Справа № 273/689/25
Провадження № 1-кп/273/128/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Баранівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.02.2025 року за №0000140 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Довбиш Баранівського району Житомирської області, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого, згідно висновку судово-психіатричного експерта за № 139-2025 від 08.04.2025 являється обмежено осудним та потребує у застуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У 2024 році у точно невстановлений досудовим розслідування час, але не пізніше 28 грудня 2024 року, ОСОБА_4 , будучи на той час військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на сході України, у точно не встановленому досудовим розслідування місці, знайшов бойові припаси у кількості: 148 патронів калібру 5,45 мм, з яких 119 бойових 5,45 мм проміжних патронів з кулею «ПС» зразка 1974 р. зі сталевим осердям, 29 бойових 5,45 мм проміжних патронів з кулею «ПП» зразка 1992 р. підвищеної пробивної здатності. В цей час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на умисне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що знайдені ним патрони є бойовими припасами, переслідуючи мету подальшого їх незаконного носіння та зберігання без передбаченого законом дозволу, шляхом знахідки незаконно їх придбав та зберігав їх у невстановленому слідством місці до 28 грудня 2024 року.

Після цього, 28 грудня 2024 року близько 15 год. 14 хв. ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне носіння та зберігання бойових припасів, зберігаючи їх при собі, прийшов у відділення №1 ТОВ «Нова Пошта», що розташоване за адресою: вул. Центральна,70, м. Слов`янськ, Краматорський район Донецької області, де у поштове відправлення за № 6967 запакував вказані вище 148 патронів та надіслав посилку з вищевказаними бойовими припасами на своє ім`я до відділення №1 ТОВ «Нова Пошта», що розташоване за адресою: вул. Стадіонна, 1, с-ще Довбиш, Звягельський район Житомирської області.

Так, 30грудня 2024 року близько 13 год. 45 хв. ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, прийшов та отримав поштове відправлення за № 6967 у відділенні № 1 ТОВ «Нова Пошта», що розташоване за адресою: вул. Стадіонна,1, с-ще Довбиш, Звягельський район Житомирської області, в якому знаходились відправлені ним 28 грудня 2024 року вищевказані бойові припаси. В подальшому, ОСОБА_4 зберігаючи поштове відправлення з бойовими припаси при собі, переніс його до місця свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи у вказаному будинку останній розпакував посилку та дістав з неї незаконно придбані ним бойові припасів, які заховав в бильце дивану у спальній кімнаті та таким чином продовжив зберігати їх без передбаченого законом дозволу до 21 лютого 2025 року.

Однак, 21 лютого 2025 року працівниками Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області в ході проведення обшуку в будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено бойові припаси у кількості: 148 патронів калібру 5,45 мм, з яких 119 бойових 5,45 мм проміжних патронів з кулею «ПС» зразка 1974 р. зі сталевим осердям, 29 бойових 5,45 мм проміжних патронів з кулею «ПП» зразка 1992 р. підвищеної пробивної здатності, які ОСОБА_4 зберігав без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення визнав, вказав про вчинення кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті. Додатково пояснив, під час проходження військової служби здобув у бою патрони та магазиии до автомату. Після проходження лікування після здобутого поранення, відправив через Нову пошту додому броню, в якій знаходилися патрони та магазини до автомату. Зберігав вказані речі за місцем проживання, які добровільно видав працівникам поліції під час обшуку.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого, суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони об`єктивно та повно відображають обстановку і обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.

У зв`язку з тим, що обвинувачений розповів про обставини кримінального правопрушення, ніхто із учасників не заперечує їх, кваліфікацію дій обвинуваченого та доказів кримінального провадження, суд, заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи та оцінюючи обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що стороною обвинувачення доведено поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а саме придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України, стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, на підставі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем проходження служби, брав участь у відсічі збройної агресії та отримав бойове поранення, учасник бойових дій, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вину визнав, щиро розкаявся.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Також, суд враховує висновки Звягельського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області, викладені у досудовій доповіді, згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, дослідження інформації, що характеризує особу обвинуваченого ОСОБА_4 свідчить про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.

З урахуванням встановлених обставин справи, та даних, що характеризують особу обвинуваченого, виходячи з загальних засад призначення покарання, законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно відповідати обставинам та характеру скоєних правопорушень, та бути необхідним і достатнім для виправлення винуватої особи, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів ОСОБА_7 призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою він обвинувачується, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Крім того, згідно з висновком судово-психіатричного експерта за № 139-2025 від 08.04.2025 являється обмежено осудним та потребує у застуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Відповідно до положень статті 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне на підставі ст.20 КК України визнати ОСОБА_4 обмежено осудним і врахувати цю обставину при призначенні йому покарання.

На підставі п.2 ч.1 ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили злочини у стані обмеженої осудності.

Відповідно до ч.2 ст.94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку може бути застосовано судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно-небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до психіатричного закладу.

Приписами ч.2 ст.504 КПК України встановлено, що суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно з рекомендаціями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких є критерієм обмеженої осудності (ч.1 ст.20, ч.2 ст.94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.

Відповідно до п.8 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду, така допомога може надаватися особам незалежно від виду призначеного їм покарання, якщо воно пов`язане з позбавленням волі, то здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане, - на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення у стані обмеженої осудності, суд вважає за необхідне одночасно із призначеним покарання застосувати примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання.

Так, згідно висновку судово-психіатричного експерта за № 139-2025 від 08.04.2025, ОСОБА_4 , під час інкримінованого йому діяння недоумством не страждав та в тимчасовому розладі психічної діяльності (алкогольному психозі, реактивному стані - патологічне сп`яніння, патологічний афект), або іншому хворобливому стані психіки, який би позбавляв його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними - не перебував. Виявляв клінічні ознаки розладу особистості та поведінки посттравматичного генезу за експлозивним типом (F07.8 МКХ-10), був здатний усвідомлювати свої дії, але не здатний повною мірою керувати ними. ОСОБА_4 в даний час виявляє клінічні ознаки розладу особистості та поведінки посттравматичного генезу за експлозивним типом, стан декомпенсації (F07.8 МКХ-10). Здатний усвідомлювати свої дії, але не здатний повною мірою керувати ними. Дана психічна хвороба виникла після перенесеної важкої черепно-мозкової травми (14.09.2024) та оперативного лікування. ОСОБА_4 потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Отже, наявні у ОСОБА_7 на час вчинення кримінального правопорушення психічні розлади були не настільки виражені, обмежували, але не позбавляли його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Тобто, дії ОСОБА_7 підпадають під дію ст.20 КК України «обмежена осудність».

Згідно рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких сама і є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст.20, ч. 2 ст.94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.

Відповідно до пункту 8 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду, така допомога може надаватися таким особам незалежно від виду призначеного їм покарання, якщо воно пов`язане з позбавленням волі, та здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане - на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.

Враховуючи викладене суд вважає, що обвинувачений дійсно є обмежено осудним та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем його фактичного проживання.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався і підстави для його застосування наразі не вбачаються.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи у кримінальному провадженні, становлять 3979,50 грн. (висновок експерта № СЕ-19/106-25/3232-БЛ від 24.02.2025 року) та підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24.02.2025 року на майно, вилучене 21.02.2025 року в ході проведення обшуку в будинку по АДРЕСА_1 : 148 патронів калібру 5,45 мм та 5 магазинів до автомата Калашникова, слід скасувати.

Питання, щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 174, 368, 369, 370, 371, 374, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

На підставі ч.2 ст.20, п.1 ч.1 ст. 94 КК України застосувати до ОСОБА_4 , примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Виконання вироку в частині застосування до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку - здійснювати за місцем його фактичного проживання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи у кримінальному провадженні, в розмірі 3979,50 грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24.02.2025 року на майно, вилучене 21.02.2025 року в ході проведення обшуку в будинку по АДРЕСА_1 : 148 патронів калібру 5,45 мм та 5 магазинів до автомата Калашникова.

Речові докази, а саме: 148 патронів калібру 5,45 мм, з яких 119 бойових 5,45 мм проміжних патронів з кулею «ПС» зразка 1974 р. зі сталевим осердям, 29 бойових 5,45 мм проміжних патронів з кулею «ПП» зразка 1992 р. підвищеної пробивної здатності, 5 магазинів до автомата Калашникова, звернути на користь держави, передавши в ЗСУ.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1