Провадження № 1-кп/638/1180/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000897 від 17.04.2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку Азербайджан, вірменина, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, офіційно не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відносно якого 20.07.2023 до Московського районного суду м. Харкова направлено обвинувальний акт за ч. 4 ст. 185 КК України, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Харкова перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Ухвалою суду від 11.04.2025 вказане кримінальне провадження призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотання про продовження обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи його тим, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, так як останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, тобто у вчиненні тяжкого злочину. Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.01.2001 зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування», а тому ймовірна тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання останнього винуватим у вчиненні злочину, є суттєвим елементом, який підтверджує існування ризику переховування останнього від органу досудового розслідування та/або суду. Так ОСОБА_5 усвідомлюючи факт притягнення його до кримінальної відповідальності, призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі та невідворотності покарання, може зникнути зі свого постійного місця проживання або реєстрації та переховуватися від слідства, суду, що призведе до тяганини по даному кримінальному провадженню, а також тяганини у прийнятті відносно ОСОБА_5 процесуальних рішень.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 у подальшому з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину може одноосібно або за допомогою інших осіб, незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні шляхом умовляння, залякування чи іншим чином змусити вказаних осіб змінити свої показання.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, не має постійного місця роботи та джерела доходів, офіційно не працевлаштований, отже не має міцних соціальних зв`язків, які були б були стримуючим фактором для запобігання настанню ризиків вчинення нових злочинів та переховування від правоохоронних органів.

Ризик, в загальному розумінні, це можлива небезпека будь-якого несприятливого результату. Тобто у сторони обвинувачення є всі підстави стверджувати про наявність вищевказаних ризиків, оскільки відповідно до матеріалів вказаного провадження, підозрюваний своїми активними діями вчинив тяжкий злочин.

Застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Потерпілі у судове засідання не з`явилися, матеріали справи містять заяви, якими вони просили проводити судові засідання за їх відсутності.

Захисник обвинуваченого та обвинувачений категорично заперечували проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, вказуючи на те, що судовий розгляд триває досить довго і ще невідомо, скільки буде тривати, наведені у клопотанні ризики прокурором не доведені, а тому просили застовувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а якщо суд не знайде підстав для зміни запобіжного заходу, то просили зменшити суму застави.

Заслухавши клопотання та позиції учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ухвали від 27.11.2024 відносно ОСОБА_5 було обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Частиною першою статті 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд вважає реальними, обґрунтованими та такими, що не переставали існувати заявлені прокурором ризики.

Зазначені ризики виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на будь-який інший більш м`який запобіжний захід, оскільки не забезпечать їх уникнення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Встановлюючи особу обвинуваченого під час судового розгляду, встановлено, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, що підтверджує відсутність стримуючих факторів для обвинуваченого, окрім того, 20.07.2023 до Московського районного суду м. Харкова, відносно обвинуваченого направлено обвинувальний акт за ч. 4 ст. 185 КК України.

Зважаючи на вищевказане, суд вважає, що підстав для заміни або скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у відповідному розмірі та зобов`язання виконання відповідних обов`язків, визначених ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.11.2024, на теперішній час судом не вбачається, оскільки існують ризики, наведені прокурором у клопотанні, також не вбачаються підстави зменшення розміру застави зважаючи на суму збитків, який спричинено потерпілим.

Керуючись ст.ст. 27, 314-316 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», строком до 60 днів, тобто до 30 січня 2026 року, з можливістю застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, у розмірі, визначеному в ухвалі Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.11.2024.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу суду протягом 5 днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1