УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , перевіривши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві,

в с т а н о в и л а :

до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_2 на на бездіяльність уповноваженої особи Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві,.

Вивчивши матеріали скарги, вважаю за необхідне повернути її особі, що подала, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України слідчий суддя, суд повертає скаргу, якщо скаргу подала особа, яка немає права подавати скаргу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розсаджувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення може бути оскаржена заявником.

Як убачається, вказана скарга надійшла до суду електронною поштою та згідно довідки наданої відділом документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян, вказана скарга не містить електронного цифрового або кваліфікованого електронного підпису, відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги» від 05.10.2017 р. № 2155-VIII, що підтверджується довідкою, складеною головним спеціалістом відділу документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 , згідно якої, вказаний документ не містить електронного цифрового або кваліфікованого електронного підпису.

Частиною 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

В свою чергу, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (далі Закон) передбачено, що електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Положення ст. 6 зазначеного Закону встановлюють, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

При цьому, оригіналом електронного документа, відповідно до вимог ст. 7 Закону, вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Електронний підпис, відповідно до визначення, що міститься в п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», це електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

Таким чином, електронний цифровий підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора цього документа іншими суб`єктами електронного документообігу.

Проте, зі змісту відомостей, що містяться в матеріалах судового провадження (справа №761/123439/25, провадження №1-кс/761/15712/2025), вбачається, що клопотання подано до суду лише в електронній формі, та без використання електронного підпису автора.

Відповідно до ст. 26 КПК принцип диспозитивності передбачає, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені до його компетенції.

Частиною 6 ст. 9 КПК України визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Отже, оскільки до клопотання не долучено копію ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, а також клопотання не містить електронного підпису відповідно до ч. 2 ст. 17, ч. 4 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» від 05.10.2017, а клопотання, скріплене власноручним підписом, до суду не надходило, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Шевченківського УП ГУНП в м. Києві, підлягає поверненню особі, яка її подала, що не перешкоджає, повторному зверненню зі скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає в невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР, після надання необхідних даних щодо доведення свого статусу заявника, і як наслідок, права на звернення з даною скаргою в порядку ст.303 КПК України.

Керуючись ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и л а :

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві, повернути особі, що її подала.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії в частині відмови у відкритті провадження, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя