справа № 947/4377/25
провадження № 1-кс/947/1905/25
УХВАЛА

про відмову в задоволенні скарги

21.04.2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одеса скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора або уповноваженої особи Київської окружної прокуратури м. Одеси, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора або уповноваженої особи Київської окружної прокуратури м. Одеси, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_3 зазначає, що 27.01.2025 року до Київської окружної прокуратури м. Одеси було подано заяву про вчинення кримінальних правопорушень від 03.01.2025 року. Заяву про вчинення кримінальних правопорушень отримано уповноваженою особою Київської окружної прокуратури м. Одеси, проте, станом на момент звернення до суду із даною скаргою будь-яка інформація про результати розгляду заяви та внесення відомостей до ЄРДР відсутня.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 надав пояснення з приводу поданої скарги та просив її задовольнити.

Представник Київської окружної прокуратури м. Одеси у судове засідання не з`явився, надавши до канцелярії суду заяву, якою просив відмовити в задоволенні скарги з підстав, які викладені окружною прокуратурою у відповіді, яку було надано заявнику.

В ході розгляду скарги слідчим суддею встановлені підстави для відмови у задоволенні скарги ОСОБА_3 , виходячи з наступного.

Як визначено у пункті 1 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні заявником може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає, зокрема, у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

За приписами частин першої, четвертої статті 214 КПК України слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

З матеріалів скарги вбачається, що 27.01.2025 року ОСОБА_3 через його представника до Київської окружної прокуратури м. Одеси було подано заяву від 03.01.2025 року, про можливе вчинення кримінальних правопорушень, старшим слідчим Головного управління Держаного бюро розслідувань

ОСОБА_4 заяву було прийнято та зареєстровано Київською окружною прокуратурою м. Одеси 27.01.2025 року за вх. № 39 (№668-25вх.).

В подальшому, 28.01.2025 року, виконувачем обов`язки керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси заяву ОСОБА_3 надіслано для організації розгляду в межах компетенції до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві.

Таким чином, станом на цей час Київська окружна прокуратура м. Одеси вже не є розпорядником заяви ОСОБА_3 від 03.01.2025 року, зареєстрованої 27.01.2025 року за № 39 (№ 668-25вх), у зв`язку із перенаправленням цієї заяви з Київської окружної прокуратури м. Одеси до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві за супровідним листом № 530ВИХ-25 від 28.01.2025.

З цього приводу слідчий суддя звертається до власної практики.

Так, ухвалою від 27.12.2024 у справі № 947/37528/24 (провадження № 1-кс/947/16101/24) слідчим суддею ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні скарги на бездіяльність посадових осіб Київської окружної прокуратури м. Одеси щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, з огляду на встановлений в судовому засіданні факт відсутності в Київській окружній прокуратурі м. Одеси заяви про кримінальне правопорушення на час розгляду скарги в суді.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.02.2025 року (номер провадження: 11-сс/813/345/25) вищевказану ухвалу залишено без змін.

Крім того, в ході розгляду скарги встановлено, що за тотожною заявою ОСОБА_3 від 03.01.2025, на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 25.03.2025 у справі № 522/1601/25 після розгляду скарги по суті було відмовлено у задоволенні скарги від ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого УСБУ в Одеській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за ст.ст. 111 ч. 2, 111-2 ч. 2, 114-1, 364 ч. 2, 365 ч. 3, 366 ч. 2, 367 ч. 2, 368-2 ч.3, 368-5 ч. 1, 369-2 ч. 2 КК України за заявою ОСОБА_3 від 03.01.2025 року, яка подана до УСБУ в Одеській області 28.01.2025 року.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Як зазначив ЄСПЛ у рішенні у справі «Науменко проти України» (заява № 41984/98, п. 53) правова певність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи.

Засада остаточності судових рішень відповідно до усталеної практики ЄСПЛ полягає в тому, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного й обов`язкового рішення суду лише тому, що вона має на меті домогтися нового слухання справи та нового її вирішення.

Крім того, ЄСПЛ наголосив, що випадки, коли два національних суди кожен у межах своєї юрисдикції доходять різних, але тим не менш раціональних і обґрунтованих висновків щодо однієї і тієї ж правової проблеми, яка виникає за схожих фактичних обставин, є неминучі, а тому не порушують статті 6 Конвенції (наприклад, рішення у справі «Stoilkovska v. the former Yugoslav Republic of Macedonia», заява № 29784/07, п. 46).

Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Керуючись ст.ст. 214, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора або уповноваженої особи Київської окружної прокуратури м. Одеси, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1