Справа № 180/718/24
Провадження № 1-кп/204/523/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000085 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 січня 2023 року,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинувачених: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 ,

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим: ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 та ОСОБА_19 , строком на 60 діб. В обґрунтування клопотання вказав, що на даний час наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачені можуть переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останні вчинили тяжке кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років, на теперішній час встановлений той факт, що обвинувачені не мають тісних соціальних зв`язків. Окрім цього, обвинувачені можуть незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному правопорушенні, а також, мають можливість встановити повні анкетні дані свідків, понятих, які були присутні під час проведення слідчих дій за даним кримінальним провадженням. У разі встановлення цих осіб, можуть намагатись впливати на свідків, тим самим намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за вчинені ними кримінальні правопорушення. Також, можуть вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення в яких обвинувачуються, враховуючи те, що обвинувачені займаються незаконною діяльністю тривалий час. В сукупності це дає підстави вважати, що ризики, які були наявні під час обрання відносно обвинувачених запобіжних заходів на даний час не зменшились та продовжують діяти й на даний час.

В судовому засіданні захисник обвинувачених: ОСОБА_14 та ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_9 просив відмовити в задоволенні клопотань прокурора. В обґрунтування свої заперечень зазначив, що у своєму клопотанні прокурор зазначає про наявність у його підзахисних значних матеріальних статків, а саме наявність значного розміру грошових коштів, отриманих в результатів довготривалої злочинної діяльності, які останні в подальшому можуть використовувати для тривалого переховування від органів досудового розслідування та суду, шляхом постійної зміни місця проживання, оренди автомобілів. Однак, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості стосовно наявності у його підзахисних дійсних матеріальних активів, єдиним матеріальним активом у його підзахисних були квартири, в яких вони проживали, однак під час досудового розслідування на них було накладено арешт. Так, на протязі останніх 12 місяців у його підзахисних наявна можливість застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, однак у них відсутні відповідні грошові кошти задля можливості їх внесення, оскільки розмір альтернативного заходу є непомірним, що у свою чергу спростовує доводи сторони обвинувачення в частині достатньої кількості коштів для можливості переховування від суду. Відповідно до сформульованого обвинувачення та реєстру матеріалів кримінального провадження, стосовно підзахисних органом досудового розслідування було зафіксовано тільки один епізод вчинення протиправної поведінки пов`язаної із незаконним обігом заборонених речовин, що спростовує доводи сторони обвинувачення щодо наявності численних фактів протиправної діяльності підзахисних. Крім цього, стороною обвинувачення жодним чином не обґрунтована наявність високого ступеня ймовірності справдження зазначених вище ризиків, що давало би об`єктивні підстави для продовження застосування найсуворішого запобіжного заходу. Крім того, стороною обвинувачення не наведено доказів неможливості застосування до його підзахисних інших запобіжних заходів, які б не були пов`язані із триманням під вартою. Просив змінити запобіжний захід до його підзахисних на домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю.

Обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підтримали думку свого захисника.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що посилання прокурора у своєму клопотанні на наявність у його підзахисного «значних матеріальних статків» не може свідчити про правдивість, оскільки суду не було надано жодних документальних підтверджень вказаного факту. Посилання ж на «задокументовані під час НСРД» факти без їх конкретизації не може розглядатися як належне обґрунтування ризику. Так, протягом період з 19 січня 2023 року по 16 вересня 2023 року його підзахисний не ухилявся від участі у кримінальному провадженні. Крім цього, введення в країні воєнного стану є додатковим фактором, який створює перешкоди для виїзду за кордон. Його підзахисний має соціальні зв`язки, а саме постійне місце проживання та сім`ю. Що стосується посилання прокурора на наявність ризику впливу на учасників провадження, то вказаний ризик нічим не підтверджено, оскільки на протязі більш ніж 8 місяців не було зафіксовано жодного випадку спроб впливу на учасників провадження з боку його підзахисного. Щодо наявності ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, то вказаний ризик також нічим не підтверджений, оскільки з моменту затримання 16 вересня 2023 року до його підзахисного не висувались нові підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, що свідчить про припинення інкримінованої діяльності. Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати відносно його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або ж зменшення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Обвинувачений ОСОБА_12 підтримав думку свого захисника.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_16 адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що ризик переховування від суду - прокурором обґрунтовано виключно тяжкістю покарання, яке загрожує його підзахисному в разі визнання його винуватим. Крім того прокурор вказує на наявність значного розміру грошових коштів, отриманих в результаті довготривалої злочинної діяльності, які останній в подальшому може використовувати для тривалого переховування від органів досудового розслідування та суду шляхом постійної зміни місця проживання, оренди автомобіля, а також використовуючи злочинну схему може незаконно перетнути кордон, тобто покинути територію України. Його підзахисний жодного разу не вчинив дії, які б свідчили про його намір переховуватися від органів досудового слідства чи суду, інші дані, які б свідчили про наявність цього ризику, відсутні. Матеріали, додані до клопотання, не містять жодного доказу на користь існування такого ризику, а саме: показання свідків, або підтвердження документально про намір переховуватись від органів досудового слідства та суду. Крім того, ОСОБА_16 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності. Всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про відсутність в нього наміру втечі. Ризик незаконного впливу на свідків, інших осіб у кримінальному провадженні, а також вчиняти ним інше кримінальне правопорушення, нічим не обґрунтовано та не містить обставин, які б свідчили на користь того, що обвинувачений вчиняв чи буде вчиняти такі дії.

Обвинувачений ОСОБА_16 підтримав думку свого захисника.

На адресу суду від ОСОБА_21 надійшла заява про обрання відносно ОСОБА_20 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки. В обґрунтування своєї заяви зазначив, що він працює на Марганецькому гірськозбогачувальному комбінаті на посаді заступника начальника виробництва. Він готовий взяти на поруки ОСОБА_20 у разі зміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на взяття на поруки. Обвинувачений ОСОБА_20 характеризується з позитивної сторони, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Він готовий забезпечити ОСОБА_20 роботою на раніше займаній посаді машиніста екскаватора 6 розряду. Він, як поручитель знає у вчиненні якого кримінального правопорушення обвинувачується ОСОБА_20 , передбачене покарання за його вчинення, обов`язки поручителя та наслідки їх невиконання, право на відмову від прийнятих на себе зобов`язань та порядок реалізації такого права. З урахуванням вказаного просив обрати відносно ОСОБА_20 запобіжний захід у вигляді поруки.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_20 адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Пояснив, що ризики на наявність яких у своєму клопотанні посилається прокурор, є нічим не обґрунтованими та не підтверджені жодними доказами. У його підзахисного є сталі сімейні зв`язки, а саме сім`я, яку, будучи на свободі, він забезпечував. Просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або ж вирішити питання щодо зменшення розміру альтернативного запобіжного заходу. Крім цього, підтримав заяву ОСОБА_21 та просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_20 підтримав думку свого захисника, а також просив розглянути можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді поруки.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_7 не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_13 підтримав думку свого захисника.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання. Суду пояснив, що ризики, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, нічим не підтвердженні. Просив розглянути питання щодо зменшення розміру застави або ж застосувати відносно його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_13 підтримав думку свого захисника.

В судовому засіданні захисник обвинувачених: ОСОБА_19 та ОСОБА_18 адвокат ОСОБА_10 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Суду пояснив, що зазначення прокурором у своєму клопотанні наявність ризиків без підтвердження їх належними доказами не можуть розцінюватись, як дійсні. Просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, а також просив долучити до матеріалів справи характеризуючі матеріали відносно обвинуваченого ОСОБА_19 .

Обвинувачений ОСОБА_18 підтримав думку захисника.

Обвинувачений ОСОБА_19 підтримав думку свого захисника, а також в обґрунтування своїх заперечень зазначив, що прокурором до свого клопотання не було долучено матеріалів, на підставі яких прокурор вважає такі ризики наявними. Також, прокурор при заявлені клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу не бере до уваги його характеризуючи матеріали, а саме: його молодий вік, сімейний стан, його роль у кримінальному провадженні про яку в обвинувальному акті зазначив слідчий, тривалий час перебування під вартою, його тісні та гарні суспільні зв`язки із рідними та суспільством. Прокурором не беруться вказані дані до уваги, тим самим він спонукає до упередженого ставлення до його особи. Прокурором у своєму клопотанні зазначаються абстрактні припущення наявності ризиків, які не підтверджені ним документально. Прокурор зазначає про вигадані факти, а саме те, що під час проведення НСРД по справі було встановлено наявність у нього значних матеріальних статків, а саме значного розміру грошових коштів. Також прокурор зазначив про можливість його переховування від суду, шляхом постійної зміни місця проживання та оренди автомобілів, але у нього немає навіть водійського посвідчення та він взагалі не вміє керувати транспортними засобами. Він ніколи раніше не переховувався від правосуддя. В той же час, якщо б у нього дійсно були грошові кошти, то він би користувався послугами платного адвоката. Просив врахувати той факт, що законних доказів існування ризиків прокурором не надано, все те, що ним зазначено у клопотанні є виключно припущеннями та здогадками прокурора, які, в свою чергу, не відповідають дійсності та реальності. Крім цього, прокурор посилається на наявність ризику впливу на свідків, однак в той же час не надає список осіб, які підлягають допиту в судовому засіданні, що у свою чергу може свідчити про відсутність такого ризику. Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати відносно нього запобіжний захід, який не буде пов`язаний із триманням під вартою, оскільки він є молодою людиною. Перебування в умовах застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не робить його кращим, а навпаки погіршують його. У нього є старенька бабуся, яка від 16 квітня 2003 року до його повноліття була його офіційним опікуном. Його бабуся потребує його постійної уваги, оскільки у неї проблеми зі здоров`ям. Бабуся вже його не бачила близько двох років, вона потребує лікування, однак не може його собі дозволити через брак коштів. Крім цього, в разі зміни йому запобіжного заходу, у нього є наміри офіційно працевлаштуватися, є бажання отримати вищу освіту. Також, він позитивно характеризується. Просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_17 адвокат ОСОБА_11 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Суду пояснив, що зазначені прокурором у своєму клопотанні ризики жодними матеріалами не підтвердженні, а тому можливо вважати, що такі ризики є відсутніми. У його підзахисної до обрання їй запобіжного заходу на утриманні знаходилась малолітня донька. Просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати відносно його підзахисної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або ж зменшити розмір застави.

Обвинувачена ОСОБА_17 підтримала думку свого захисника.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, а також клопотання захисників та обвинувачених про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший не пов`язаний із триманням під вартою та зменшення розміру застави, суд вважає можливим задовольнити клопотання прокурора, у зв`язку з чим в задоволенні клопотань захисників та обвинувачених слід відмовити, виходячи з наступного.

При надання оцінки клопотань прокурора, судом відповідно до принципу всебічності, об`єктивності та неупередженості розгляду, закріплених в ст. 6 Конституції України, ст.ст. 8, 9, 87, 93, 94, 177 КПК України, оцінює їх в сукупності з усіма наданими доказами, матеріалами та запереченнями сторони захисту.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд зазначає наступне.

З урахуванням обставин вчинення кримінальних правопорушень, які ставляться у вину обвинуваченим: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , відповідно до обвинувального акту, наявні обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачені може переховуватись від суду, що є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Такі висновки ґрунтуються виходячи із наступного.

Обвинувачені: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорій тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, та в разі визнання обвинувачених винуватими у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень виключає можливість застосування до них інституту звільнення від кримінальної відповідальності або ж від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі Matznetter v. Austria № 2178/64 від 10 листопада 1969 року, суд визнав, що ризик втечі повинен бути обґрунтований конкретними обставинами справи, а не лише припущеннями. Реальна загроза суворого покарання сама по собі може створювати стимул для втечі особи від правосуддя, особливо за відсутності стабільних соціальних зв`язків у країні.

Крім цього, вказаний ризик збільшує свою актуальність у зв`язку із можливістю переховування обвинувачених на тимчасово окупованих територіях України, оскільки вказане набуває особливої актуальності в умовах наявної збройної агресії Російської Федерації та фактичної недоступності частини територій для правоохоронних органів України.

Так, окупація окремих територій Донецької, Луганської, Запорізької, Херсонської областей та АР Крим військовими формуваннями Російської Федерації унеможливлює ефективне проведення слідчих (розшукових) дій, забезпечення явки особи до суду.

Крім цього, тимчасово окуповані території України не визнають юрисдикцію судової системи, правоохоронних органів України чи судових повісток. Також, на вказаних територіях не застосовується й правова процедура екстрадиції.

У своєму рішенні Letellier v. France №?12369/86, рішення від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що ризик ухилення від суду може бути обґрунтованим, якщо особа має реальний доступ до територій, де влада держави не має фактичного контролю.

Таким чином, з урахуванням можливого розуміння обвинуваченими наслідків можливого визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень та тяжкість можливого покарання, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 можуть вдатися до дій в разі застосування до них більш м`якого запобіжного заходу, які будуть направлені на виїзд за межі України шляхом виїзду до непідконтрольних територій України, що у свою чергу унеможливить належне здійснення кримінального провадження.

Крім цього, при визначені наявності вказаного ризику слід взяти до уваги гарантії способу життя обвинувачених. Незважаючи на наявність у обвинувачених зареєстрованого місця проживання, сім`ї, обвинувачені не мають стабільного місця роботи чи інших чинників, які б істотно зменшували ризик можливого ухилення від правосуддя.

Так, у своєму рішенні Європейський суд з прав людини Letellier v. France № 12369/86 від 26 червня 1991 року, підкреслював, що ризик переховування повинен оцінюватися у світлі особистих, сімейних, соціальних та економічних обставин особи, а у даному випадку ці фактори не є достатніми для того щоб нівелювати підвищеного ризику можливого переховування обвинувачених від суду.

Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, що на даний час існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є доведеною та вказаний ризик є актуальним.

Щодо посилання сторони захисту на відсутність у обвинувачених грошових накопичень, як на тому наполягає прокурор у своєму клопотанні, суд зазначає, що вказані доводи сторони захисту не можуть бути взятими до уваги, оскільки факт наявності чи відсутності у обвинувачених грошових накопичень жодним чином не може нівелювати наявний та триваючий ризик можливого переховування від суду.

Що стосується наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливого незаконного впливу на свідків та інших осіб, суд зазначає наступне.

Так, в силу засади безпосередності дослідження судом показань, яка регламентована ст. 23 КПК України, та відповідно до визначених у ст. 224 КПК України правил проведення допиту в суді, під час судового розгляду суд отримує показання усно шляхом допиту особи у судовому засіданні.

Водночас, з огляду на закріплений у ст. 290 КПК України порядок ознайомлення захисту з матеріалами досудового розслідування, зокрема, з показаннями допитаних стороною обвинувачення осіб, очевидно, що обвинувачені може бути обізнаними із персональними даними свідків та змістом їх позасудових показань.

Беручи до уваги той факт, що на даний час був змінений порядок дослідження доказів у кримінальному провадженні за клопотанням сторони захисту та триває стадія допиту обвинувачених, а тому залишаються не допитаними свідки, що у свою чергу дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони обвинувачених на свідків, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

При цьому, той факт, що свідки є залегендованими, жодним чином не нівелює наявність ризику впливу обвинувачених на них, оскільки останнім можуть бути відомі дійсні дані цих свідків.

Таким чином, суд вважає, що ризик незаконного впливу на свідків, які ще не допитані безпосередньо судом, залишається високим.

Посилання ж сторони обвинувачення на відсутність будь-яких відомостей щодо здійснення впливу на свідків з боку обвинувачених, а саме відповідних заяв чи повідомлень, не може бути взято судом до уваги, оскільки вказане підтверджує дієвість застосованого до обвинувачених запобіжного заходу.

Що ж стосується посилання прокурора на наявність ризику впливу обвинувачених на інших осіб, а саме обвинувачених, то суд повторно зазначає, що вказане посилання не може бути взятим судом до уваги, оскільки в цій частині ризик припинив своє існування.

Що стосується наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд зазначає наступне.

Судом при вирішенні питання щодо наявності вказаного ризику береться до уваги термін вчинення інкримінованих обвинуваченим, відповідно до обвинувального акту кримінальних правопорушень, а саме більш ніж вісім місяців, що у свою чергу може свідчити про стійкість злочинної поведінки останніх та в свою чергу підвищує ймовірність продовження протиправної діяльності шляхом продовження вчинення даного кримінального правопорушення або ж вчинення нового у разі застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, а тому даний ризик на даний час не втратив своєї актуальності.

Отже, встановлені під час розгляду клопотань обставини у своїй сукупності дають достатні підстави стверджувати, що наявні ризики, у достатній мірі виправдовують подальше застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання сторони захисту про зменшення розміру застави або ж застосування запобіжного заходу у вигляді застави, суд зазначає наступне.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що запобіжний захід у вигляді застави має відповідати принципу пропорційності і не може ставати надмірним фізичним тягарем для обвинуваченого, оскільки це може фактично обмежувати його право на свободу (стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини наголошував на необхідність індивідуального підходу до визначення розміру застави з урахуванням таких факторів: фінансового стану обвинуваченого, суті та тяжкості інкримінованого правопорушення, можливості застави виконувати роль гарантії належної явки на судові засідання та неухильного дотримання процесуальних обов`язків, відсутності надмірного обмеження свободи, яке може виникнути через непропорційний розмір застави.

Так, у справі Mamedova v. Russia № 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський суд з прав людини розглянув питання необґрунтовано високої застави, яка фактично призвела до тримання заявниці під вартою через неможливість її внесення, і визнав таку практику порушенням статті 5 Конвенції.

Відповідно до статті 12 КК України ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 та ОСОБА_19 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років із конфіскацією майна.

Крім цього, слід також взяти до уваги, що інкриміновані обвинуваченим кримінальні правопорушення відносяться до категорій правопорушень проти громадської безпеки та у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Беручи до уваги підвищену суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень для громадськості, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не втратили на даний час своєї актуальності, суд вважає, що такий запобіжний захід, як тримання під вартою, є виправданим, а зменшення суми застави, а також застування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з урахуванням обставин справи, не забезпечить належне виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків.

Під час визначення альтернативного запобіжного заходу та його розміру, як слідчим суддею, так і судом було враховано дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а тому підстав вважати його завідомо непомірним, у суду не має.

Враховуючи вказане, у задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити.

Посилання сторони захисту на наявність у обвинувачених на утриманні як малолітніх дітей, так і батьків або бабусь похилого віку, які потребують постійного догляду та забезпечення, наявність позитивних характеристик, приймаються судом до уваги, однак не можуть бути тією безумовною підставою, яка б могла свідчити про зменшення ризиків, які на даний час залишаються дійсними.

Розглядаючи заяву ОСОБА_21 про обрання відносно ОСОБА_20 , запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 цього Кодексу і зобов`язуються в разі необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Особиста явка особи, яка поручається за обвинуваченого є обов`язкова до суду, оскільки поручителю роз`яснюється у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється або обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки поручителя та наслідки їх невиконання, право на відмову від прийнятих на себе зобов`язань та порядок реалізації такого права. Разом з тим, у судове засідання не з`явився ОСОБА_21 .

Крім того, на думку суду запобіжний захід у вигляді поруки не зможе запобігти ризикам, які були встановлені та є дійсними на даний час.

Суд вважає, що обраний та продовжений відносно обвинувачених запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

При цьому застосований до обвинувачених запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованих їм діянь, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених судом на даному етапі не встановив.

Характер та фактичні обставини інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень свідчать про підвищену суспільну небезпеку.

Суду не було надано будь-яких відомостей того, що на теперішній час стан здоров`я обвинувачених є такого ступеню тяжкості, який перешкоджає застосування відносно останніх запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості надання належної допомоги в умовах пенітенціарної системи.

Підстави для продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених у вигляді тримання під вартою не відпали, більш м`які запобіжні заходи не в змозі гарантувати їх належну поведінку та невілювати ризики, передбачені ст. 177 КПК України , а тому дію обраного запобіжного заходу слід продовжити на 60 днів.

Тому, беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання винними у вчиненні кримінальних правопорушень, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинувачених з тримання під вартою на інший не пов`язаний із триманням під вартою, тому у задоволенні клопотання захисників та обвинувачених про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший не пов`язаний із триманням під вартою слід відмовити.

При цьому, суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченим належить продовжити, згідно зі ст. 197 КПК України, строком на 60 днів із визначенням розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314-317, 334, 369, 371, 372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 та ОСОБА_20 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 03 серпня 2025 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 03 серпня 2025 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 03 серпня 2025 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 03 серпня 2025 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 03 серпня 2025 року включно.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 03 серпня 2025 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 03 серпня 2025 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 03 серпня 2025 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 03 серпня 2025 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 03 серпня 2025 року включно, з застосуванням заходів безпеки у відповідності до п. «а» ч. 1 ст. 19 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві».

Визначити відносно обвинувачених: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , заставу у розмірі 130 (сто тридцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 393640 (триста дев`яносто три шістсот сорок) гривень, яка може бути внесена як самими обвинуваченими, так і іншими фізичними або юридичними особами (заставодавцями).

Покласти на обвинувачених: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він/вона зареєстрований(на), проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади у разі наявності свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В задоволенні заяви ОСОБА_21 про обрання відносно ОСОБА_20 , запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, - відмовити.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинувачених з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений(на) зобов`язаний(на) виконувати покладені на нього/неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-підварти у зв`язку з внесенням застави обвинувачені вважаються таким, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», для виконання.

В задоволенні клопотань сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт або на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1