ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2025 Справа №607/5675/25 Провадження №1-кп/607/1303/2025

м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за №0001118 від 30 грудня 2024 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя Тернопільської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 126, ст.126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

1. Встановлені судом обставини кримінальних правопорушень.

29.12.2024 близько 17:30 год., у ОСОБА_5 , який перебував за місцем проживання за адресою АДРЕСА_2 , в ході словесного конфлікту із дружиною ОСОБА_4 у ОСОБА_5 виник протиправний умисел на спричинення фізичного болю ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, 29.12.2024 близько 17:30 год., ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем мешкання за адресою АДРЕСА_2 , в ході словесного конфлікту, з метою завдання фізичного болю дружині ОСОБА_4 , діючи умцсно та усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно завдав удар кулаком правої руки в ділянку правої щоки ОСОБА_4 .

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_4 завдано фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень.

За таких обставин, вказаними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КК України, тобто умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Відповідно до ст. 28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Згідно з п.п. 3, 14 ч. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017, №2229-УІН, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

ОСОБА_5 , впродовж 2024 року, умисно, систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_4 , що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя останньої.

Так, згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.03.2024 за №607/3655/24, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у вчиненні фізичного та психологічного насильства стосовно ОСОБА_4 , а саме в тому, що 12 лютого 2024 року о 18 год 00 хв ОСОБА_5 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_4 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме висловлював словесні образи, погрожував фізичною розправою, штовхав, шарпав, що викликало у ОСОБА_4 побоювання за свою безпеку, внаслідок чого могло бути завдано шкоди її психічному та фізичному здоров`ю.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.04.2024 за № 607/6945/24, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №2222875 від 22.03.2024, ОСОБА_5 щодо якого винесено терміновий заборонний припис серії АА№331509 та №331508 від 12.02.2024, за якими останнього зобов`язано залишити місце спільного проживання із постраждалою ОСОБА_4 терміном на 5 діб, не повідомив уповноважений підрозділ органів МВС про місце свого тимчасового перебування на час дії термінового заборонного припису, чим порушив вимоги ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В подальшому постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.03.2024 за № 607/4441/24, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у вчиненні фізичного та психологічного насильства стосовно ОСОБА_4 , а саме в тому, що 21 лютого 2024 року близько 07 год 00 хв ОСОБА_5 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_4 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме висловлював до неї словесні образи та погрожував фізичною розправою в присутності трьох малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що викликало у ОСОБА_4 побоювання за свою безпеку, внаслідок чого внаслідок чого могло бути завдано шкоди її фізичному та психічному здоров`ю.

Також постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.05.2024 за №607/9918/24, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у вчиненні фізичного насильства стосовно ОСОБА_4 , а саме в тому, що 23 квітня 2024 року о 20 год 20 хв ОСОБА_5 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_4 домашнє насильство фізичного характеру, а саме умисно дав ляпаса.

В подальшому постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.05.2024 за №607/11563/24, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у вчиненні фізичного та психологічного насильства стосовно ОСОБА_4 , а саме в тому, що 24 квітня 2024 року о 11 год 10 хв перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_4 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме висловлював словесні образи, погрози, приниження, залякування, що викликало у ОСОБА_4 побоювання за свою безпеку та спричинило емоційну невпевненість, внаслідок чого могло бути завдано шкоди її психічному здоров`ю.

Окрім того, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.06.2024 за № 607/12358/24, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у вчиненні економічного насильства стосовно ОСОБА_4 , а саме в тому, що 31 травня 2024 року о 18 год 30 хв ОСОБА_5 перебував за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_4 , а саме дії економічного характеру - не впускав у квартиру, де вони спільно проживають, чим могла бути завдана шкода її психічному та фізичному здоров`ю.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.06.2024 за №607/12962/24, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме ОСОБА_5 , якого протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно якого винесено терміновий заборонний припис серії АА №331881 від 31.05.2024, згідно якого, зокрема, йому заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 7 діб з 22 год 00 хв 31.05.2024 до 22 год 00 хв 07.06.2024, не виконав та порушив його, а саме, 07.06.2024 о 10 год 00 хв, здійснював неодноразові телефонні дзвінки гр. ОСОБА_4 , висловлював словесні образи та погрози, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Крім цього, ОСОБА_5 , продовжуючи свої умисні, протиправні дії, спрямовані на систематичне заподіяння психологічних страждань своїй дружині ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, маючи прямий умисел спрямований на вчинення домашнього насильства відносно останньої, 31 грудня 2024 року близько 00:00 год перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , безпідставно розпочав словесний конфлікт із ОСОБА_5 , в ході якого висловлювався нецензурною лайкою, висловлював погрози застосування фізичної сили.

Внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_5 потерпілій - ОСОБА_4 завдано психологічних страждань, що призвело до розладів її здоров`я та погіршення якості життя, що виразилось у втраті повноцінного сну та відпочинку, втраті самооцінки та позитивних емоцій, зростання емоційної напруженості, підвищення рівня тривоги та негативних переживаннях.

За таких обставин, вказаними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічно та фізичного насильства щодо своєї дружини, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

2. Висловлена обвинуваченим ОСОБА_5 безпосередньо у судовому засіданні позиція з приводу пред`явленого йому обвинувачення у даному кримінальному провадженні.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст.126, ст.126-1 КК України, визнав повністю, за викладених в обвинувальному акті обставин, щиро розкаявся та просив суворо його не карати.

3. Вирішення питання щодо проведення судового розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ст.126-1 КК України у відповідності до приписів ч.3 ст.349 КК України. Висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ст.126-1 КК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ст.126-1 КК України, за обставин, викладених в обвинувальних актах, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження, в частині обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126, ст.126-1 КК України, щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового процесу змісту цих обставин, з`ясував чи немає сумнівів в добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд дійшов переконання про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ст.126-1 КК України та кваліфікує його дії за ч.1 ст.126 КК України, тобто умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень та за ст.126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічно та фізичного насильства щодо своєї дружини, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи

4. Мотиви призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 .

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він є уродженцем м. Тернополя Тернопільської області, українцем, громадянином України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одружений, має на утриманні п`ять малолітніх дітей, з якими проживає, на обліку у наркологічному диспансері не перебуває, за допомогою до лікаря-психіатра не звертався, раніше не судимий.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінальних правопорушень, які згідно з відповідними частинами статті 12 КК України класифікуються: передбачене ч.1 ст. 126 КК України - як кримінальний проступок, ст. 126-1 КК України нетяжкий злочин, особу винного, його вік, сімейний стан, стан здоров`я, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, згідно з ч.1 ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

Окремо суд враховує й позицію щодо покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , висловлену потерпілою ОСОБА_4 , яка вказала, що примирилась із обвинуваченим ОСОБА_5 та просить суворо його не карати.

З огляду на викладене, та виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та приймаючи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у межах санкції статті обвинувачення, а саме: за ч.1 ст.126 КК України у виді громадських робіт, за ст.126-1 КК України у виді пробаційного нагляду, а остаточне покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ст.126-1 КК України, слід призначити із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При цьому підстав для застосування положень статті 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов за яких, норми, передбачені даною статтею можуть бути застосовані.

Отже, призначене ОСОБА_5 покарання, на переконання суду, буде необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечить співрозмірність діяння та кари, а також не суперечитиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 374 КПК України, ст. ст. 50, 65, 66, 67, 74, 75, 76, 81, 126, 126-1 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 126, ст.126-1 КК України, та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання:

- за ч.1 ст.126 КК України - у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин;

- за ст.126-1 КК України - у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч.1 ст.126, ст.126-1 КК України, призначити остаточне покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

Згідно з ч.2, п.4 ч.3 ст.59-1 КК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;

Контроль за поведінкою ОСОБА_5 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1