Справа № 522/6149/24
Провадження № 1-кс/522/6734/25
УХВАЛА

04 грудня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділення ВНП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Усатове Біляївського району Одеської області, громадянина України, українця, з вищою медичною освітою, лікаря-інфекціоніста КНП «Міська клінічна інфекційна лікарня» Одеської міської ради, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного в рамках кримінального провадження №0000054 від 25.01.2024 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділення ВНП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного в рамках кримінального провадження №0000054 від 25.01.2024 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СВ ВнП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000054 від 25.01.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Приморською окружною прокуратурою м. Одеси.

Досудовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовець строкової служби матрос ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 31 липня 2023 року був зарахований на 1-й навчальний курс відділення військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Національного університету «Одеська морська академія».

Під час проходження навчання курсант ОСОБА_7 був поселений у гуртожитку НУ ОМА за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, 28/30.

У січні 2024 курсант ОСОБА_7 та курсант цього ж навчального курсу ОСОБА_8 , який мешкав у одному ж ним приміщенні, одночасно захворіли на вірусне захворювання та 24.01.2024 звернулися до медичного пункту університету, щоб отримати відпустку у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю для амбулаторного лікування.

Однак, з огляду на чисельні прояви вірусної інфекції у навчальному закладі обидва курсанта цього ж дня, 24.01.2024, були направлені для лікування до КНП «Міська клінічна інфекційна лікарня» ОМР за адресою: м. Одеса, вул. Пастера, 5/7.

Курсанту ОСОБА_7 було надано направлення на стаціонарне лікування до КНП «Міська клінічна інфекційна лікарня» ОМР з попереднім діагнозом: «Гостре репаративне захворювання, Гострий фаринготрахеїт, Бронхопневмонія?»

Курсанти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прибули до КНП «Міська клінічна інфекційна лікарня» ОМР 24.01.2024 у 18 год 35 хв та звернулися до медичної сестри приймального відділення КНП «МКІЛ» ОМР ОСОБА_9 , яка провела обох курсантів в оглядовий кабінет та посадила на кушетку, після чого покликала чергового лікаря приймального відділення ОСОБА_5 .

Лікар приймального відділення КНП «Міська клінічна інфекційна лікарня» ОМР ОСОБА_5 здійснив первинний огляд курсанта ОСОБА_7 у оглядовому кабінеті приймального відділення КНП «МКІЛ» ОМР у присутності курсанта ОСОБА_8 та медичної сестри ОСОБА_9 у період часу 18 год 35 хв 18 год 45 хв.

Під час його огляду пацієнт ОСОБА_7 повідомив лікарю ОСОБА_5 , що має алергічну реакцію на лікарські засоби «цефтріаксон» та «дексаметазон».

Водночас, отримавши інформацію про наявність у пацієнта алергічної реакції на лікарський засіб, лікар приймального відділення КНП «МКІЛ» ОМР ОСОБА_5 , виконуючи свої професійні обов`язки не в повному обсязі, поверхово, не зазначив про це у п. 18 титульної сторінки медичної карти стаціонарного хворого №448 пацієнта ОСОБА_7 , (форми первинної облікової документації №003/о).

За результатами огляду лікарем приймального відділення ОСОБА_5 пацієнта ОСОБА_7 був виставлений діагноз: «Гостре респіраторне вірусне захворювання. Гострий бронхіт» та призначено лікування у вигляді лікарських засобів «амексін» перорально та «цефтріаксон» внутрішньо м`язово після виконання внутрішньо шкірної проби.

Після огляду курсант ОСОБА_7 разом із курсантом ОСОБА_8 були госпіталізовані до 11-го відділення КНП «Міська клінічна інфекційна лікарня» ОМР.

Призначаючи лікування пацієнту ОСОБА_7 черговий лікар приймального відділення ОСОБА_5 станом на 24.01.2024 являвся його лікуючим лікарем, тому у відповідності до вимог п. 22 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 003/о «Медична карта стаціонарного хворого №» повинен був заповнити п. 18 титульного листа медичної карти стаціонарного хворого №448 пацієнта ОСОБА_7 , зазначивши інформацію про наявну в нього алергію на лікарські засоби «цефтріаксон» та «дексаметазон».

Крім того, наказом МОЗ України №127/18 від 02.04.2002 «Про організаційні заходи по впровадженню сучасних технологій діагностики та лікування алергічних захворювань» затверджено інструкцію «Про порядок проведення діагностики лікарської алергії», згідно з п. 1.1 якої при призначенні лікарських засобів хворому вперше лікар будь-якої спеціальності, фельдшер, акушерка за анамнезом встановлюють та у разі виявлення зазначають відповідним записом на титульному листі відповідного медичного документу про наявність алергічної реакції на медикаменти (назва).

Згідно п. 1.3 зазначеного Наказу особам у яких в анамнезі встановлено алергічні прояви на медикаменти, лікарський засіб аналогічного чи близького за

хімічним складом типу не призначається. Стосовно застосування інших лікарських засобів хворих відносять до групи ризику виникнення лікарської алергії.

Протипоказанням до шкірного тестування з лікарськими препаратами є перенесений хворим у минулому анафілактичний шок на введення будь-якого лікарського засобу, а також синдроми ОСОБА_10 (п. 2 Наказу Етап Постановка і оцінка шкірної проби).

Отже, анамнез лікарем ОСОБА_5 було зібрано не в повному обсязі, оскільки у п. 18 титульного листа медичної карти стаціонарного хворого №448 ОСОБА_7 (форми первинної облікової документації №003/о) ним не була зазначена інформація про наявну у пацієнта алергію на лікарські засоби «цефтріаксон» та «дексаметазон».

Крім того, виставлений лікарем приймального відділення ОСОБА_5 діагноз пацієнту ОСОБА_7 був не повним, оскільки у п. 18 на титулі медичної карти стаціонарного хворого №448 ОСОБА_7 (форми первинної облікової документації №003/о) ним не була зазначена інформація про наявну алергію на «цефтріаксон» і «дексаметазон».

Також, лікування ОСОБА_7 було призначено неправильно та не в повному обсязі, не так, як цього вимагають інтереси професійної діяльності лікаря ОСОБА_5 , оскільки даних для призначення антибіотика було недостатньо згідно із протоколом МОЗ ГС 2014-499-1, наказом МОЗ №1513 від 23.08.2023, а лікарський засіб «цефтріаксон» був не показаний для призначення при цій патології, а саме при діагнозі: «Гостре респіраторне вірусне інфікування. Гострий бронхіт».

Крім того, показань для термінованого призначення антибактеріального препарату також не було, тим більше (особливо) «цефтріаксону», а місто, де проводилася провокаційна проба, не було обладнане для реанімації.

У відповідності до п. 8 Стандарту медичної допомоги «Раціональне застосування антибактеріальних і антифунгальних препаратів з лікувальною та профілактичною метою», затвердженому наказом МОЗ України від 18.05.2022 №823, призначення антибактеріальних препаратів для системного застосування (ATC J01) з метою лікування інфекційних хвороб, викликаних вірусами, грибами або паразитами, заборонено, якщо такі показання не передбачені інструкцією для медичного застосування лікарського засобу або чинними галузевими стандартами медичної допомоги.

За п. 3 Стандарту медичної допомоги «Раціональне застосування антибактеріальних і антифунгальних препаратів з лікувальною та профілактичною метою», затвердженого наказом МОЗ від 23.08.2023 №1513, лікування антибактеріальними (ATC J01) лікарськими засобами для системного застосування (далі антибіотикотерапія) слід розпочинати лише у випадку наявної у пацієнта лабораторно підтвердженої або з високою ймовірністю підозрюваної бактеріальної інфекції.

Крім того, призначення ОСОБА_7 внутрішньо шкірної проби «цефтріаксону» було не рекомендоване згідно з наказом МОЗ України №916 від 30.12.2015, враховуючи наявну алергію на даний препарат.

Так, згідно Уніфікованого клінічного протоколу екстреної, первинної, вторинної (спеціалізованої) та третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги «Медикаментозна алергія, включаючи анафілаксію», 2015, п. 4.3.5, затвердженого наказом МОЗ України №916 від 30.12.2015 «Про затвердження та впровадження медико-технологічних документів зі стандартизації медичної допомоги при медикаментозній алергії, включаючи анафілаксію» протипоказанням для проведення прик-тестування та внутрішньо шкірного тестування з ЛЗ (лікарського засобу) є ідентифікована алергічна реакція в минулому на ЛЗ (чи його хімічний аналог), з яким має проводитися тестування.

Таким чином, лікар приймального відділення ОСОБА_5 , являючись медичним працівником, допустив неналежне виконання своїх професійних обов`язків внаслідок несумлінного до них ставлення, що виявилося у неповному зборі анамнеза у пацієнта ОСОБА_7 , у виставленні неповного діагнозу та у призначенні йому неправильного (непоказаного) лікування.

На підставі призначеного пацієнту лікування в умовах 11-го стаціонарного відділення КНП «Міська клінічна інфекційна лікарня» ОМР медична сестра ОСОБА_11 виконала пацієнту ОСОБА_7 підшкірну пробу на лікарський засіб «цефтріаксон».

Внаслідок виконання підшкірної проби на «цефтріаксон» у пацієнта ОСОБА_7 розвинулися ускладнення у вигляді анафілаксії, тобто анафілактичного шоку, що привело до клінічної смерті, пост реанімаційної хвороби, поліорганної недостатності у вигляді: серцево-судинної, дихальної, ниркової, надниркової недостатності, набряку-набухання головного мозку, ДВС синдрому, (дисеміноване внутрішньосудинне згорання), набряку легень. Вище перелічені ускладнення мали злоякісний перебіг та були резистентні до інтенсивної терапії.

Такий патологічний стан (анафілактичний шок) є небезпечним для життя і за цим критерієм відповідно до п. 2.1.1. (а), 2.1.3. (о) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом від 17.01.95 МОЗ України N?6 по відношенню до живих осіб має ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень.

У 22 год. 00 хв 24.01.2024 у пацієнта ОСОБА_7 констатовано клінічну смерть, у 03 год. 00 хв. 25.01.2024 - біологічну смерть.

Таким чином, причиною смерті ОСОБА_7 стало виникнення алергічної реакції у вигляді анафілактичного шоку внаслідок впливу одного із лікарських препаратів (за даними медичної карти цефтріаксону), які вводились ОСОБА_7 під час перебування на стаціонарному лікуванні, з подальшим виникненням аноксичного ураження головного мозку, гіпоксично-ішемічної (постреанімаційної) енцефалопатії, під час якої виникають множинні вогнищеві ушкодження центральної нервової системи у всіх відділах головного та спинного мозку, внаслідок чого відбулось порушення біохімічних, метаболічних, гемодинамічних та інших регуляторних механізмів в організмі, які призвели до виникнення різко вираженого набряку-набухання головного мозку, що і стало безпосередньою причиною смерті.

Являючись медичним працівником, маючи відповідну кваліфікацію лікаря-інфекціоніста, лікар приймального відділення КНП «Міська клінічна інфекційна лікарня» ОМР ОСОБА_5 передбачав настання наслідків (в тому числі можливість смертельного наслідку) своїх дій, але легковажно розраховував на їх відвернення, що характеризується злочинною самовпевненістю.

У прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_7 стало виникнення алергічної реакції у вигляді анафілактичного шоку, як наслідок проведення пацієнту ОСОБА_12 алергопроби на антибіотик «цефтріаксон», призначеної лікарем приймального відділення КНП «Міська клінічна інфекційна лікарня» ОМР ОСОБА_5 , що стало необхідною та достатньою умовою настання смерті ОСОБА_7 .

Відсутність інформації у п. 18 титульної сторінки медичної карти стаціонарного хворого №448 пацієнта ОСОБА_13 (форми первинної облікової документації №003/о) про наявну алергію на «цефтріаксон і дексаметазон» свідчить про те, що алергологічний анамнез було фактично не зібрано та не зафіксовано у медичній документації установи, а за таких умов призначене лікування призвело до анафілактичного шоку та смерті пацієнта ОСОБА_7 .

Причин медичного характеру, які могли б заважати своєчасній діагностиці можливих алергічних реакцій у пацієнта, не було, а у лікаря приймального відділення ОСОБА_5 була можливість запобігти смерті ОСОБА_7 при своєчасній діагностиці та фіксації алергічних реакцій у пацієнта при надходженні до стаціонару у приймальному відділенні КПН «Міська клінічна інфекційна лікарня» ОМР.

ОСОБА_5 отримав диплом за спеціальністю «Лікувальна справа» у 2021 році, пройшов інтернатуру на базі КНП «МКІЛ» ОМР у період з 01.08.2021 по 31.01.2023 та 12.04.2023 отримав сертифікат лікаря за спеціальністю «Інфекційні хвороби». Наказом по КНП «МКІЛ» ОМР № 57 від 01.05.2023 прийнятий в установу на посаду лікаря інфекціоніста.

Згідно п. 1.1 посадової інструкції лікаря-інфекціоніста приймального відділення ОСОБА_5 , затвердженої директором КНП «МКІЛ» ОМР 01.05.2023, до основних завдань лікаря-інфекціоніста відноситься лікувально-діагностична та лікувально-профілактична допомога хворим.

За п. 1.3 Інструкції у своїй роботі лікар-інфекціоніст приймального відділення керується чинним законодавством України про охорону здоров`я та Кодексом законів про Працю України.

Відповідно до п.п. 4.1. 4.2, 4.3 Інструкції для виконання своїх обов`язків лікар-інфекціоніст приймального відділення зобов`язаний: забезпечити своєчасний та повний рівень обстеження, діагностики, лікування при госпіталізації хворих у відділенні на рівні сучасних досягнень медичної науки та практики; забезпечити негайний необхідний огляд, оцінку стану хворих і кваліфіковану діагностику на основі принципів лікувально-охоронного режиму та дотримання правил і принципів медичної деонтології та лікарської етики, та розподіл їх у профільні відділення лікарні; заповнювати історії хвороби в установленому порядку, вносити в них належні данні, датувати всі отримані відомості від хворого або родичів хворого.

З п. 7.1, 7.2.7.4 інструкції лікар-інфекціоніст несе відповідальність за свою діяльність відповідно до чинного законодавства та нормативно-правових актів, що визначають діяльність органів управління та закладів охорони здоров`я, організацію лікарської допомоги населенню; лікар-інфекціоніст несе відповідальність за бездіяльність, неприйняття рішень, які входять у його сферу компетенції; одним з основних показників діяльності лікаря-інфекціоніста є повнота обстеження хворого.

25.11.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 1. ст. 140 КК України.

Факт вчинення інкримінованого ОСОБА_5 , кримінального правопорушення підтверджується доказами: допитами свідків, висновками експертів, допитом потерпілої, вилученими в ході проведення досудового розслідування медичної документації, та іншими доказами в сукупності.

Так, на теперішній час існують ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, підозрюваний ОСОБА_5 , вільно пересуваючись, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у даному кримінальному провадженні.

Відповідно ст. 184 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку з викладеним, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання слідчого. При цьому, зазначили, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, не має намірів ухилятись від слідства, впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у даному кримінальному провадженні.

Розглянувши вищевказане клопотання, заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ ВнП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000054 від 25.01.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Приморською окружною прокуратурою м. Одеси.

25.11.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 1. ст. 140 КК України.

Факт вчинення інкримінованого ОСОБА_5 , кримінального правопорушення підтверджується доказами: допитами свідків, висновками експертів, допитом потерпілої, вилученими в ході проведення досудового розслідування медичної документації, та іншими доказами в сукупності.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «для обґрунтованої підозри у значенні пп. с п. 1 ст. 5 Конвенції потрібно, щоб можна було розумно вважати, що зазначені обставини охоплюються однією із статей КК, які визначають злочинну поведінку. Саме тлумачення фактів має бути розумним і враховувати усі елементи правопорушення. Закон, яким визначається правопорушення має відповідати вимогам визначеності та передбачуваності».

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 на даній стадії досудового слідства обґрунтовано підозрюється у скоєнні нетяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до п`яти років або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до двох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Докази того, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності слідчому судді не надані.

Таким чином, з матеріалів провадження вбачається та слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше не судимий, офіційно працевлаштований, з вищою освітою, не одружений, має зареєстроване місце проживання.

Доводи сторони обвинувачення про наявність ризиків незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, у тому числі на осіб, обізнаних про обставини вчинення кримінального правопорушення, з метою уникнути кримінальної відповідальності є слушними, слідчий суддя допускає їх існування, хоча і вважає їх мінімальними, оскільки переконливих доказів на підтвердження даних тверджень стороною обвинувачення надано не було.

В свою чергу, обізнаність підозрюваного про наявність в матеріалах кримінального провадження доказів обґрунтованості підозри відносно нього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, та можливість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винуватим, свідчить про наявність єдиного ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Враховуючи наявний ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, який є досить високим, мінімальні ризики незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, у тому числі на осіб, обізнаних про обставини вчинення кримінального правопорушення, з метою уникнути кримінальної відповідальності, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 219 КПК України, досудове розслідування має бути завершене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

За результатом розгляду клопотання слідчого чи прокурора про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя застосовує запобіжний захід в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 181, 194, 196, 197, 371-372, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення ВНП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного в рамках кримінального провадження №0000054 від 25.01.2024 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому в період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та перебування в укритті під час повітряної тривоги, строком на 53 (п`ятдесят три) дні, тобто в межах строку досудового розслідування, а саме до 25.01.2026 року включно.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обчислюється з моменту проголошення ухвали, тобто з 04.12.2025 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- в період часу з 22 год.00 хв. до 07 год. 00 хв. не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та перебування в укритті під час повітряної тривоги, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора, слідчого суддю або суду;

- утримуватися від спілкування з потерпілою ОСОБА_14 , свідками ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ескпертами та спеціалістами у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання вище викладених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Строк дії обов`язків визначити до 25.01.2026 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Ухвалу в частині застосування відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1