Дата документу 15.01.2026
Справа № 334/4452/25
Провадження № 1-кс/334/55/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року, слідчий суддя Дніпровського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3

розглянувши скаргу ОСОБА_4 , подану в порядку статей 303 306 КПК України у кримінальному провадженні № 0000028, внесеному 19.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною другою статті 384 КК України та зафіксувавши заяву ОСОБА_4 , в порядку ст. 206 КПК України,

за участі: слідчого ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

встановив:

заявник ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку статей 303 306 КПК України, в якій оскаржує не виконання слідчим вимог статті 220 КПК України, що полягало у не розгляді його клопотань, зазначених під час його допиту.

Дослідивши скаргу, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту статті 304 КПК України, після надходження скарги, слідчий суддя повинен перевірити наявність підстав для повернення скарги або відмови у відкритті провадження, тобто: чи повноважна особа подала скаргу, чи дотримані нею правила підсудності та строки при звернення до слідчого судді і чи підлягає рішення, дія та бездіяльність слідчого оскарженню.

Згідно з частиною першою статті 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

У скарзі ОСОБА_4 зазначено, що під час його допиту ним заявлялись клопотання, які не були вирішені слідчим.

При цьому зазначені у скарзі обставини вже були вирішені ухвалою слідчого судді від 11 липня 2025 року у провадженні № 1-кс/334/1753/25 (справа № 334/4452/25), якою у задоволенні скарги було відмовлено. Вказана ухвала слідчого судді набрала законної сили 17.07.2025.

Ухвалою слідчого судді від 11 липня 2025 року були встановлені наступні обставини.

Відповідно до протоколу допиту потерпілого від 27.06.2025 ОСОБА_4 був допитаний слідчим ОСОБА_3 .

13.04.2025 ОСОБА_4 подане слідчому клопотання про вилучення у нього речових доказів.

Відповідно до частини першої статті 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з частиною третьою статті 99 КПК України сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що при допиті потерпілого вона запропонувала ОСОБА_4 надати наявні у нього речові докази. Проте останній відмовився надати їй докази.

Потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що документи наявні у нього в оригіналах, які він не може надати слідчому, оскільки вони необхідні йому в інших кримінальних провадженнях.

Таким чином слідчим виконані всі дії для отримання від потерпілого доказів у даному кримінальному провадженні на підставі його клопотання від 13.04.2025. Проте ОСОБА_4 відмовився надати слідчому оригінали документів.

У протоколі допиту потерпілого від 27.06.2025 зазначено, що ОСОБА_4 було заявлене клопотання про перехресний допит адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Проте у даному кримінальному провадженні адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не мають процесуального статусу і не були допитані слідчим.

Крім цього право на перехресний допит передбачене лише у випадку допиту свідка або потерпілого у судовому засіданні (статті 225, 352 та 353 КПК України).

Кримінальний процесуальний закон не визначає межу, коли використання особою права набуває ознак зловживання ним, втім, Верховний Суд неодноразово висловлював позиції з цього приводу та зазначав, що заборона зловживання правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права (ухвала ККС ВС від 30 травня 2018 року у справі № 676/7346/15-к). Процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання (постанова ККС ВС від 09 квітня 2019 року у справі № 306/1602/16-к). При цьому Верховний Суд неодноразово констатував зловживання учасниками кримінального провадження процесуальними правами, зокрема, на участь в апеляційному розгляді, на отримання судових рішень, на залучення перекладача (постанови ККС ВС від 24 вересня 2019 року у справі № 755/10138/16-к та від 19 лютого 2019 року у справі № 236/1798/16-к, ухвала ККС ВС від 30 травня 2018 року у справі № 676/7346/15-к).

Також Верховний Суд зазначив, що наслідком встановлення судом факту зловживання правом має бути постановлення рішення про залишення такої скарги без розгляду (постанова Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 937/1056/20).

У контексті обставин цієї справи слідчий суддя зазначає, що повторне звернення зі скаргою після відмови в її задоволенні можливе, якщо скарга подана з інших підстав, які не були предметом попереднього розгляду.

Така позиція узгоджується із реалізованим у КПК України підходом щодо повторного подання клопотань (заяв) при вирішенні інших процесуальних питань, який по суті є запобіжником зловживання правом на звернення до суду: відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному зверненню з інших підстав (стаття 350 КПК України); у разі відмови у задоволенні клопотання про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи слідчий, прокурор не має права повторно звертатися до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на обшук того самого житла чи іншого володіння особи, якщо у клопотанні не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею (частина шоста статті 234 КПК України); слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом (частина п`ята статті 201 КПК України); особа, яка відмовилася від заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, не має права повторно звертатися до суду з такою самою заявою з тих самих підстав (частина друга статті 465 КПК України).

Таким чином слідчий суддя констатує, що подання заявником скарг з однакових питань слідчому судді щодо тих самих обставин здійснюється не з метою захисту прав, свобод та інтересів заявника у кримінальному провадженні, а для досягнення інших цілей, через що заявник виходить за межі процесуального права, тобто зловживає ним.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про необхідність залишення скарги ОСОБА_4 без розгляду.

Крім того, під час розгляду скарги ОСОБА_4 , який тримається від вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» (в рамках розгляду кримінального провадження № 334/880/24 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 187 КК України) повідомив про те, що співробітниками ДУ до нього була застосована фізична сила, та психологічний тиск, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження.

Відповідно до ч. 6 та ч. 7 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:

1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;

2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;

3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Також, слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

Таким чином, у зв`язку з тим, що під час розгляду скарги ОСОБА_4 , останнім в судовому засіданні заявлено про застосування до нього насильства під час тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя фіксує таку заяву та вважає необхідним забезпечити виконання п. 1,2 ч. 6 ст. 206 КПК України, а саме зобов`язати начальника Державної установи «Дніпровської установи виконання покарань № 4» забезпечити ОСОБА_4 проходження медичного обстеження, а в разі необхідності - надання невідкладного, належного та достатнього медичного лікування, згідно призначення лікаря та вважає необхідним доручити дослідження та перевірку фактів, про які повідомив ОСОБА_4 , уповноваженими на це органами.

Керуючись статтями 77, 80, 206, 376 КПК, слідчий суддя,

постановив:

Скаргу ОСОБА_4 , подану в порядку статей 303 306 КПК України у кримінальному провадженні № 0000028, внесеному 19.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною другою статті 384 КК України залишити без розгляду.

Доручити директору територіального управління Державного Бюро Розслідувань, розташованого у м. Полтаві, яке поширює свою діяльність на Дніпропетровську, Полтавську, Сумську, Харківську області, провести перевірку фактів, повідомлених заявником ОСОБА_4 щодо застосування до нього насильства та психологічного тиску працівниками Державної установи «Дніпровської установи виконання покарань № 4» у відповідності до вимог ст. 214 КПК України, якими передбачене внесення відомостей до ЄРДР та проведення досудового розслідування по факту заяви. За результатами розслідування прийняти відповідне процесуальне рішення, про яке повідомити Дніпровський районний суд м.Запоріжжя.

Зобов`язати начальника Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» забезпечити ОСОБА_4 , проходження медичного обстеження, а в разі необхідності - надання невідкладного, належного та достатнього медичного лікування медичними препаратами, згідно призначення лікаря.

Начальника Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» про виконання даної ухвали невідкладно повідомити Дніпровський районний суд м.Запоріжжя.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення

Слідчий суддя: ОСОБА_1