Справа №295/5778/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000547, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.04.2025 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Житомира, Житомирської області, громадянки України, українка, з середньою освітою, працюючої продавчинею в магазині «Салтівський м`ясокомбінат», розлученої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

09.04.2025 року близько 15 год. 50 хв. ОСОБА_4 перебувала у приміщенні магазину «Полісся Продукт», що за адресою: м. Житомир, вул. Лесі Українки, 2, де на столі для пакування товарів помітила мобільний телефон торговельної марки «Redmi» 10 у чохлі чорного кольору, який належить раніше незнайомій ОСОБА_6 .

У цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 із корисливих мотивів раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, належного ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , з метою особистого збагачення, керуючись корисливим мотивом, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, шляхом вільного доступу, таємно, умисно з поверхні столу для пакування товарів викрала мобільний телефон торговельної марки «Xiaomi» модель «Redmi 10» у корпусі чорного кольору, належний ОСОБА_6 , вартістю 3 506 гривень 25 копійок, який знаходився в чохлі-книжка чорного кольору, виготовленого із синтетичної шкіри, вартістю 79 гривень 07 копійок.

Після цього, ОСОБА_4 разом із викраденим майном місце вчинення злочину залишила та розпорядилася викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 3 585 гривень 32 копійки.

28.04.2025 між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 за участю захисника підозрюваної - адвоката ОСОБА_5 у приміщенні Житомирської окружної прокуратури (м. Житомир, вул. Леха Качинського, 2) на підставі статтей 468, 469, 470, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_4 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, щиро розкаялася у скоєному, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, добровільно відшкодувала завданий збиток та зобов`язалася виконувати всі обов`язки, покладені на неї судом.

Дії обвинуваченої сторонами кримінального провадженрня кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) в умовах воєнного стану та узгоджено покарання ОСОБА_4 у разі затвердження судом угоди про визнання винуватості у виді позбавлення волі на строк п`ять років зі звільненням її на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена повністю визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у вчиненому розкаялася і підтвердила, що їй цілком зрозумілі її права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, суть обвинувачення, а також вид покарання, що буде застосоване до неї у разі затвердження угоди судом. Просила суд затвердити угоду, при цьому вказала, що угода укладена добровільно, без будь-якого тиску та примусу.

Захисник обвинуваченої підтвердила позицію своєї підзахисної, заявила про відсутність будь-якого впливу на її підзахисну, добровільність укладення нею угоди в її ж інтересах, просила затвердити вказану угоду у кримінальному провадженні та визначити іспитовий строк у мінімальному розмірі, з огляду на відомості про особу обвинуваченої, зокрема, позитивну характеристику, офіційне працевлаштування та обставини вчиненого нею злочину.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважала за можливе затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченій узгоджену сторонами міру покарання із застосуванням мінімального іспитового строку, зважаючи на характеризуючі її особу дані та добровільне повернення викраденого нею майно.

Потерпіла ОСОБА_6 надала суду письмову згоду на укладення угоди між прокурором та обвинуваченою про визнання винуватості та призначення узгодженого сторонами покарання, зазначила, що претензій до ОСОБА_4 не має.

Вирішуючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості в порядку ст. 474 КПК України, враховуючи думку обвинуваченої, її захисника, позицію прокурора та потерпілої суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право, зокрема затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468, ч. 4 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Інкриміноване ОСОБА_4 діяння правильно кваліфіковане за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , є умисним тяжким злочином проти власності, можливість застосування угоди про визнання винуватості щодо якого передбачена законом; угоду укладено після повідомлення останній про підозру у вчиненні кримінального правопорушення; потерпілим надано згоду на укладення цієї угоди. Таким чином, сторони при укладенні угоди дотримались вимог частин 4 та 5 ст. 469 КПК України.

Зміст угоди відповідає вимогам, встановленим ст. 472 КПК України, угода містить передбачені ст. 473 КПК України наслідки її укладення та затвердження.

При цьому суд переконався, що обвинувачена цілком розуміє свої права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України та погоджується на призначення узгодженого сторонами покарання, укладення угоди є добровільним, без застосування насильства, примусу, погрози або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Судом встановлено, що сторони розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України, зокрема, обмеження в праві на оскарження вироку суду та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб. Для визнання винуватості ОСОБА_4 наявні фактичні підстави.

Суд враховує, що ОСОБА_4 раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працевлаштована, характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає її щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Узгоджені сторонами угоди вид і міра покарання, що визначені у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, а також звільнення обвинуваченої від його відбування з випробуванням відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, на переконання суду будуть достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Очевидної неможливості виконання ОСОБА_4 взятих на себе зобов`язань судом не встановлено.

Виходячи із викладеного вище, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 28.04.2025 між підозрюваною ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 та призначення обвинуваченій узгодженого сторонами покарання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 14.04.2025 на речові докази підлягає скасуванню на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.

Питання стосовно речових доказів суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченої.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченої не обирався та підстав для його застосування судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373-374, 394, 472-475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити у кримінальному провадженні № 0000547 угоду про визнання винуватості, укладену 28.04.2025 між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 за участю її захисника адвоката ОСОБА_5 у приміщенні Житомирської окружної прокуратури.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.

Відповідно до положення ст. 165 Кримінально - виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи № 301/25-25 від 21.04.2025 у розмірі 4 240 (чотири тисячі двісті сорок) гривень 80 копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 14.04.2025, на мобільний телефон «Redmi» 10 у корпусі чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , у чохлі типу книжка чорного кольору кольору, в середині якого знаходилось 2 банківські картки КБ "Приватбанк" № НОМЕР_3 та АТ "А-банк" (картка знижок магазиту АБТ-марткет) № НОМЕР_4 , що належать потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - скасувати та даний речовий доказ залишити у володінні власника ОСОБА_6 .

Речовий доказ - DVD-R, на якому міститься відеозапис із камер відеоспостереження, розміщених за адресою вул. Л. Українки, 2, що надлежать магазину "Полісся Продукт" за 09.04.2025 - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченій. Захисник та потерпіла мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя