Провадження № 1-кс/643/4883/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , за участю захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_5 , погодженого прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури Харківської обласної прокуратури, у кримінальному провадженні №0000924 від 02.04.2022, про здійснення спеціального досудового розслідування стосовно:

ОСОБА_6 , (рос. ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, уродженця м. Чугуїв, Харківської області, Україна, проживаючого: АДРЕСА_1 , генерал-лейтенанта, командувача ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина № НОМЕР_1 , м. Воронеж), ІПН 01, робоча адреса: РФ, 394036, м. Воронеж, проспект Революції, буд. 8,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.438, ч.2 ст.28, ст.441 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.09.2025 до Салтівського районного суду міста Харкова надійшло клопотання старшого слідчого 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_5 , погодженого прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури Харківської обласної прокуратури, у кримінальному провадженні №0000924 від 02.04.2022, про здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.438, ч.2 ст.28, ст.441 КК України.

На обґрунтування свого клопотання, слідчий зазначає наступне:

з лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої спеціальної військової операції, що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення ЗС РФ, інших збройних формувань РФ та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ та ін.)».

Відповідно до ст. 2, спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, Конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Відповідно до ч. 1 статті 56 Додаткового протоколу І до Женевських конвенцій установки і споруди, що містять небезпечні сили, а саме: греблі, дамби й атомні електростанції, - не повинні ставати об`єктами нападу навіть у тих випадках, коли такі об`єкти є воєнними об`єктами, якщо такий напад може викликати звільнення небезпечних сил. Інші воєнні об`єкти, розміщені в цих установках або спорудах чи поблизу них, не повинні ставати об`єктами нападу, якщо такий напад може викликати вивільнення небезпечних сил у таких установках або спорудах та наступні тяжкі втрати серед цивільного населення.

Згідно п. (а) ч. 2 ст. 56 ДП І загальний захист від нападу, передбачений у пункті 1, припиняється щодо гребель і дамб тільки в тому разі, якщо вони використовуються яким-небудь чином, що різниться від їх нормального функціонування, та для регулярної істотної і безпосередньої підтримки воєнних операцій і якщо такий напад є єдиним практично можливим засобом припинити таку підтримку.

24.02.2022 після оголошення президентом РФ про початок «спеціальної військової операції», військові підрозділи, підконтрольні Російській Федерації, перетнули Російсько-Український кордон та розпочали вторгнення на територію України. Цього ж дня на території Харківської області військовослужбовці ЗС РФ розпочали напади на сили оборони України, а також цивільні об`єкти та цивільне населення на території Харківської області.

Зокрема, вторгнення на територію України здійснили військові підрозділи 6-ї армії військово-повітряних сил і протиповітряної оборони західного військового округу ЗС РФ (далі 6 армія впс і ппо), командуючим якої з кінця лютого 2022 року по теперішній час є генерал-лейтенант ОСОБА_6 (в/ч № 09436, дислокується за адресою: АДРЕСА_2 ), який усвідомлює факт існування міжнародного збройного конфлікту та свою участь у ньому.

Відповідно до ст. 55 «Настанови зі служби штабів об`єднань збройних сил РФ» від 2010 року (надалі - Настанова), «управління військами організується і складає основі рішення командувача. Командувач несе особисту відповідальність за прийняті рішення, застосування підлеглих військ та виконання ними поставлених завдань. Управління військами він здійснює особисто, через штаб, а також через своїх заступників, начальників пологів військ, управлінь, відділів (відділень) та служб об`єднання відповідно до наказів, директив, розпоряджень, вказівок вищих начальників, штабів та прийнятих рішень».

Згідно ст. 56 Настанови, «управління військами включає зокрема безпосереднє керівництво діями військ під час виконання ними бойових завдань».

Відповідно до ст. 118 Настанови, «усвідомлення завдання, оцінку обстановки й прийняття рішення на операцію командувач здійснює особисто при безпосередній участі штабу, заступників, начальників родів військ…»

В ст. 119 Настанови зазначено, що «командувач, продовжуючи роботу по прийняттю рішення, розглядає й затверджує замисли заступників, начальників родів військ… щодо бойового застосування підпорядкованих їм військ та забезпеченню операції. При формулюванні завдань військам командувач визначає: їх бойовий склад, засоби посилення; зони (смуги) відповідальності; завдання щодо ведення бойових дій та їх забезпечення; завдання сусідів і час готовності.»

Стаття 84 Настанови визначає, що «відділи (відділення) родів військ … об`єднання організовують застосування підлеглих з`єднань, частин і підрозділів; здійснюють планування та виконання заходів за видами всебічного забезпечення, забезпечують роботу заступників командувача, начальників родів військ, управлінь, відділів і служб, за їх вказівками організовують і здійснюють управління підлеглими з`єднаннями і частинами».

Відповідно до ст. 74 Тимчасової настанови, «після усвідомлення завдання, оцінки обстановки, командувач приймає рішення, в якому визначає: замисел операції; … завдання військам... Основу рішення складає замисел, у якому визначаються: напрямки зосередження основних зусиль (головного та інших ударів); способи виконання оперативних завдань; угрупування військ та їх оперативне шикування (бойовий порядок).

Згідно зі статтею 77 Статуту внутрішньої служби ЗС РФ, затвердженого Наказом Президента РФ «Про затвердження загальновійськових статутів збройних сил Російської Федерації» від 10.11.2007 № 1495 (ред. від 31.07.2022), «в ході виконання бойових завдань військовою частиною (підрозділом) командир (начальник), керуючись вимогами бойових статутів, повинен вживати заходи щодо дотримання норм міжнародного гуманітарного права».

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 діючи умисно, усвідомлюючи можливість наслідків, у невстановлений час, але не пізніше 24.02.2022, на виконання наказів вищого командування та з метою їх реалізації віддав наказ підпорядкованій йому 105 змішаній авіаційній дивізії, до складу якої входили НОМЕР_2 винищувальний авіаційний полк (в/ч № НОМЕР_3 , аеродром Халіно, АДРЕСА_3 ) та 47 бомбардувальний авіаційний полк (в/ч № НОМЕР_4 , аеродром Балтімор, АДРЕСА_2 ), що дислокувалися та здійснювали бойові вильоти з аеродромів Халіно (м. Курськ) та Балтімор (м. Воронеж), перетнути державний кордон України для ведення бойових дій на території України.

Після цього, ОСОБА_6 , усвідомлюючи явну злочинність власних дій, розуміючи, що він порушує ст. 56, ч. 3 ст. 85 ДП І, віддав наказ авіаційному полку 105 змішаної дивізії на - здійснення авіаударів із застосуванням авіаційних керованих ракет класу «повітря-поверхня» «Х-59» по будівлям, спорудам, галереї стаціонарних механізмів Оскільської греблі, розташованої за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с. Оскіл.

Так, вищезазначеними військовими підрозділами у період з 10.03.2022 по 11.03.2022 та 13.03.2022 здійснено бойові вильоти на територію Харківської області та завдано удари по Оскільській греблі.

Зокрема, у період з 10.03.2022 по 13.03.2022 завдано щонайменше 4 ракетні удари ракетами типу «Х-59» («Х-59МК2» («X-59МК») по галереї стаціонарних механізмів та 4-му затвору Оскільської ГЕС, яка зазнала пошкоджень з напряму заходу авіаційних ракет на ціль - північний схід, схід, що знаходиться в секторі 60-90°.

Після чого, на початку вересня 2022 року, внаслідок успішних контрнаступальних дій Збройних Сил України (далі - ЗСУ), в межах м. Ізюм та Ізюмського району Харківської області, військовослужбовці 20 ЗА почали відступати в тому числі із с. Оскіл, Ізюмського району, Харківської області в сторону Донецької області.

При цьому військові підрозділи під керівництвом ОСОБА_6 , у період часу з 11.09.2022 по 30.09.2022, більш точну дату під час досудового розслідування не встановлено, із використанням бойових літаків Су-30СМ,

Су-35, Су-34 вищевказаних авіаційних військових частин, здійснювали авіаційну підтримку відходу з окупованої території с. Оскіл частин та з`єднань 20 ЗА, шляхом завдання авіаударів із застосуванням фугасних авіаційних бомб

«ФАБ-250», «ФАБ-500», ОФАБ-500ШЛ та авіаційної бомби, що коректується, сімейства «КАБ-1500», по будівлям та спорудам Оскільської греблі.

Також, ОСОБА_6 забезпечив авіаційне прикриття військовослужбовців НОМЕР_5 загальновійськової армії під командуванням генерал-лейтенанта ОСОБА_7 , якими з метою унеможливлення безперешкодного просування українських військ, заміновано та 12.09.2022 інженерними засобами підірвано щит 1-го затвору й дорожнього перекриття між будівлею Оскільської ГЕС та галереєю стаціонарних механізмів, що призвело до руйнування Оскільскої греблі, неконтрольованого залпового витоку води, подальшого зневоднення Оскільського водосховища та підтоплення прибережної зони, тобто об`єкта який не використовувався для військових цілей.

Після чого, маючи намір спричинити подальше руйнування греблі, яке мало забезпечити додаткове або повне руйнування греблі, що призвело б до більш швидкого витоку води з водосховища, в період з 13.09.2022 по 30.09.2022, більш точну дату під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 забезпечив подальше нанесення авіаційних ударів по Оскільській греблі.

Відповідно до висновку експертів Національного наукового центру «Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» від 21.12.2023 № 19798/19799/21150/25212-25214/25215 за результатами проведення комплексної комісійної судової військової, вибухотехнічної та інженерно-екологічної експертизи воєнної необхідності, нанесення ударів та підрив із застосуванням зарядів вибухових речовин шляхом їх закладання у конструктивах Оскільської греблі не вбачалось.

Оскільска гребля відноситься до об`єктів, які містять небезпечні сили, за своїм функціональним призначенням не відносилася до об`єктів військового характеру, а також об`єктів подвійного призначення, не використовувалася у військових цілях або військових операціях з боку ЗСУ, не вносила ефективний вклад у воєнні дії, не здійснювала виробництво електроенергії для регулярної істотної і безпосередньої підтримки воєнних операцій, промислових об`єктів, а також об`єктів оборонно-промислового комплексу України.

Оскільська гребля не використовувалася українськими військами. Наявність існування вже пошкодженої дороги через дамбу і сама можливість її використання ЗСУ не кваліфікується як регулярна істотна і безпосередня підтримка.

Разом з цим, за умови використання ЗСУ Оскільської греблі для регулярного перекидання сил через дорогу греблі, що сприяло б контрнаступу українських сил, зриваючи військові операції ЗС РФ на іншому березі греблі - легітимність атаки на греблю не є виправданою, оскільки на підставі принципу пропорційності, російська сторона могла зруйнувати дорогу через греблю, щоб припинити таку підтримку, а тому руйнування самої греблі не було єдиним можливим способом припинити таку підтримку.

Отже, ОСОБА_6 , задля досягнення мети, умисно спричинив руйнування Оскільської греблі.

Таким чином, командувач 6 армії впс і ппо генерал-майор ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , та іншими невстановленими на цей час військовослужбовцями зс рф, достовірно знаючи, що в селі Оскіл Ізюмського району, Харківської області розташований об`єкт, який містить небезпечні сили Оскільська гребля, розуміючи, що такий напад може викликати звільнення небезпечних сил, усвідомлюючи явну злочинність власних дій, передбачаючи настання тяжких наслідків та бажаючи їх настання, у порушення законів та звичаїв війни, що передбачені, зокрема ст. 56 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів від 08.06.1977, вчинив напад на споруду Оскільку греблю, що містить небезпечні сили.

21.02.2025 у відповідності до ст. ст. 276-278 КПК України складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, тобто у порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, за попередньою змовою групою осіб

Крім того, у період часу з 11.09.2022 по 30.09.2022, більш точну дату під час досудового розслідування не встановлено, командувач 6 армією впс і ппо генерал-майор ОСОБА_6 , маючи компетенцію видавати накази, директиви та інші акти та здійснювати організацію і контроль за їх виконанням, тобто будучи особою, яка наділена фактичною владою, що дозволяє командувати підпорядкованими йому військовими частинами та підлеглим особовим складом, діючи умисно та протиправно, у групі з іншими військовослужбовцями зі складу військового керівництва військових угрупувань західного військового округу, порушуючи вимоги міжнародно-гуманітарного права, розуміючи протиправність бойового розпорядження, не відмовився від його виконання, а шляхом віддання наказів і розпоряджень своїм підпорядкованим військовослужбовцям 105 змішаної авіаційної дивізії, до складу якої входили НОМЕР_2 винищувальний авіаційний полк та 47 бомбардувальний авіаційний полк, що дислокувалися та здійснювали бойові вильоти з аеродромів Халіно (м. Курськ) та Балтімор (м. Воронеж), організував підготовку і здійснення нанесення авіаційних ударів із застосуванням фугасних авіаційних бомб «ФАБ-250», «ФАБ-500», ОФАБ-500ШЛ та авіаційної бомби, що коректується, сімейства «КАБ-1500», по об`єкту цивільної інфраструктури, що охороняється нормами міжнародного гуманітарного права, а саме Оскільській греблі, яка розташована у с. Оскіл, Ізюмського району, Харківської області.

Крім того, ОСОБА_6 забезпечив авіаційне прикриття військовослужбовців 20 ЗА під командуванням генерал-лейтенанта

ОСОБА_7 , якими з метою унеможливлення безперешкодного просування українських військ, заміновано та 12.09.2022 інженерними засобами підірвано щит 1-го затвору й дорожнього перекриття між будівлею Оскільської ГЕС та галереєю стаціонарних механізмів, що призвело до руйнування Оскільскої греблі, неконтрольованого залпового витоку води, подальшого зневоднення Оскільського водосховища та підтоплення прибережної зони, які призвели до знищення Оскільського водосховища, що являє собою екологічну катастрофу.

Після чого, в період з 13.09.2022 по 30.09.2022, більш точну дату під час досудового розслідування не встановлено, продовжувалось нанесення авіаційних ударів по Оскільській греблі з метою ураження інших шлюзів, та таке ураження мало забезпечити більш швидкий скид води з водосховища.

Так, Оскільське водосховище розташоване на території Оскільської територіальної громади, Ізюмського району, Харківської області, площа водосховища складає 122, 6 км2, а повний об`єм при нормальному підпірному рівні 435, 1 млн. м3. Довжина водосховища 84,6 км, середня ширина 1,6 км, максимальна ширина 4,0 км.

До складу водосховища, як елементу каналу «Сіверський Донець Донбас» входить гідротехнічна споруда приплотинного типу Оскільська гребля, у складі якої технічні будівлі, споруди, машинна зала та бетонна гребля завдовжки 1025 метрів і завширшки 20 метрів, яка розташована у селі Оскіл Ізюмського району Харківської області.

Оскільська гребля була побудована у 1958 році, тоді ж було утворене і Оскільське водосховище. Оскільське водосховище є русловим водосховищем комплексного призначення, яке розташоване на річці Оскіл, суббасейн річки Сіверський Донець.

Крім того, Оскільське водосховище здійснює багатолітнє регулювання стоку річки Оскіл для компенсації забору води до каналу Сіверський Донець-Донбас для потреб населення східних областей України та підтримання водності річки Сіверський Донець в Донецькій та Луганській областях в місцях нижче розташованих руслових водозаборів.

В комплексі гідротехнічна споруда має ключову роль у можливості здійснення пропусків з Оскільського водосховища компенсаційного типу до басейну річки Сіверський Донець, з метою подолання дефіцитів водних ресурсів.

Відповідно до висновку експертів Національного наукового центру «Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» від 17.11.2023 №24761/24774/24775 за результатами проведення комплексної судової інженерно-екологічної та безпеки життєдіяльності руйнування Оскільського водосховища внаслідок обстрілів та підриву першого затвору Оскільської греблі із застосуванням зарядів вибухових речовин, призвело до неконтрольованого залпового витоку води та зневоднення вказаного водосховища, підтоплення прибережної зони р. Оскіл та р. Сіверський Донець, нижче греблі та місця впадіння р. Оскіл в р. Сіверський Донець.

Внаслідок незворотного зневоднення Оскільського водосховища та підтоплення прибережної зони відбулися катастрофічні зміни в природно-техногенній екосистемі р. Сіверський Донець екологічна катастрофа, яка зумовлена руйнуванням та знищенням водопостачання та зрошування земель, зміною мікрокліматичних умов, вітрової ерозії, негативною зміною біотичної складової, руйнуванням рекреаційних властивостей екосистеми та зменшенням екосистемних послуг, негативними зміни якості та обсягів харчових ресурсів.

Враховуючи вимоги ОСОБА_8 , Уставів та Статутів ВС РФ встановлено, що за відсутності безпосереднього наказу ОСОБА_6 , у підпорядкуванні якого перебувала 105 змішана авіаційна дивізія, яка мала на озброєнні літаки Су-30СМ, Су-35 та Су-34, застосування авіаційного ураження, підняття у повітря та використання літаків з метою ураження Оскільської греблі (дамби) було б не можливим.

Аналіз внутрішніх документів, а також алгоритм прийняття рішень про застосування певного виду озброєння, кількісної та якісної характеристики боєприпасів та об`єкту ураження безпосередньо вказує на те, що

ОСОБА_6 , як командувач 6-ї армії впс і ппо та особа, яка уповноважена на видання наказів, віддав відповідний наказ підпорядкованим підрозділам, з розумінням об`єкту ураження, виду, характеру та кількості озброєння за для досягнення мети по руйнуванню діями сил під його командуванням в ході триваючого міжнародного збройного конфлікту.

Відповідно до ч. 1 статті 56 ДП І установки і споруди, що містять небезпечні сили, а саме: греблі, дамби й атомні електростанції, - не повинні ставати об`єктами нападу навіть у тих випадках, коли такі об`єкти є воєнними об`єктами, якщо такий напад може викликати звільнення небезпечних сил. Інші воєнні об`єкти, розміщені в цих установках або спорудах чи поблизу них, не повинні ставати об`єктами нападу, якщо такий напад може викликати вивільнення небезпечних сил у таких установках або спорудах та наступні тяжкі втрати серед цивільного населення.

Згідно п. (а) ч. 2 ст. 56 ДП І загальний захист від нападу, передбачений у пункті 1, припиняється щодо гребель і дамб тільки в тому разі, якщо вони використовуються яким-небудь чином, що різниться від їх нормального функціонування, та для регулярної істотної і безпосередньої підтримки воєнних операцій і якщо такий напад є єдиним практично можливим засобом припинити таку підтримку.

Згідно ст. 57 ДП І при проведенні воєнних операцій повинна постійно виявлятися турбота про те, щоб оберігати цивільне населення, цивільних осіб і цивільні об`єкти.

Пунктом а.(2) цієї статі передбачено, щодо нападів вживають усіх практично можливих запобіжних заходів при виборі засобів і методів нападу з тим, щоб уникнути … випадкової шкоди цивільним об`єктам і, в усякому випадку, звести їх до мінімуму.

Пунктом а.(3) цієї статті передбачено, щодо нападів утримуються від прийняття рішень про здійснення будь-якого нападу, який, як можна очікувати, викличе випадкові втрати життя серед цивільного населення, поранення цивільних осіб і завдасть випадкової шкоди цивільним об`єктам або те й інше разом, що було б надмірним щодо конкретної і прямої воєнної переваги, яку передбачається одержати.

Оскільска гребля відноситься до об`єктів які охороняються Конвенціями, містить небезпечні сили, за своїм функціональним призначенням не відносилася до об`єктів військового характеру, а також об`єктів подвійного призначення, не використовувалася у військових цілях та/або військових операціях з боку ЗСУ, не вносила ефективний вклад у воєнні дії, не здійснювала виробництво електроенергії для регулярної істотної і безпосередньої підтримки воєнних операцій, промислових об`єктів, а також об`єктів оборонно-промислового комплексу України.

За таких обставин досудовим розслідуванням встановлено, що руйнування греблі не становило єдиний практично можливий засіб припинити підтримку воєнної операції ЗСУ.

Оскільська гребля не використовувалася українськими військами. Наявність існування вже пошкодженої дороги через дамбу і сама можливість її використання ЗСУ не кваліфікується як регулярна істотна і безпосередня підтримка.

Разом з цим, за умови використання ЗСУ Оскільської греблі для регулярного перекидання сил через дорогу греблі, що сприяло б контрнаступу українських сил, зриваючи військові операції ЗС РФ на іншому березі греблі - не виправдовує легітимність атаки на неї, оскільки російська сторона могла зруйнувати дорогу через греблю, щоб припинити таку підтримку, а тому руйнування самої греблі не було єдиним можливим способом припинити таку підтримку.

Отже, виняток, передбачений ч. 2 ст. 56 ДП І не застосовується у цій ситуації, тому наявні всі елементи порушення ст. 56 ДП І.

Таким чином, командувач 6 армії впс і ппо генерал-майор ОСОБА_6 , діючи умисно, реалізовуючи виконання злочинного плану вищого політичного та військового керівництва, за попередньою змовою з іншими військовими Російської Федерації, достовірно знаючи, що в с. Оскіл, Ізюмського району, Харківської області розташований об`єкт, який містить небезпечні сили Оскільська гребля, усвідомлюючи, що в разі знищення або пошкодження настануть катастрофічні наслідки для природно-техногенної екосистеми, будучи обізнаним з нормами міжнародного гуманітарного права, зокрема положеннями Женевських конвенцій про захист жертв війни від 12.08.1949 та додатковими протоколами до них, порушуючи закони і звичаї війни, віддав наказ підпорядкованим військовослужбовцям з числа підпорядкованих командирів ЗС РФ про вчинення дій, в період з 11.09.2022 по 30.09.2022, щодо нанесення авіаційних ударів по об`єкту цивільної інфраструктури, а саме Оскільській греблі.

Таким чином, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України, тобто у порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, за попередньою змовою групою осіб, та ч.2 ст.28, ст.441 КК України, тобто екоциду, а саме у вчиненні інших дій, що спричинили екологічну катастрофу, за попередньою змовою групою осіб.

21.02.2025 у відповідності до ст. ст. 276-278 КПК України складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ст.441 КК України, тобто екоциду, а саме у вчиненні інших дій, що спричинили екологічну катастрофу, за попередньою змовою групою осіб.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повістки про його виклик до СВ УСБУ в Харківській області на 24.02.2025, 25.02.2025 та 26.02.2025, для вручення повідомлення про підозру та допиту в якості підозрюваного, у відповідності до ч.8 ст.135 КПК України 21.02.2025 опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» № 39 (7964), яка згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1425-р «Про друкований засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в якому у 2025 році розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості» є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в якому розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості.

Крім того, було здійснено виклик ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до СВ УСБУ в Харківській області, на 27.04.2025, 28.04.2025 та 29.04.2025 для вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру та допиту в якості підозрюваного, відповідний виклик та повістки, у відповідності до ч.8 ст.135 КПК України 27.02.2025 опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» № 43 (7968), яка згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1425-р «Про друкований засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в якому у 2025 році розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості» є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в якому розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості.

Разом із тим, 21.02.2025 на підставі постанови видано доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 21.02.2025 № 005-270001367, згідно якого регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги підозрюваному ОСОБА_6 у кримінальному провадженні призначено захисника ОСОБА_4 (свідоцтво № 1772 від 29.08.2012).

Повідомлення про підозру та повістки про виклик були також вручені захиснику.

Будучи повідомленим про виклики у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законодавством, підозрюваний ОСОБА_6 до слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області, відповідно до повісток, 24.02.2025, 25.02.2025, 26.02.2025 та 27.04.2025, 28.04.2025, 29.04.2025 не з`явився, про поважні причини неприбуття не повідомив, що свідчить про його переховування від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Згідно з отриманою оперативною інформацією від Ізюмського РВ УСБУ в Харківській області від 26.08.2025, підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на території Російської Федерації, м. Санкт-Петербург, селище Шушари, вулиця Гертівська, будинок 13, що відповідно до Постанови ВРУ «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором» № 129-VIII від 27.01.2015 року, беручи до уваги Статут ООН та Резолюцію Генеральної Асамблеї ООН 3314 «Визначення агресії» від 14 грудня 1974 року, визнана державою-агресором.

Постановою слідчого від 03.03.2025 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук на території України та міжнародний розшук.

Постановою слідчого від 03.03.2025 досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_6 на теперішній час переховується від органів досудового розслідування, виїхав за межі України, а тому, відповідно діючого законодавства зазначена особа належним чином повідомлена про виклик.

Досудовим розслідуванням достовірно встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 ухиляється від явки на виклик слідчого, виїхав за межі України, у зв`язку із чим, його оголошено у міжнародний розшук.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.52, абз.2 ч.1 ст. 297-3 КПК України слідчий своєю постановою від 21.02.2025 надав доручення Східному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням прав та інтересів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно доручення №005-270001367 від 21.02.2025 Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги для здійснення захисту інтересів ОСОБА_6 було призначено адвоката ОСОБА_4 .

Таким чином, наявні достатні підстави для проведення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000924 від 02.04.2022 стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.438, ч.2 ст.28, ст.441 КК України, в зв`язку з чим, слідчий і звернувся до суду з відповідним клопотанням.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, вказував на те, що досудовим слідством не в повній мірі проведено заходи щодо виклику і повідомлення ОСОБА_6 .

Слідчий суддя, вислухавши думку осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов такого висновку.

Положеннями ч.1 ст.297-1 КПК України встановлено, що спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до ч.2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

За змістом положень ч.1, 2 ст.297-4 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо прокурор, слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук, та/або уповноваженим органом прийнято рішення про передачу підозрюваного для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся.

З матеріалів, долучених до клопотання, вбачається, що в провадженні слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000924 від 02.04.2022 за ч.2 ст.28, ч.1 ст.438, ч.2 ст.28, ст.441 КК України, у скоєнні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з отриманою оперативною інформацією від Ізюмського РВ УСБУ в Харківській області від 26.08.2025, підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на території Російської Федерації, м. Санкт-Петербург, селище Шушари, вулиця Гертівська, будинок 13, що відповідно до Постанови ВРУ «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором» № 129-VIII від 27.01.2015 року, беручи до уваги Статут ООН та Резолюцію Генеральної Асамблеї ООН 3314 «Визначення агресії» від 14 грудня 1974 року, визнана державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Постановою слідчого від 03.03.2025 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук на території України та міжнародний розшук.

Постановою слідчого від 03.03.2025 досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено.

Так, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ч. 1 ст. 2 КПК України).

Наведені вище обставини унеможливлюють завершення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні без проведення спеціального досудового розслідування, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 перебуває за межами України та переховується від органів досудового розслідування.

Враховуючи наведене, з метою досягнення завдання кримінального провадження, дотримання належної правової процедури, необхідним вбачається отримати дозвіл слідчого судді на проведення спеціального досудового розслідування.

Наведені положення КПК України щодо можливості проведення спеціального досудового розслідування повністю узгоджуються з діючою Європейською судовою практикою.

Таким чином, наявні достатні підстави для проведення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000924 від 02.04.2022 стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.438, ч.2 ст.28, ст.441 КК України.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_6 на теперішній час переховується від органів досудового розслідування, виїхав за межі України, а тому, відповідно діючого законодавства зазначена особа належним чином повідомлена про виклик.

Досудовим розслідуванням достовірно встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 ухиляється від явки на виклик слідчого (не прибув на виклик без поважної причини більше як три рази поспіль), виїхав за межі України, у зв`язку із чим, його оголошено у розшук на території України та у міжнародний розшук.

Таким чином, на переконання слідчого судді, на даному етапі досудового розслідування сторона обвинувачення зібрала та надала слідчому судді достатні та переконливі матеріали кримінального провадження, які формують внутрішнє переконання щодо причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.438, ч.2 ст.28, ст.441 КК України.

Слідчий суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_6 , зважаючи на наявні в матеріалах кримінального провадження докази, дійшов висновку про наявність такої сукупності доказів, якої достатньо для підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні слідчого обставин.

Як вбачається з наявних в матеріалах кримінального провадження доказів, підозрюваний ОСОБА_6 покинув територію України, перебуває на території держави-агресора, і до теперішнього часу не повертався.

За вказаних вище обставин слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у порядку ст.ст.297-1, 297-2, 297-4 КПК України стосовно підозрюваного ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 297-1, 297-3, 297-4, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_5 про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000924 від 02.04.2022 стосовно ОСОБА_6 , (рос. ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.438, ч.2 ст.28, ст.441 КК України - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_6 , (рос. ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.438, ч.2 ст.28, ст.441 КК України у кримінальному провадженні №0000924 від 02.04.2022.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про здійснення спеціального досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1