Справа № 740/712/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/327/25
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

09 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч.4 ст. 296 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ніжин Чернігівської області, громадянину України, одруженому, який має одну малолітню дитину, проживаючому в АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимому, продовжені строки тримання під вартою до 25 серпня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строків тримання під вартою, слідчий суддя зазначив, враховуючи, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні переданий на розгляд суду, питання обґрунтованості обвинувачення не може бути предметом перевірки слідчого судді при продовженні запобіжного заходу. Тоді як ризики, які були попередньо встановлені слідчим суддею продовжують існувати і в даному випадку вони не залежать від стадії кримінального провадженні, оскільки прокурором доведено, що ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи. Також продовжує існувати і ризик впливу на свідків, що обумовлено поведінкою обвинуваченого, який характеризується здатністю впливати на поведінку інших осіб.

При цьому, враховуючи злочин, вчинення якого пов`язане із застосуванням насильства, підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177-178, посилаючись на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку не визначати розмір застави навіть з урахуванням даних щодо наявності постійного місця проживання ОСОБА_6 та даних про наявність міцних соціальних зв`язків.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , застосувати до його підзахисного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт з перебуванням за місцем проживання матері, за адресою: АДРЕСА_2 .

Апелянт стверджує, що прокурором не було належним чином обгрунтовано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б могли виправдати подальше тримання під вартою. У клопотанні відсутні докази неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Захисник звертає увагу, що прокурор безпідставно вказав обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, хоча в подальших матеріалах провадження ці дані не підтверджені. Також не відповідає дійсності твердження про наявність у підозрюваного судимості.

Щодо оскаржуваного рішення, захисник вказує на ігнорування судом обставин, які зменшують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: відшкодування моральної шкоди та матеріальної шкоди потерпілому, досягнення примирення з потерпілим, наявність на утриманні матері, яка має І групу інвалідності та потребує постійного стороннього догляду, за якою доглядав саме ОСОБА_6 , наявність вагітної дружини та утримання малолітньої дитини.

Наполягає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та постановленою з істотним порушенням вимог КПК України, а також без дотримання стандартів ЄСПЛ та практики Верховного Суду.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, вказуючи про недоведеність заявлених ризиків, а тому подальше тримання особи під вартою є невиправданим, з огляду на сам злочин та його обставини, що є підставою для застосування альтернативного запобіжного заходу, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, звернув увагу, що ризики, які продовжують існувати є підставою для продовження запобіжного заходу, а вказані стороною захисту дані щодо соціального стану підозрюваного не є тими виключними обставинами, які будуть стримуючим фактором щодо запобігання ризикам, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Як убачається з клопотання прокурора та матеріалів провадження, слідчим СВ Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області завершене досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000130 від 07.02.2025 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

08 лютого 2025 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру, а 28 квітня 2025 року про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

16 червня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч.4 ст. 296 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду від 09 лютого 2025 до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09 квітня 2025 року.

Постановою керівника Ніжинської окружної прокуратури від 01 квітня 2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 3 (трьох) місяців, тобто до 08 травня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду від 04 квітня 2025 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 продовжено до 08 травня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду від 02 травня 2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 5 (п`яти) місяців, тобто до 08 липня 2025 року.

26 червня 2025 року обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.1 ст. 121, ч.4 ст. 296 КК України направлений до суду, проте підготовче судове засідання у кримінальному провадженні ще не призначено.

Частиною 4 статті 176 КПК України встановлено, що запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Частиною 6 статті 199 КПК України передбачено, що у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 слідчий суддя належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою до проведення підготовчого судового засідання та закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, передбачені ч.6 ст. 199 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою в даному провадженні, усупереч доводам адвоката, не змінилися обставини, які стали підставою для застосування щодо нього такого запобіжного заходу та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку підозрюваного, зможе забезпечити будь-який інший більш м`який запобіжний захід. На переконання колегії суддів ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.

При цьому, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи можливість призначення покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винним, не буде виконувати покладені на нього обов`язки та може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Колегія суддів не бере до уваги доводи захисника про те, що при постановленні ухвали слідчий суддя не врахував, що потерпілому шкода відшкодована і вони з обвинуваченим досягли примирення, оскільки вказані обставини в цілому не впливають на правильність висновків слідчого судді про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки останнього, враховуючи, що на даний час така поведінка обумовлена виключно застосованим запобіжним заходом.

Ризик впливу на потерпілого та свідків зберігається до моменту проведення судом їх безпосереднього допиту, оскільки суд не може брати до уваги показання учасників кримінального провадження, надані ними в ході досудового розслідування, а надає оцінку лише тим показанням, які надані під час судового розгляду. За таких обставин, вказаний ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та їх оцінки судом. З урахування злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_6 такий ризик є цілком обґрунтованим, що у випадку його настання негативно може позначитися на доказах, які будуть оцінені судом при постановленні судового рішення.

Не менш обґрунтованим є і можливість настання ризику щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, що передбачає створення штучних доказів та підбурення осіб, які фактично не були свідками до дачі завідомо неправдивих показань.

Доведеним також є ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 є особою схильною до вчинення різного роду кримінальних правопорушень, у тому числі із застосуванням насильства, на що вказують обставини притягнення його в минулому до кримінальної відповідальності, а одне кримінальне провадження перебуває на розгляді суду і на даний час.

Отже, враховуючи зазначені обставини, а також те, що при прийнятті рішення, суд повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , даних про його особу, колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно прийшов до висновку про доцільність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а заміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить можливість запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурором не доведено наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, є безпідставними та не грунтуються на матеріалах кримінального провадження, оскільки прокурором обгрунтовано, а слідчим суддею встановлено існування ризиків, які не зменшилися і на даний час навіть з урахуванням даних щодо міцних соціальних зв`язків, з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання апелянта на те, що слідчий суддя не оцінив можливості застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із позбавленням волі є необґрунтованими.

Слідчим суддею встановлено, з урахуванням встановлених ризиків, а також даних про особу обвинуваченого та положень ч.4 ст. 183 КПК України, відсутні підстави для застосування шодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання апелянта на безпідставність зазначення прокурором про наявність обтяжуючої покарання ОСОБА_6 обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння є передчасним та буде предметом судового розгляду обвинувального акту по суті, про що сторона захисту зможе заявити не лише доводи, а й надати конкретні докази на спростування позиції сторони обвинувачення.

Усі викладені захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження слідчого судді при продовженні обвинуваченому строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги на зміну запобіжного заходу не встановлено.

На переконання апеляційного суду, подальше продовження тримання під вартою ОСОБА_6 без визначення розміру застави не порушує його права на свободу та особисту недоторканність, гарантованого статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також права, передбачені Конституцією України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 червня 2025 року про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11