Справа № 761/9372/22
УХВАЛА

Іменем України

13 травня 2025 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в селищі Бородянці Бучанського району Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000179 від 09 березня 2018 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Озера Бородянського району Київської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , одружений, непрацюючий, раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06 жовтня 2022 року до Бородянського районного суду Київської області з Київського апеляційного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України.

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

08 березня 2018 року, близько 20 години 20 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи технічної справним автомобілем «Hyundai H200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без посвідчення водія, рухаючись біля будинку 14 по вул. Михайлівській у с. Озера Бородянського (нині Бучанського) району Київської області, в напрямку центра с. Озера, в порушення вимог п. 2.1 а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених у дію з 01 січня 2002 року, відповідно до якого «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії» і в порушення вимог п. 2.3. б) Правил дорожнього руху, відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважним, проявивши кримінальну протиправну необережність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, де в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», маючи об`єктивну можливість виявити пішохода ОСОБА_7 , який знаходився на смузі руху в бік виїзду із с. Озера, не вжив заходів для зменшення швидкості, внаслідок чого скоїв наїзд на останнього.

У результаті ДТП пішохід ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

Смерть ОСОБА_7 настала внаслідок множинних травм тіла.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.1 а), 2.3 б) та 12.3 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_7 .

Крім цього, ОСОБА_4 , 08 березня 2018 року, близько 20 години 20 хвилин, біля будинку АДРЕСА_2 , скоївши наїзд керованим ним автомобілем «Hyundai H200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_7 , розуміючи, що своїми діями поставив останнього в небезпечний для життя стан і він позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, з метою уникнення відповідальності за скоєне, в порушення вимог п. 2.10 г) Правил дорожнього руху, відповідно до якого «у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів, звернутися до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я», після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, не надавши будь-якої допомоги потерпілому ОСОБА_7 , який внаслідок отриманих тілесних ушкоджень її потребував, не викликавши швидку, не впевнившись у тому чи прибула швидка, чи було надано потерпілому медичну допомогу, самовільно покинув місце пригоди, залишивши потерпілого у небезпечному для життя стані.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого; за ч. 1 ст. 135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 135 КК України в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника та просив закрити кримінальне провадження за його обвинуваченням за ч. 1 ст. 135 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 щодо закриття кримінального провадження у частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, не заперечувала.

Потерпіла ОСОБА_6 поклалася на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до такого висновку.

Частиною другою статті 4 КК України встановлено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з вимогами статті 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

За ч. 1 ст. 135 КК України передбачена кримінальна відповідальність за завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, старість, хворобу або внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, що карається обмеженням волі на строк до двох років або позбавленням волі на той самий строк.

Згідно з ч. 2 ст. 12 КК України (у редакції, чинній на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_4 діяння) злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 49 КК України ( у редакції, чинній на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_4 діяння) встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин (ч. 3 ст. 49 КК України, у редакції чинній на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_4 діяння).

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Враховуючи те, що з моменту вчинення інкримінованого ОСОБА_4 діяння за ч. 1 ст. 135 КК України, а саме з 08 березня 2018 року, минуло більше трьох років, обвинувачений не ухилявся від досудового розслідування і суду, інших кримінальних правопорушень після цього не вчиняв, суд вважає за необхідне звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 135 КК України, а кримінальне провадження відносно нього в цій частині закрити в зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 135 КК України.

Керуючись ст. 12, 44, 49 КК України, ст. 284, 286, 288, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 і його захисника адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 135 КК України та кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000179 від 09 березня 2018 року, в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Слідчий суддяОСОБА_8