Cправа №505/464/25
Провадження №1-кс/505/1264/2025
УХВАЛА

Іменем України

10.09.2025 м. Подільськ

Слідчий суддя Подільського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

та сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому в судовому засіданні в м.Подільську Одеської області клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у кримінальному провадженні №-0000020 від 07.01.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

05.09.2025 прокурор Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_5 на строк 60 (шістдесят) днів, з визначенням застави у розмірі 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про продовження у відношенні обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що 10.09.2025 закінчується термін дії ухвали суду від 05.08.2025 про застосування запобіжного заходу, однак на даний час відсутні підстави для застосування до підозрюваної ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, натомість просив обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Також просив зменшити розмір застави, вважаючи визначений розмір застави необґрунтовано великим.

Обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала позицію захисника.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку прокурора, захисника, пояснення обвинуваченої, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Встановлено, що в провадженні слідчого відділення Подільського РУП ГУНП в Одеській області перебувало кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №- №-0000020 від 07.01.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України.

12.06.2025 ухвалою слідчого судді Подільського міськрайонного суду Одеської області підозрюваній ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 08.08.2025, із визначенням застави у 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає у сумі 908400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) грн.

05.08.2025 ухвалою слідчого судді Подільського міськрайонного суду Одеської області підозрюваній ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном до 10.09.2025.

09.09.2024 у провадження судді Подільського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 надійшло кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №-0000020 від 07.01.2025, за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України.

Відповідно до ч.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч.6 ст.199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Оскільки суддею Подільського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 підготовче судове засідання не проведено, слідчий суддя вважає за можливе розглянути вказане клопотання прокурора.

Так, слідчим суддею встановлено, що під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, органом досудового розслідування встановлені ризики передбачені ст.177 КПК України, які на даний час продовжують існувати, що свідчать про необхідність продовження застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до статті 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Встановлюючи обґрунтованість підозри слід виходити з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання «є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летелье проти Франції» вказано, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

На підставі викладеного, при вирішенні питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно враховувати у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому за інкримінований злочин, а також наявність ризиків визначених:

- ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, оскільки підозрювана усвідомлює, що вона обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, які згідно ст.12 КК України відносять до категорії тяжких злочинів за вчинення яких підозрюваній у разі визнання її винною може бути призначено покарання на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, що дає підстави вважати, що остання може переховуватись від суду;

- ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що діяльність ОСОБА_5 та інших осіб причетних до інкримінованих злочинів, здійснювалась із застосуванням заходів конспірації (постійно-змінюваних абонентських номерів, використання інтернет-мессенджерів), тому на даний час органом досудового розслідування не встановленні всі особи, які причетні до вищевказаних злочинів, зокрема особи які виготовляли особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, а тому перебуваючи на волі остання може вчинити дії спрямовані на знищення або приховування на даний час невідшуканих речей чи документів, які як самостійно так і в своїй сукупності можуть містити значення речових доказів, а саме: прекурсорів, а також хімічних реагентів необхідних для виготовлення психотропної речовини, лабораторного інвентаря та іншого обладнання для їх виготовлення, засобів або інших предметів для зважування та фасування, технічних засобів, в тому числі мобільних телефонів, сім карт мобільних операторів, які містять інформацію щодо незаконного виготовлення та збуту психотропної речовини;

- ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на свідків чи інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, обґрунтовується тим, що обвинувачена ОСОБА_5 знає особисто іншого обвинувачена, та може вчинити дії щодо уникнення кримінальної відповідальності шляхом вмовлянь чи підкупу останнього, спонукати свідків, які надали покази у цьому провадженні відмовитися від раніше наданих показань чи уникати явки до суду з метою проведення їх допиту безпосередньо під час судового засідання;

- ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може бути виражений у створенні ОСОБА_5 штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій;

- ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обґрунтовується тим, що обвинувачена може і надалі вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки незаконний збут психотропної речовини може приносити швидкий стабільний заробіток, а на теперішній час органом досудового розслідування достовірно не встановлено всіх осіб причетних до виготовлення та збуту психотропної речовини, місця виготовлення та канали надходження прекурсорів, які використовуються для незаконного виготовлення з метою збуту психотропної речовини.

Зокрема, у справі «Яблонський проти Польщі» №33492/96, пункт 83, від 21.12.2000 року, Суд зауважує, що відповідно до пункту 3 статті 5 органи влади, приймаючи рішення про те, чи слід звільняти чи затримувати особу, зобов`язані розглянути альтернативні заходи забезпечення його появи на суді. Дійсно, ця стаття передбачає не лише право на «судовий розгляд упродовж розумного строку або звільнення до розгляду», але також передбачає, що «звільнення може бути обумовлено гарантіями його явки до суду».

Згідно з п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно практики Суду, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного /обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зав`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх судових засідань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зав`язків).

Разом з цим, у справі «І.А. проти Франції» №1/1998/904/1116 від 23.09.1998 року Суд вказує, що національний суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, у справі «Лабіта проти Італії» №26772/95 від 06.04.2000 року Суд також нагадує, що існування розумної підозри, що заарештована особа вчинила правопорушення, є умовою sine qua non (те, без чого неможливо) для тривалого тримання під вартою, але через деякий час ця умова перестає бути достатньою. У таких випадках Суд повинен встановити, чи інші підстави, наведені судовими органами, виправдовують подальше позбавлення свободи. У разі «відповідності» і «достатності» таких підстав Суд має також з`ясувати, чи компетентні національні органи виявили «особливу ретельність» у здійсненні провадження.

Зокрема, в справі «Білуха проти України» №33949/02 від 09.11.2006 Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись у світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка підозрюваного та відповідних органів влади та ін. Також Суд зазначає, що тільки ті затримки, які сталися з вини держави (правоохоронних органів), можуть виправдати висновок стосовно недотримання вимоги «розумного строку» (п.п.61, 64).

Метою застосування запобіжного заходу є, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, в тому числі, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі, переховуватися від органів досудового розслідування та (або) суду.

Згідно із ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України - запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_5 обвинувачується саме у вчиненні тяжкого злочину, а тому судом враховується тяжкість злочину, що інкримінується обвинуваченій та термін покарання, який може бути призначено останній в разі доведення її вини, що може бути підставою для наявності у обвинуваченої наміру переховуватись від суду.

Отже, вирішуючи клопотання про продовження тримання під вартою, суд враховує конкретні обставини даної справи та обставини, які були раніше встановлені під час розгляду клопотання про обрання міри запобіжного заходу та його продовженні.

При цьому, суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст.177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, суд приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_5 необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 08 листопада 2025 року.

Вирішуючи питання щодо визначення обвинуваченій розміру застави, суд враховує особу обвинуваченої, яка розлучена, має постійне місце проживання, проживає з матір`ю ОСОБА_8 , яка хворіє та потребує матеріальної допомоги, та двома неповнолітніми дітьми ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які також мають незадовільний стан здоров`я, аліменти на їх утримання батьком дітей не сплачуються, рідний брат обвинуваченої ОСОБА_11 є військовослужбовцем, який зник безвісти, тому вважаю за можливе визначити розмір застави, як запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання обвинуваченою ОСОБА_5 обов`язків, передбачених Кримінально-процесуальним кодексом України, у 100 (сто) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто станом на 10.09.2025 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень (100 х 3028 = 302 800).

За таких підстав, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню, а відносно обвинуваченої ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 08.11.2025, із застосуванням застави у 100 (сто) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням обов`язків на підставі ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 186, 189, 196, 197, 199, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченій у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, на 60 (шістдесят) днів, тобто до 08 листопада 2025 року.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченою ОСОБА_5 обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а саме, 100 (сто) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто станом на 10.09.2025 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень (100 х 3028 = 302 800), яка може бути внесена як самою обвинуваченою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави: отримувач ТУ ДСА України в Одеській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26302945, банк отримувача ДКСУ, м.Київ код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0005435 - застава за обвинувачену ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по справі №505/464/25 провадження №1-кс/505/1264/25, кримінальне провадження №-0000020, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.01.2025.

Обвинувачена або заставодавець має право в будь-який момент внести заставу в розмірі, зазначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом терміну дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави обвинувачена вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_5 , що в разі внесення застави у встановленому в даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок повинен бути наданий уповноваженій посадовій особі ДУ «Одеський слідчий ізолятор» або уповноваженій особі установи, де остання буде утримуватись під вартою.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, обвинувачена ОСОБА_5 підлягає негайному звільненню з-під варти.

Про внесення застави та звільнення обвинуваченої з-під варти негайно повідомити прокурора та суд.

У разі внесення застави, покласти на обвинувачену ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, а саме: м.Подільськ, Одеської області без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні з приводу обставин та подій пов`язаних з вказаним кримінальним провадженням.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченій та направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1