ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1439/25 Справа № 202/4368/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 травня 2024 року про арешт майна у кримінального провадження № 0000157, -

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 травня 2024 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на транспортний засіб марки «Tesla Model S», VIN-код НОМЕР_1 , право власності на котрий зареєстровано за ОСОБА_8 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що приймаючи до уваги, що постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 29.04.2024 року транспортний засіб марки «Tesla Model S» визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000157 від 07.03.2024 року та необхідність проведення у кримінальному провадженні відповідних судових експертиз, зокрема для визначення технічного стану та реальної вартості транспортного засобу, клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню, оскільки вказаний транспортний засіб є є об`єктом протиправних дій.

Зазначає, що визнання вказаного автомобіля речовим доказом відповідає вимогам ст. 98 КПК України, тому відповідно до п. 1 ч. 2 ч. 3 ст. 170 КПК України є підстави для накладення арешту з метою забезпечення речового доказу та запобігання можливості його відчуження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в ході користування автомобілем стало відомо, що було накладено арешт, розгляд клопотання проведено без участі ОСОБА_8 , станом на 09 липня 2025 року скаржниця не отримувала ухвалу слідчого судді.

Зазначає, що ОСОБА_8 є законним набувачем транспортного засобу, їй не повідомлено про підозру.

Вказує, що фактична бездіяльність органу досудового розслідування свідчить про відсутність потреби в обмеженні права власності.

Позиції учасників судового провадження.

Адвокат ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи те, що справу розглянуто без участі власника майна та належного повідомлення про місце та час розгляду справи апеляційний суд вважає строк на апеляційне оскарження не пропущеним.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст. 132, 170, 171, 172, 173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Як органом досудового розслідування, так і слідчим суддею зазначених вимог закону не було дотримано в повному обсязі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Кримінальний процесуальний закон покладає обов`язок на слідчого суддю перевірити чи відповідає клопотання про арешт вимогам закону, заслухати ініціатора подання клопотання та прокурора на предмет обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні.

Однак, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя не перевірив усіх обов`язкових складових, з якими закон пов`язує застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Так, матеріали судового провадження, як і надані органом досудового розслідування матеріали кримінального провадження, не містять даних щодо причетності власника майна ОСОБА_8 до вчинення даного кримінального правопорушення, за якими здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000157, та повідомлення їй про підозру у даному кримінальному провадженні.

Доказів того, що ОСОБА_8 є не добросовісним набувачем матеріали справи також не містять.

Майном, на яке прокурор просить накласти арешт, з урахування вищенаведеного, не можливо забезпечити ні спеціальну конфіскацію, ні конфіскацію майна, як виду покарання або заходу кримінального- правового характеру, ні відшкодування шкоди, завданої підозрюваними внаслідок кримінального правопорушення, чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, а тому накладення арешту на автомобіль марки «Tesla Model S», VIN-код НОМЕР_1 , порушуе право власності ОСОБА_8 , яка не має жодного відношення до даного кримінального провадження.

Також, апеляційним судом враховується й те, що з моменту внесення відомостей до ЄРДР (07.03.2024 року) до теперішнього часу в даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги положення ст. 36, 40 КПК України, відповідно до яких слідчий та прокурор є самостійними у своїй діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, у той же час наголошує, що відповідно до приписів ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.

Таким чином, з огляду на викладені обставини, апеляційний суд не вбачає підстав для подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки накладення арешту на належне майно ОСОБА_8 не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно із п. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

В свою чергу, п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України встановлює, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що слідчий суддя допустив невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, не звернувши увагу на необґрунтованість клопотання слідчого про накладення арешту на вказане у клопотанні майно, що є підставою для задоволення апеляційної скарги представника власника майна, скасування ухвали слідчого судді у повному обсязі та постановлення нової про відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 травня 2024 року про арешт майна у кримінального провадження № 0000157 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль марки «Tesla Model S», VIN-код НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_8 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4