Справа № 638/8604/25
Провадження № 1-в/638/556/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Харкова клопотання начальника ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_6 про приведення вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 03 листопада 2020 року стосовно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», -

встановив:

Начальник ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» звернувся до Шевченківського районного суду м. Харкова із клопотанням, в якому просить привести вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 03 листопада 2020 року стосовно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

В обґрунтування клопотання зазначає, що в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» відбуває міру покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 07 лютого 2022 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 186, ч.3 ст. 185, ч.3 ст.357, ч.1 ст. 70, ст. 72 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 03 листопада 2020 року більш суворим за даним вироком остаточно призначене покарання 5 років позбавлення волі.

Початок строку: 07 лютого 2022 року. Кінець строку: 29 березня 2026 року. Вирок набрав законної сили: 10 березня 2022 року.

Відповідно до мотивувальної частини вироку 03 листопада 2020 року Полтавського районного суду Полтавської області ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені за ч.3 ст. 185 КК України, а саме: 23 грудня 2018 року на суму 1926 грн. 67 коп.; 10 жовтня 2019 року на суму 385 грн.; - 15 травня 2020 року на суму 1659 грн. 17 коп.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував в частині двох епізодів 10 жовтня 2019 року, 15 травня 2020 року.

Представник установи виконання покарань та ОСОБА_4 клопотання підтримали, просили задовольнити.

Вивчивши матеріали клопотання та надані документи, суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 13 ч.1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 539 КПК України орган або установа виконання покарань має право на звернення до суду із питаннями, які виникають під час виконання вироку, у випадках встановлених законом, зокрема подання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Разом із тим, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, до статті 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» були внесені зміни та передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян за ч.1 ст.51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за ч. 2 ст.51 КУпАП.

Згідно формулювання обвинувачення за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 03 листопада 2020 року, визнаного судом доведеним, ОСОБА_4 23.12.2018 вчинив: - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені за ч.3 ст. 185 КК України, а саме: 23 грудня 2018 року на суму 1926 грн. 67 коп.; 10 жовтня 2019 року на суму 385 грн.; - 15 травня 2020 року на суму 1659 грн. 17 коп.

Відповідно п. 5 підрозділу 1 розділу XX ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року (розмір, якої дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у частині злочинів або кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу ІV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

На 01.01.2018 року становить 1762,00 грн, на 01.01.2021 року становить 2481 гривню, на 01.01.2022 року 2600 гривень, на 01.01.2023 року 2684 гривні, на 01.01.2024 року 3028 гривень.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян станом на 01.01.2018 року становить 1762,00 грн, на 01.01.2021 року дорівнює 2481 гривню, на 01.01.2022 року 2600 гривень, на 01.01.2023 року 2684 гривні, на 01.01.2024 року 3028 гривень, що перевищує вартість майна, викраденого в результаті вчинення засудженим кримінального правопорушення за епізодами від 10 жовтня 2019 року, 15 травня 2020 року, однак не перевищує за епізодом від 23 грудня 2018 року, за яким він був засуджений.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, до набрання вказаним Законом чинності.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягають негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на викладене, після внесення змін Законом України №3886-IX до законодавства України про адміністративні правопорушення, діяння, вчинено засудженим перестало бути кримінально караним, тому суд приходить до висновку, що клопотання установи виконання покарання є частково обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню, а засудженого слід негайно звільнити від призначеного покарання згідно вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 03 листопада 2020 року за епізодами від 10 жовтня 2019 року, 15 травня 2020 року, на підставі частини другої статті 74 КК України як особу, що засуджена за діяння, караність якого законом усунута.

В задоволенні вимоги про виключення з вироку 07 лютого 2022 року Полтавським районним судом Полтавської області посилання на приписи ст. 71 КК України відмовити за безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.372, 354, 537, 539 КПК України, суд

постановив:

Клопотання начальника ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_6 задовольнити частково.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 03 листопада 2020 року за ч.3 ст.185 КК України звільнити від призначеного покарання за епізодами, які мали місце 10 жовтня 2019 року, 15 травня 2020 року на підставі ст.74 КК України у зв`язку із усуненням кримінальної караності діяння.

В іншій частині в задоволенні подання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів із дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Харкова.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 21 травня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1