Справа № 274/277/25
Провадження № 1-кс/0274/1468/25

Ухвала
29.08.2025 року м. Бердичів
Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області клопотання слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, Львівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимого,
в с т а н о в и в :
Клопотання подано одночасно з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В обґрунтування вимог клопотання слідчий вказала, що досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді номера обслуги 4 станкового гранатомета протитанкового взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах дії воєнного стану, 16.09.2024 р. близько 18:30 год самовільно залишив місце служби в с. Малосілка, Бердичівського району Житомирської області, та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків, та до теперішнього часу не повернувся.
За час відсутності на службі у військовій частині НОМЕР_2 солдат ОСОБА_5 в період часу з 16.09.2024 р. по теперішній час обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами місця служби, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини НОМЕР_2 та його причини не повідомив та проводить час на власний розсуд.
В діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: самовільне залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.
13.01.2025 р. ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України, у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.
У ході слідства виникла необхідність у проведенні слідчих дій за участі підозрюваного ОСОБА_5 , однак той на виклики не з`являється, за місцем проживання відсутній.
У ході виконання доручення отримано інформацію про те, що під час відвідування місця проживання ОСОБА_5 , а саме адреси: АДРЕСА_1 , з пояснень матері ОСОБА_6 , яка повідомила, що з 16.09.2024 р. по теперішній час вона не бачила сина та його місце перебування їй не відоме.
Допитана в якості свідка дружина ОСОБА_7 ОСОБА_8 також повідомила, що 16.09.2024 р. до неї зателефонував її чоловік ОСОБА_5 та повідомив, що він втік з військової частини, однак точне місце знаходження своє не повідомив та з 20.09.2024 р. по теперішній час з чоловіком вона не спілкувалась та місце його перебування їй не відоме.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до клопотання.
23.01.2025 р. слідчим винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_5
27.01.2025 р. слідчим суддею винесено ухвалу щодо надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , однак 27.07.2025 р. строк дії ухвали закінчився.
Слідчий зазначає, що існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав, зазначених у ньому. Просив задовольнити.
Дослідивши клопотання та додані до нього докази, заслухавши думку прокурора, слідчий суддя встановив наступне.
Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, в тому числі, затримання особи.
Згідно з ч. 2 ст. 176 КПК України вказано, що затримання особи є тимчасовим запобіжним заходом.
Статтею 188 КПК України регламентовано порядок звернення до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на затримання з метою приводу, відповідно до якої прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у пп. 1, 2 ч. 4 ст. 189 цього Кодексу обставини.
Відповідно до ч. 4 ст. 189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:
1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;
2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у ст. 177 цього Кодексу.
Відповідно до чч. 1 та 4 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
Повістка про виклик вручається особі працівником органу зв`язку, працівником правоохоронного органу, слідчим, прокурором, а також секретарем судового засідання, якщо таке вручення здійснюється в приміщенні суду.
Підтвердження отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом регламентовано ст. 136 КПК України, відповідно до якої належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.
Статтею 42 КПК України регламентовано, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Відповідно до ст.ст. 276, 278 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Згідно зі ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.
Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.
Статтею 135 КПК України (глава 11) визначено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні, а саме визначено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
Підтвердження отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом регламентовано ст. 136 КПК України, відповідно до якої належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.
Відповідно до ч. 4 ст. 190 КПК України слідчий суддя, суд за клопотанням прокурора має право вирішити питання про повторне затримання з метою приводу в порядку, передбаченому цим Кодексом. Повторне звернення до суду з клопотанням про дозвіл на затримання однієї і тієї ж особи по тому самому кримінальному провадженню після винесення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у задоволенні такого клопотання можливе лише при виникненні нових обставин, які підтверджують необхідність тримання особи під вартою.
Слідчий суддя, дослідивши в судовому засіданні клопотання та додані до нього документи, заслухавши пояснення прокурора, встановив, що як в самому клопотанні, так і прокурором в судовому засіданні не доведено, що є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування, а також до нього доцільно обирати такий запобіжний захід, як взяття під варту.
Так, в матеріалах клопотання відсутні належні документи, визначені ст. 135 КПК України, (повістки про виклик, повідомлення про виклик по телефону або телеграмою, на яких міститься розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом), які б підтвердили той факт, що підозрюваний ОСОБА_5 , починаючи з дня внесення відомостей до ЄРДР - з 10.10.2024 р. на день розгляду клопотання в суді - 29.08.2025 р. викликався до органу досудового розслідування.
Також відсутні будь-які докази, які підтверджують, що орган досудового розслідування вживав заходи, направлені на встановлення місця знаходження ОСОБА_5 .
Окрім того, з матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
З повідомлення про підозру від 13.01.2025 р. вбачається, що воно було вручено під розпис ОСОБА_8 (дружині ОСОБА_5 ) 13.01.2025 р.
Проте, з протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 13.01.2025 р. вбачається, що остання проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю матір`ю. Місце перебування її чоловіка їй не відомо.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначений спосіб вручення особі письмового повідомлення про підозру не відповідає вимогам ч. 2 ст. 135 КПК України.
При цьому, постанови прокурора, згідно з якою визначено, що органом досудового розслідування, який здійснює вказане кримінальне провадження, є Бердичівський РВП ГУНП в Житомирській області, до матеріалів клопотання не долучено.
Разом з тим, слідчим суддею з відомостей з КП "Д-3" встановлено, що слідчий ОСОБА_4 за погодженням з прокурором 06.08.2025 р. вже зверталася до слідчого судді з аналогічним клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Ухвалою слідчого судді від 06.08.2025 р. у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено з аналогічних підстав. Однак, слідчим та прокурором не усунено зазначені в ухвалі слідчого судді від 06.08.2025 р. недоліки. Натомість слідчий повторно звернулась із вказаним клопотанням до суду про дозвіл на затримання з метою приводу.
Також слідчим до матеріалів клопотання не долучено ухвал слідчого судді від 27.01.2025 р., на яку вона посилається, обґрунтовуючи вимоги клопотання, та від 06.08.2025 р. про відмову у задоволенні клопотання слідчого про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в наданні дозволу на затримання з метою приводу ОСОБА_5 для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно ч. 4 ст. 190 КПК України слідчий суддя, суд за клопотанням прокурора має право вирішити питання про повторне затримання з метою приводу в порядку, передбаченому цим Кодексом. Повторне звернення до суду з клопотанням про дозвіл на затримання однієї і тієї ж особи по тому самому кримінальному провадженню після винесення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у задоволенні такого клопотання можливе лише при виникненні нових обставин, які підтверджують необхідність тримання особи під вартою.
На підставі викладеного, керуючись статтями 188, 189, 190, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п"яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1