.2025 головний спеціаліст - інспектор з паркування другого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_8 , який працює на посаді відповідно до наказу №248-к від 22.11.2023, будучи службовою особою органу місцевого самоврядування, перебуваючи у форменому одязі із знаками розпізнавання, а саме в тактичній куртці з наявним шевроном на правій руцi «КМДА» та нагрудною камерою, заступив на службу по виконанню своїх посадових обов`язків.

Відповідно до Розділу № 3 п. 1 Посадової інструкції, яка затверджена директором Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 20.11.2024, головний спеціаліст - інспектор з паркування зобов`язаний: безпосередньо приймати участь у заходах контролю за дотриманням вимог статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших актів законодавства щодо зупинки та стоянки транспортних засобів, винесення постанов про накладення адміністративного стягнення відповідно до законодавства та наданих повноважень.

Цього ж дня, близько 10 год. 49 хв., ОСОБА_8 , в ході здійснення своїх службових обов`язків неподалік будинку за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 2 склав постанову накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису) серії 2КІ №, за порушення правил дорожнього руху за ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме правила зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зокрема зупинку на пішоходному переході або ближче 10 метрів до нього, чим порушено пункт 15.9 г) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 на власника транспортного засобу марки «Skoda Fabia» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », ОСОБА_12 .

Тим часом, 12.03.2025 близько 10 год. 55 хв., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи користувачем автомобіля марки «Skoda Fabia» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », перебуваючи неподалік будинку за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 2, усвідомлюючи, що ОСОБА_8 , який перебував у форменому одязі із знаками розпізнавання, а саме в тактичній куртці з наявним шевроном на правій руцi «КМДА» та нагрудною камерою, є службовою особою, будучи обуреним законними діями останнього про притягнення до адміністративної відповідальності, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, раптово наніс ОСОБА_8 один удар своєю правою рукою у область лівої брови потерпілого, чим спричинив ОСОБА_8 садно подовженої форми розмірами 0,7х0,2 см, в проекції хвоста лівої брови, що за ступенем тяжкості, відноситься до легкого тілесного ушкодження, в подальшому сів до автомобіля марки «Skoda Fabia» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 » та на ньому поїхав з місця скоєння кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_4 умисно заподіяв легке тілесне ушкодження службовій особі, у зв`язку з її службовою діяльністю, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 350 КК України.

Прокурори у кримінальному провадженні у судовому засіданні обставини, визначенні в обвинувальному акті підтримали у повному обсязі, в обґрунтування винуватості ОСОБА_4 , зазначили, що подані письмові докази та показання обвинуваченого підтвердили протиправність дій останнього.

Прокурор ОСОБА_6 вважав сукупність досліджених судом доказів достатніми, а кваліфікацію кримінального правопорушення вірною для того, щоб довести винуватість ОСОБА_4 поза розумним сумнівом, та вважав за необхідне визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України.

Також прокурор зазначив про відсутність обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_4 .

У судових дебатах, прокурор просив визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Представник потерпілого ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_7 вказала, що внаслідок події потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження, після чого у нього погіршився загальний стан здоров`я. Зокрема, зазначила про негативний вплив пережитого на перебіг цукрового діабету, підвищення артеріального тиску, порушення сну та виникнення нервових реакцій. Крім того, наголосила на побоюваннях можливого повторення подібних подій, у зв`язку з чим потерпілому стало складніше виконувати свої службові обов`язки. З огляду на викладене представник потерпілого просила цивільний позов задовольнити та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, визнав частково. У судовому засіданні підтвердив факт заподіяння тілесного ушкодження службовій особі та не заперечував відповідних обставин, однак не погодився із заявленим цивільним позовом про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн.

Захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_9 зазначила що під час затримання обвинуваченого був присутній захисник, а сама ситуація носила характер непорозуміння, оскільки обвинувачений не усвідомлював, куди саме він потрапив. Крім того, за обставинами події обвинувачений наніс лише один удар, штовхнувши потерпілого та, ймовірно, влучив в обличчя, при цьому будь-яких суспільно небезпечних наслідків не настало. Медична допомога потерпілому не надавалася у зв`язку з відсутністю такої необхідності. Також захисник звернула увагу, що обвинувачений раніше до адміністративної відповідальності не притягувався та активно сприяв органам досудового розслідування. З урахуванням наведеного захисник просила призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, установивши іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, визнав повністю та беззаперечно підтвердив обставини кримінального провадження, зокрема надав показання про те, що близько 10:55 години він зупинився біля пішоходного переходу, та пішов до магазину. Підійшовши до магазину і обернувшись назад побачив біля свого атомобіля потерпілого, і не відразу зрозумівши, що він є інспектором з паркування, повернувся назад. Вже біля свого автомобіля, побачив, що потерпілий виписує квитанцію про штраф, на що він попросив цього не робити, з ояляду на те, що він зупинився на дві хвилини і зараз поїде. Інспектор з паркування повідомивши. що всеодно випише штраф, почав до нього висловлюватися нецензурною лайкою, що його обурило і тому він почав з ним сперечатися. Наміру вдарити потерпілого не було, зазначив, що хотів виключно відштовхнути його. Щиро кається, просить суворо не карати.

На підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, судом також досліджені та покладаються в основу такі докази та процесуальні документи:

-витяг з ЄРДР від 21.03.2025 про реєстрацію 12.03.2025 кримінального провадження № 0000969 за ч. 2 ст. 350 КК України, внесеного уповноваженою особою 12.03.2025 о 12 год 01 хв, відповідно до якого 12.03.2025 приблизно о 10 год 40 хв, за адресою: місто Київ, вул. Шолуденка, 2, невстановлена особа умисно нанесла тілесні ушкодження головному спеціалісту-інспектору з паркування другого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час виконання останнім громадського обов`язку, у зв`язку з її службовою діяльністю;

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, яке зареєстроване 12.03.2025 за № 19697, в якій потерпілий ОСОБА_8 повідомив, що 12.03.2025 близько о 10 год 41 хв, перебуваючи за адресою: місто Київ, вул. Шолуденка, 2 отримав тілесні ушкодження від раніше невідомої особи чоловічої статті, а саме удар кулаком в область обличчя;

-протокол огляду місця події від 12.03.2025 (розпочато о 13 год 15 хв - закінчено о 13 год 38 хв), складений слідчим СВ ВП № 1 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_14 , на підставі ЄРДР № 0000969 від 12.03.2025, за участі потерпілого ОСОБА_8 , зафіксованого на цифрову фотокамеру «Canon», відповідно до якого об`єктом огляду є заасфальтована ділянка місцевості розміром 4х4 метра, яка розташована за адресою: місто Київ, вул. Шолуденка2. Праворуч на відстані приблизно трьох метрів від ділянки місцевості розташований двухповерховий житловий будинок, зліва на відстані приблизно двох метрів, розташована проїздна частина во вул. Шолуденка у місті Києві. При огляді місця події присутня особа, чоловічої статі, який одягнутий в кепку чорного кольору, куртку чорного кольору та кросівки чорного кольору. На законну вимогу слідчого представитись, особа представилась як ОСОБА_8 та повідомив, що працює головним спеціалістом-інспектором з паркування другого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоячих транспортних засобів управління (інспекції) з паркування. Надалі останній зазначив, 12.03.2025, приблизно о 10 год 41 хв, перебуваючи за вищевказаною адресою, отримав тілесні ушкодження від раніше невідомого громадянина чоловічої статті, а саме один удар кулаком в область обличчя. При огляді місця події виявлено камеру відеоспостереження в приміщенні, що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Шолуденка, 1, яка охоплює територію. Під час огляду місця події речей і предметів не виявлено. Доповнень та зауважень від учасників слідчої дії відсутні. Зазначений протокол огляду містить підпис ОСОБА_8 ;

-додаток до протоколу огляду місця події, а саме фототаблиця від 12.03.2025 із зображеннями № 1 - № 10;

-повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії 2КІ № , відповідно до якого головним спеціалістом-інспектором з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_8 в режимі фото/відеозйомки зафіксовано порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу «SKODA FABIA», НОМЕР_1 , 12.03.2025 о й0 год 39 хв по вул. Шолуденка, 2, відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 122 КУпАП, пункт 15.9 г) Правил дорожнього руху, у відношенні власника(належного користувача) транспортного засобу буде винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 гривень;

-копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серія 2КІ № від 12.03.2025 у місті Києві по вул. Шолуденка, 2, складена головним спеціалістом-інспектором з паркування другого відділу контролю за дотримання правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_8 відносно ОСОБА_12 , транспортний засіб «SKODA FABIA», НОМЕР_1 (транспортний засіб зупинено на пішохідному переході або ближче 10 метрів до нього) та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 гривень;

-копію наказу директора Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_15 від 22.11.2023 № 248-к, відповідно до якого ОСОБА_8 призначено з 23.11.2023 на посаду головного спеціаліста-інспектора з паркування другого відділу контролю за дотримання правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації);

-посадову інструкцію державного службовця від 20.11.2024, відповідно до якої головний спеціаліст - інспектор з паркування другого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відноситься до категорії посади В, із зазначенням мети основних обов`язків;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.03.2025, відповідно до якого потерпілий впізнає особу під № 4 як саме того, який наніс тілесні ушкодження в районні обличчя, а саме лівої частини 12.03.2025 за адресою: місто Київ, вул. Шолуденка, 2;

-додатки № № 1, 2 до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до яких на фотознімку під № 4 є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-протокол огляду відеозапису від 13.03.2025, відповідно до якого слідчий здійснив огляд відеозаписів, які містяться на диску DVD-R формату з камери нагрудного відеореєстратора головного інспектора-спеціаліста з паркування ОСОБА_8 , на яких відображена подія, яка відбулась 12.03.2025 за адресою: місто Київ, вул. Шолуденка, 2, до протоколу долучено диск DVD-R формату;

-протокол огляду відеозапису від 14.03.2025, відповідно до якого слідчий здійснив огляд відеозаписів, які містяться на диску DVD-R формату з камери відеоспостереження, розташованої за адресою: місто Київ, вул. Шолуженка, 1-а, на яких відображена подія, яка відбулась 12.03.2025 за адресою: місто Київ, вул. Шолуденка, 2, до протоколу долучено диск DVD-R формату;

-висновок експерта № 042-420-2025 від 13.03.2025, відповідно до якого при судово-медичній експертизі у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мало місце тілесне ушкодження, яке за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження, виявлене ушкодження не має ознак небезпеки для життя;

-протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12.03.2025, складений слідчим СВ ВП № 1 Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_14 , відповідно до якого 12.03.2025 о 13 год 10 хв (фактичний час затримання) за адресою: місто Київ, вул. Гната Юри, 12А, затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, а саме 12.02.2025 о 10 год 40 хв за адресою: місто Київ, вул. Шолуденка, 2 невстановлена особа умисно нанесла тілесні ушкодження головному спеціалісту - інспектору з паркування другого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління з паркування ОСОБА_8 , під час виконання останнім обов`язку; затриманому роз`яснено підстави його затримання та роз`яснено про його права; повідомлено про затримання дружину, долучено диск DVD-R формату;

-показаннями допитаного у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 , який показав суду, що близько 10 год. 49 хв., в ході здійснення своїх службових обов`язків неподалік будинку за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 2 склав постанову накладення адміністративного стягнення у справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису) серії 2КІ №, за порушення правил дорожнього руху за ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме правила зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зокрема зупинку на пішоходному переході або ближче 10 метрів до нього, чим порушено пункт 15.9 г) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 на власника автомобіля транспортного засобу «SKODA FABIA», НОМЕР_1 , яким керував обвинувачений. Під час складання протоколу про порушення правил дорожнього руху, останній підбіг до нього і почав вимагати не складати протокол, при цьому кричас та висловлювався нецезурно, а в подальшому, на відмову ОСОБА_8 , ударив в оличчя один раз правою рукою.

Оскільки обвинувачений визнав вину в частині пред`явленого обвинувачення, однак не визнав заявлений цивільний позов, у судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту не наполягали на допиті свідків і дослідженні відеозаписів. У зв`язку з цим суд, за згодою учасників кримінального провадження, з урахуванням позиції прокурора, сторони захисту та визнання обвинуваченим вини в частині формування обвинувачення, здійснив судовий розгляд без допиту свідків і перегляду відповідних відеозаписів, проти чого обвинувачений не заперечував.

Усі перелічені джерела інформації суд оцінює за правилами документа (ст. 99 КПК України), а відомості, що вони містять, визнає належними та допустимими. Враховуючи цілковиту узгодженість між собою вказаних доказів за змістом, їх єдність та взаємозв`язок за часом та характером подій, суд визнає наведені та проаналізовані вище документовані дані достовірними доказами обвинувачення, на підставі яких суд приймає рішення у справі.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КПК України, окрім показань самого обвинуваченого, повністю доведена наданими стороною обвинувачення вищезазначеними письмовими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, які було досліджено судом безпосередньо, показаннями потерпілого.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 350 КК України, а саме: в умисному заподіяні легкого тілесного ушкодження службовій особі, у зв`язку з її службовою діяльністю.

Визнавши особу винною у вчиненні кримінального правопорушення, суду необхідно вирішити питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він його відбувати.

Суд виходить із того, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Суд поза розумним сумнівом дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, санкція якої передбачає основне покарання у вигляді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Так, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно приписів ст. 12 КК України, відповідно є нетяжким злочином (ч. 2 ст. 350 КК України);

- особу винного, який на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого;

- обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обвинувачений повністю визнав свою вину, висловив щирий жаль з приводу вчинених дій та осуд своєї поведінки, що враховується як щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

З урахуванням наведеного, відсутності кількох пом`якшуючих обставин, суд не знаходить підстав для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання.

Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 під час та після вчинення злочинних дій.

На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченого та обставин справи, суд вважає за пропорційне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 350 КК України, а саме: у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Суд вважає можливим, у відповідності з вимогами ст. 75 КК України, від призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк 1 (один) рік та, на підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Визначене покарання, на переконання суду, має бути справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попереджати вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідати його меті, гуманності, справедливості і не потягнути за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Крім того, слід зазначити, що 09.06.2025 до Шевченківського районного суду міста Києва від потерпілого ОСОБА_13 надійшов (вх. № 57580) цивільний позов у кримінальному провадженні №0000969 про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивував тим, що протиправними діями цивільного відповідача ОСОБА_4 , заподіяна моральна шкода, яка полягає в моральних переживаннях і стражданнях, внаслідок завдання йому побоїв та ударів по обличчю.

Відтак, потерпілий просив стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_4 моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Частиною 5 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1167 ЦК України регламентує підстави відповідальності за завдану моральну шкоду.

Згідно зі ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд також враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 (справа №752/17832/14-ц), відповідно до якої, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України).

Суд керується також рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Ромашов проти України» від 27.07.2004 р. і вважає, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом Констатації Судом факту порушення. Крім того, в даному рішенні Європейський суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Разом з тим, суд звертає увагу, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Оскільки під час судового провадження доведено те, що потерпілий зазнав певних моральних страждань внаслідок протиправних дій обвинуваченого, його винуватість доведена у судовому засіданні, а тому потерпілий має право на відшкодування такої шкоди.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відшкодування моральної шкоди не може використовуватися як спосіб збагачення потерпілого, тому розмір стягнення не може перевищувати суму, достатню для розумного задоволення потреб потерпілого.

Суд враховує надані медичні консультативні висновки та виписки з медичної карти потерпілого, з яких вбачається наявність у нього певних захворювань та функціональних розладів, однак зазначені у медичних документах стани не перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманим унаслідок події легким тілесним ушкодженням. При цьому звернення потерпілого за спеціалізованою медичною допомогою відбулося через значний проміжок часу після події, що також не дає підстав вважати встановлені у медичних документах порушення безпосереднім наслідком вчиненого кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд, з урахуванням принципів розумності та справедливості, враховуючи моральні страждання останньому від вчиненого кримінального правопорушення, фізичного болю, з огляду на конкретні обставини самої події, ступінь вини обвинуваченого, дійшов висновку, що цивільний позов потерпілого підлягає частковому задоволенню та стягненню відшкодування в розмірі 15 000 гривень на користь потерпілого.

З матеріалів кримінального провадження не вбачається належних та достатніх доказів, які б підтверджували заподіяння шкоди у розмірі, заявленому в цивільному позові.

Відтак, зазначений вище розмір задоволених судом позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, та не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілого - з іншого.

Питання доцільності застосування запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та зважаючи на те, що відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 2, 7, 349, 368 - 371, 373, 374, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_8 відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме оптичні DVD-R диски із відеозаписами, на яких зафіксовано події, які відбулись за адресою: місто Київ, вул. Шолуденка, 2 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1