КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/2701/2025
№ 759/8030/23
Категорія КК: ч. 4 ст. 186 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Святошинського районного суду м. Києва від 19.04.2021 за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 гривень, зміненого ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27.04.2022 на громадські роботи строком 100 годин,

у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 04 листопада 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 21.04.2023, близько 09 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, 7, в умовах воєнного стану, відкрито викрав майно, яке належить ОСОБА_7 , спричинивши тим самим останньому майнову шкоду на загальну суму 647 грн 76 к.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити вказаний вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного внаслідок суворості, застосувати положення ст. 69 КК України, пом`якшивши призначене покарання.

На думку апелянта, суд, призначаючи йому покарання, не врахував пом`якшуючі обставини, а саме активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування збитків, відсутність претензій з боку потерпілого, тяжких наслідків кримінальним правопорушенням не заподіяно.

Крім того, вказаний будівельний рівень потерпілий віддав йому самостійно та не вимагав повернути. Обвинувачений та потерпілий працювали разом на будівництві, купували інструменти разом, до того ж цей будівельний рівень обвинувачений придбав за власні кошти.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 просить скасувати вказаний вирок у зв`язку з тим, що він є незаконним та необґрунтованим.

Призначаючи покарання суд не врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування збитків, відсутність претензій до обвинуваченого, а також те, що тяжких наслідків кримінальним правопорушенням не заподіяно.

Крім того, потерпілий вказав, що вони вживали спиртні напої, тому потерпілий сказав, що обвинувачений забрав у нього будівельний рівень. Товариш та співмешканка порадили звернутись до поліції. Перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння він повідомив у поліцію про злочин. Але наступного дня передумав та просив поліцейських закрити кримінальне провадження, на що отримав відмову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечив проти зміни вироку, провівши судові дебати, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, доведена дослідженими судом першої інстанції доказами, допустимість та належність яких в апеляційній скарзі не заперечується.

Доводи апеляційної скарги потерпілого про те, що він повідомив поліцейських про скоєну крадіжку, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, однак в подальшому передумав та просив закрити кримінальне провадження, належним чином перевірені судом першої інстанції. Колегія суддів погоджується з висновком суду, що потерпілий фактично розумів, що відносно нього скоєно грабіж ОСОБА_6 , однак через приятельські стосунки вирішив відмовитись від раніше поданої заяви про злочин. Проте злочин за ч. 4 ст. 186 КК України не належить до категорій справ приватного обвинувачення, тому закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення не допускається. Суд першої інстанції у повній мірі перевірив докази, надані сторонами кримінального провадження, та обґрунтовано визнав винним ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні.

Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 186 КК України є правильною.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції дотримано вказані вище вимоги закону України про кримінальну відповідальність.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання судом належним чином враховані тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Колегія суддів погоджується з відсутністю обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого. Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та потерпілого про те, що обвинувачений активно сприяв розкриттю злочину, а також відшкодував заподіяну шкоду, не узгоджується з матеріалами кримінального провадження. Так, обвинувачений своєї вини не визнавав, викрадений ним будівельний інструмент був вилучений поліцейськими у особи, якій ОСОБА_6 його продав. Поліцейські повернули викрадене майно потерпілому, що не може бути підставою для визнання вказаних обставин такими, що пом`якшують ОСОБА_6 покарання.

Ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_6 злочину в період воєнного стану з урахуванням даних про особу обвинуваченого, свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України та призначення йому покарання нижче від найнижчої межі санкції, встановленої ч. 4 ст. 186 КК України.

Призначене ОСОБА_6 покарання у виді 7 років позбавлення волі, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як ним, так і іншими особами.

Порушень вимог кримінального процесуального закону в ході судового розгляду, які б стали підставою для скасування чи зміни вироку суду, допущено не було.

Виходячи з наведеного, апеляційні скарги обвинуваченого та потерпілого не підлягають задоволенню, оскільки доводи, що в них викладені, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Тому, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 04 листопада 2024 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 186 КК України, підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 04 листопада 2024 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 186 КК України, - без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяця з дня її проголошення.

С у д д і :

______________ _________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/2701/2025

№ 759/8030/23

Категорія КК: ч. 4 ст. 186 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Святошинського районного суду м. Києва від 19.04.2021 за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 гривень, зміненого ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27.04.2022 на громадські роботи строком 100 годин,

у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Приймаючи до уваги те, що складання ухвали вимагає значного часу, колегія суддів вважає за можливе обмежитися складанням і оголошенням лише резолютивної її частини.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 04 листопада 2024 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 186 КК України, - без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяця з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголосити 28 квітня 2024 року об 11 годині.

С у д д і :

______________ _________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3