Ухвала

про залишення скарги без руху

02 червня 2025 року

м. Київ

справа № 201/14267/16-к

провадження № 51-2013 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2025 року,

встановив:

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2024 року ОСОБА_4 , 1951 року народження, засуджено за:

- ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- ч. 1 ст. 125 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Цим же вироком звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання на підставі п. п. 1-3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК у зв`язку із закінченням строків давності.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 1340 (одну тисячу триста сорок) грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 (десять тисяч) грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 73 (сімдесят три) грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 (десять тисяч) грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2025 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_8 залишено без задоволення, апеляційну скаргу прокурора задоволено частково. Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2024 року щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК змінено в частині призначеного покарання. Та постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим за:

- ч. 1 ст. 122 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

- ч. 1 ст. 125 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Цією ж ухвалою звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання на підставі п. п. 1-3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК у зв`язку із закінченням строків давності.

Виключено з мотивувальної та резолютивної частин вироку посилання суду на призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень.

В іншій частині вирок залишено без змін.

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2025 року, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , на підставі відсутності в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 125 КК - закрити.

Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням захиснику строку для усунення недоліків на таких підставах.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.

У ч. 1 ст. 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно із ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій та по суті посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, що згідно зі ст. 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.

Також захисник не вказує й конкретних порушень вимог норм матеріального та процесуального права, які, на його думку, були допущені апеляційним судом при перевірці вироку, зважаючи на приписи ст. 419 КПК, та не конкретизував, на які саме доводи його апеляційної скарги, а також апеляційної скарги його підзахисного не було надано відповіді судом апеляційної інстанції.

Крім того, згідно з ч. 5 ст. 427 КПК, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються. Проте до касаційної скарги належним чином завірені копії оскаржуваних судових рішень захисником не додано.

Таким чином, недодержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

При повторному зверненні до суду захисником має бути підтверджено, що нею не пропущено цього строку.

Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення нової касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень ст. 427 КПК.

З урахуванням наведеного, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2025 року залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3