У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання старшого слідчого в ОВС Шостого слідчого відділу (з дислокацією у місті Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за №10000125 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця міста Ромни Сумської області, одруженого, з середньою спеціальною освітою, який має на утриманні двох малолітніх дітей 2012 та 2021 р.н., військовослужбовця, інспектора прикордонної служби 2 категорії - начальника групи системи охорони локальної ділянки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону, у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, -

встановив:

Старший слідчий в ОВС Шостого слідчого відділу (з дислокацією у місті Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні за №10000125 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 діб.

Клопотання обґрунтовує тим, що слідчими Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за процесуального керівництва Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000125 від 16.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України щодо підозрюваних ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

23.07.2025 в порядку ст. 277, 278 КПК України відносно ОСОБА_4 складено та повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

23.07.2025 о 18.28 год. затримано в порядку ст. 615 КПК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Ромни Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України (військова частина НОМЕР_2 ), який перебуває на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії водія групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону, у військовому званні «молодший сержант», одруженого, раніше не судимого.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу в.о. начальника НОМЕР_1 прикордонного загону №593-ОС від 30.07.2024 солдата запасу ОСОБА_4 прийнято на військову службу за контрактом та зараховано у списки особового складу НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України.

Також, вказаним наказом в.о. начальника НОМЕР_1 прикордонного загону №593-ОС від 30.07.2024 солдату запасу ОСОБА_4 присвоєно військове звання «молодший сержант» та призначено на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії водія групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», під час проходження військової служби в НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України молодший сержант ОСОБА_4 є працівником правоохоронного органу.

Відповідно до займаної посади інспектора прикордонної служби 3 категорії водія групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону, ОСОБА_4 підпорядковується своєму безпосередньому керівнику сержанту з матеріального забезпечення начальнику групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону, ОСОБА_7 .

За таких обставин, інспектор прикордонної служби 3 категорії водій групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону молодший сержант ОСОБА_4 являється військовою службовою особою, а також правоохоронцем.

В свою чергу, відповідно до функціональних обов`язків сержанта з матеріального забезпечення начальника групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_7 , являючись безпосереднім керівником ОСОБА_4 відповідає за оприбуткування матеріальних цінностей, зокрема палива, здійснює контроль за обліком, звітністю та наявністю ввіреного майна в підпорядкованому підрозділі та є матеріально-відповідальною особою.

Встановлено, що у зв`язку із збройною агресією російської федерації та вторгнення її збройних сил на територію України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 №2102-IX, із 05:00 год 30 хв 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, строк якого продовжувався відповідними Указами Президента України та який діє по теперішній час.

Згідно Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку, а також акції, частки у статутному капіталі юридичних осіб (далі - корпоративні права) тощо.

Так, після призначення 03.01.2025 ОСОБА_7 на посаду сержанта з матеріального забезпечення начальник групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, однак не пізніше середини квітня 2025 року, в останнього виник злочинний умисел на незаконне збагачення, шляхом привласнення та подальшого відчуження ввіреного йому військового майна за грошові кошти, а саме дизельного палива.

Надалі, ОСОБА_7 , реалізуючи умисел на привласнення іншого військового майна, а саме дизельного пального, діючи з прямим умислом, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, шляхом зловживання службовим становищем, у період із 09.04.2025 по 06.06.2025, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, залучив до злочинної схеми свого підлеглого - інспектора прикордонної служби 3 категорії водія групи логістики ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_4 , який спільно із ОСОБА_7 мав здійснювати привласнення та відчуження дизельного палива громадянам, отримувати від даної протиправної схеми грошові кошти, а також ОСОБА_4 зобов`язаний був перевозити раніше привласнене дизельне паливо до громадян задля здійснення продажу.

У подальшому, у період травня 2025 року, точно дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, однак не пізніше 06.06.2025, ОСОБА_4 знаходячись на території ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону, що за адресою АДРЕСА_2 будучи військовою службовою особою, діючи з прямим умислом, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, діючи спільно за попередньою змовою групою із ОСОБА_7 , шляхом зловживання службовим становищем, в умовах воєнного стану, незаконно привласнив інше військове майно дизельне паливо у кількості 120 літрів, що належить НОМЕР_1 прикордонному загону, для подальшого його продажу гр. ОСОБА_9 , що діяв під контролем правоохоронних органів.

06.06.2025 близько 20.40 год. ОСОБА_4 , будучи військовою службовою особою, діючи з прямим умислом, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, діючи спільно за попередньою змовою групою із ОСОБА_7 , шляхом зловживання службовим становищем, в умовах воєнного стану, прибувши на автомобілі марки «ВАЗ 2110» державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить НОМЕР_1 прикордонному загону, до АДРЕСА_3 , де продав ОСОБА_9 , що діяв під контролем правоохоронних органів, інше військове майно дизельне паливо у кількості 120 літрів, що належить НОМЕР_1 прикордонному загону ДПС України, за ціною 45 грн. за один літер, що в загальному становило 5500 грн.

Вищевказаними протиправними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , враховуючи, що вартість дизельного палива, яке знаходиться на балансі ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону становить 44,12 грн за один літер, НОМЕР_1 прикордонному загону завдано збитків на суму 5 294,4 (п`ять тисяч двісті дев`яносто чотири гривні чотири копійки) грн.

У подальшому, у період із 06.06.2025 по 10.06.2025 ОСОБА_4 , знаходячись на території ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону, що за адресою АДРЕСА_2 , реалізуючи умисел на привласнення іншого військового майна, а саме дизельного пального, будучи військовою службовою особою, діючи з прямим умислом, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, спільно за попередньою змовою групою із ОСОБА_7 , шляхом зловживання службовим становищем, в умовах воєнного стану, повторно, незаконно привласнив інше військове майно дизельне паливо у кількості 300 літрів, яке надалі з метою переміщення та продажу, спільно із ОСОБА_7 перемістив в полімерних тарах до автомобіля марки «ВАЗ 2110» державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить НОМЕР_1 прикордонному загону.

Близько 18.00 год. 10.06.2025 ОСОБА_4 будучи військовою службовою особою, діючи з прямим умислом, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, шляхом зловживання службовим становищем, в умовах воєнного стану, повторно, спільно за попередньою змовою групою із ОСОБА_7 , за попередньою вказівкою останнього привіз до м. Берегово, вул. Виноградна за допомогою автомобіля марки «ВАЗ 2110» державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить НОМЕР_1 прикордонному загону, дизельне паливо в кількості 300 літрів, що належить НОМЕР_1 прикордонному загону ДПС України та продав його ОСОБА_9 , що діяв під контролем правоохоронних органів, за грошові кошти у сумі 45 грн. за один літер, що в загальному становило 13 500 грн.

Вищевказаними протиправними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , враховуючи, що вартість дизельного палива, яке знаходиться на балансі ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону становить 44,12 грн за один літер, НОМЕР_1 прикордонному загону завдано збитків на суму 13 236 (тринадцять тисяч двісті тридцять шість) грн.

У період із 10.06.2025 по 17.06.2025, ОСОБА_4 будучи військовою службовою особою, діючи з прямим умислом, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, шляхом зловживання службовим становищем, в умовах воєнного стану, повторно, спільно за попередньою змовою групою із ОСОБА_7 , за попередньою вказівкою останнього знаходячись на території ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону, що за адресою АДРЕСА_2 , незаконно привласнив інше військове майно дизельне паливо у кількості 400 літрів, що належить НОМЕР_1 прикордонному загону, для подальшого його продажу ОСОБА_9 , яке надалі з метою переміщення та продажу, ОСОБА_4 перемістив до автомобіля марки «ВАЗ 2110» державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить НОМЕР_1 прикордонному загону.

Близько 19.00 год. 17.06.2025 будучи військовою службовою особою, діючи з прямим умислом, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, шляхом зловживання службовим становищем, в умовах воєнного стану, повторно, спільно за попередньою змовою групою із ОСОБА_7 , за попередньою вказівкою останнього привіз до м. Берегово, вул. Виноградна за допомогою автомобіля марки «ВАЗ 2110» державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить НОМЕР_1 прикордонному загону, дизельне паливо в кількості 400 літрів, що належить НОМЕР_1 прикордонному загону та продав ОСОБА_9 , що діяв під контролем правоохоронних органів, за грошові кошти у сумі 45 грн. за один літер, що в загальному становило 18 000 грн.

Вищевказаними протиправними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , враховуючи, що вартість дизельного палива, яке знаходиться на балансі ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону становить 44,12 грн за один літер, НОМЕР_1 прикордонному загону завдано збитків на суму 17 648 (тринадцять тисяч двісті тридцять шість) грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у привласненні військовослужбовцем іншого військового майна, вчинене військовою службовою особою із зловживанням службовим становищем, повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

Слідчий вказує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується наступними доказами: показаннями свідка ОСОБА_9 отриманими в ході допиту свідка 19.05.2025, 07.06.2025, 11.06.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 24.07.2025, протоколом огляду та вручення грошових коштів від 05.06.2025; протоколом добровільної видачі дизельного палива від 05.06.2025; протоколом ідентифікації та вручення грошових коштів від 10.06.2025; протоколом добровільної видачі дизельного палива; протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 13.06.2025; протоколом добровільної видачі дизельного палива від 17.06.2025; протоколами отримання зразків для проведення експертизи 24.06.2025; висновком судової експертизи від 16.07.2025; показами понятих від 25.06.2025, матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, речовими доказами та іншими матеріалами в їх сукупності.

Сторона обвинувачення вважає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, з врахуванням обставин вчинення злочину, ОСОБА_4 , як підозрюваного у вчиненні особливо тяжкого злочину, з метою запобігання можливого ухилення від досудового слідства, виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На даний час, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1.Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

2.Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів.

3.Незаконно впливати на свідків, експерта у кримінальному провадженні та іншого підозрюваного.

4.Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

5.Вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того слідчий просить під час винесення рішення, врахувати реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушення, а саме той факт, що серед громадян України може скластися хибне враження безкарності, недолугості правоохоронної системи в цілому, а також створить передумови для вчинення військовослужбовцями аналогічних кримінальних правопорушень, що як наслідок призведе до підриву авторитету Збройних Сил України, ухилення громадян України та військовослужбовців від виконання ними Конституційних обов`язків щодо захисту суверенітету і територіальної цілісності України та підрив боєздатності армії - Збройних Сил України в умовах прямої збройної агресії російської федерації.

Вивченням особи підозрюваного, на даний час, встановлено, що він працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до підозрюваного вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Сторона обвинувачення вказує, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подане клопотання підтримав з мотивів, наведених у ньому, просив задовольнити та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вказав, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину та існують ризики передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні щодо задоволення клопотання сторони обвинувачення заперечив.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні подав письмові заперечення на клопотання з додатками, які долучено до матеріалів. Вказав, що підозра не обґрунтована, грунтується на припущеннях та не підтверджена матеріалами досудового розслідування, ОСОБА_4 не міг виконувати вказівки ОСОБА_7 , оскільки також займає таку ж посаду. ДПС є правоохоронним органом спеціального призначення, та підпорядковується не МОУ, а МВС України. Крім того, наведенні у клопотанні ризики не підтверджені жодними доказами. Просив врахувати, що ОСОБА_4 одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, та обрати запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у місті Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №10000125 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, за фактом викрадення, привласнення військовослужбовцем військового майна, а також заволодіння ним шляхом шахрайства або зловживання службовим становищем, в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці.

Згідно протоколу про затримання підозрюваного від 23.07.2025 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано о 18 год. 21 хв. 23.07.2025 року, за адресою: АДРЕСА_4 .

23.07.2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у кримінальному провадженні за №10000125 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 410 КК України, а саме: у привласненні військовослужбовцем іншого військового майна, вчинене військовою службовою особою із зловживанням службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно положень ст. 178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.1. ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.410 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, яке у відповідності до положень ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Дослідивши матеріали долучені до клопотання, а саме: витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №375-ОС від 09.04.2025, витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №8-ОС від 03.01.2025, довідка про вартість дизельного палива, повідомлення про виявлення ознак кримінального правопорушення та рапорт від 16.05.2025, письмова згода на залучення до конфіденційного співробітництва та проведення негласних (розшукових) дій від 19.05.2025, протокол допиту свідка від 19.05.2025, рапорт від 20.05.2025, протокол огляду та вручення грошових коштів від 05.06.2025, протокол добровільної видачі та огляду від 05.06.2025, протокол допиту свідка від 07.06.2025, протокол огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 10.06.2025, протокол добровільної видачі та огляду від 10.06.2025, протоколу допиту свідка від 11.06.2025, протокол огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 13.06.2025, протокол добровільної видачі та огляду від 17.06.2025, протокол допиту свідка від 18.06.2025, протокол огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 24.06.2025, висновок експерта №СЕ-19/107-25/8360-ФХД від 16.07.2025, протокол допиту свідка від 25.06.2025, протокол допиту свідка від 25.06.2025, протоколи отримання зразків для експертизи від 24.06.2025, витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №593-ОС від 30.07.2024, протокол допиту свідка від 24.07.2025, протокол про результати проведення аудіо, відео контролю особи від 06.06.2025, протокол про результати проведення аудіо, відео контролю особи від 06.06.2025, протокол про результати проведення аудіо, відео контролю особи від 06.06.2025, протокол про результати проведення аудіо, відео контролю особи від 12.06.2025, протокол про результати проведення негласної слідчої(розшукової) дії спостереження за особою, річчю або місцем від 25.06.2025, протокол про результати проведення аудіо, відео контролю особи від 19.06.2025, протокол про результати проведення негласної слідчої(розшукової) дії спостереження за особою, річчю або місцем від 13.06.2025, вважаю, обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_4 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.410 КК України. Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

В свою чергу, всі обставини провадження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 мають з`ясовуватися судом під час судового розгляду у встановленому законом порядку.

Щодо посилання сторони захисту на необґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що для визнання на даному етапі підозри необґрунтованою повинні бути обставини, які б беззаперечно та прямо стверджували б, що версія сторони обвинувачення є неспроможною. При цьому такі факти мали б вказувати, що правова позиція захисту є єдиноможливою в даному конкретному випадку й інша версія подій є малоймовірною. Позиція сторони захисту щодо необґрунтованості підозри та надані підозрюваним пояснення, не є настільки неспростовними та однозначними, що давали б змогу дійти висновку про необґрунтованість підозри.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч.1 статті 177 КПК, у кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Одне із кримінальних правопорушень, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 передбачає виключно покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Крім того, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, в сукупності з наведеними вище обставинами суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується слідчим суддею при оцінюванні ризиків. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Ризик незаконного впливу на свідків, у кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, тому ОСОБА_4 має реальну можливість спілкуватись із свідками і впливати на них у кримінальному провадженні шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання їх до надання неправдивих свідчень, введення в оману органів досудового розслідування та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження.

Разом із тим, суд погоджується із доводами сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків того, що підозрюваний може знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється.

Таким чином, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.1 та п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні .

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено виключно покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, злочин вчинено умисно, у період дії воєнного стану, а також бере до уваги дані про особу підозрюваного, а саме, що останній раніше не судимий, одружений, на утриманні двох малолітніх дітей 2012 та 2021 р.н., військовослужбовець, інспектор прикордонної служби 2 категорії - начальник групи системи охорони локальної ділянки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону, у військовому званні «молодший сержант», згідно службової характеристики характеризується позитивно.

Жодних даних, котрі б свідчили про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі матеріали клопотання не містять та такі не були надані стороною захисту.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду.

Враховуючи сукупність наведених обставин, особу підозрюваного, та те, що стороною обвинувачення доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовуючи вказаний запобіжний захід, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

У зв`язку із наведеним клопотання слідчого підлягає до задоволення.

У відповідності з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

У відповідності з ч. 5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи підозрюваного, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

Разом з цим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Виходячи з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України, тяжкості кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , з урахуванням положень Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2025 року складає 3028 гривні, та з урахуванням даних щодо майнового стану підозрюваного, враховуючи, слідчий суддя приходить до висновку, що для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідним визначити заставу у розмірі ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп. Такий розмір застави, на переконання слідчого судді, буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, зможе запобігти ризикам, передбаченими ст.177 КПК України та забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного. Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, слідчий суддя не вбачає.

У випадку внесення застави слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, та зобов`язати: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за кожного вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає (Берегівський район, Закарпатської області) без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого судді або суду про зміну місця проживання та роботи; утримуватись від спілкування із свідками у кримінальному провадженні щодо обставин вказаного кримінального провадження; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ч. 4 ст.202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, а саме до 25 серпня 2025 року (включно).

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України - в розмірі ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за кожного вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає (Берегівський району, Закарпатської області) без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого судді або суду про зміну місця проживання та роботи;

- утримуватись від спілкування із свідками у кримінальному провадженні щодо обставин вказаного кримінального провадження;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків визначити до 25 серпня 2025 року (включно).

Згідно з частиною сьомою статті 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному та захиснику.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1