САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Справа № 206/3493/25
1-кс/206/908/25
УХВАЛА

Іменем України

18 липня 2025 року Слідчий суддя Самарського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Луганській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна, -

за участю слідчого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2025 року старший слідчий СУ ГУНП в Луганській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до Самарського районного суду міста Дніпро із клопотанням погодженим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні начальником Троїцького відділу Сватівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна.

Клопотання обґрунтовано тим, що начальник Білокуракинської селищної військової адміністрації Сватівського району Луганської області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з лютого 2023 року, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в особистих інтересах, організував корупційну схему, яка полягала у систематичному привласненні бюджетних коштів, що нараховувалися працівникам адміністрації у вигляді премій та надбавок.

В межах цієї схеми ОСОБА_5 , використовуючи своє службове становище, ініціював нарахування премій та надбавок підлеглим працівникам, після чого вимагав у них повернення частини отриманих коштів у готівковій формі.

Допитом свідка ОСОБА_6 встановлено, що з листопада 2022 року він обіймав посаду провідного спеціаліста відділу житлово-комунального господарства та земельних відносин Білокуракинської селищної військової адміністрації Сватівського району Луганської області, робота в якій здійснювалась у дистанційному форматі. Згідно з розпорядженням Президента України №201/2022-рп від 23.09.2022, керівником Білокуракинської СВА було призначено ОСОБА_5 .

Починаючи з початку 2023 року, ОСОБА_6 особисто був свідком злочинної схеми, ініційованої ОСОБА_5 , яка полягала у тому, що останній, користуючись своїм посадовим становищем, систематично вимагав у працівників адміністрації перерахування частини заробітної плати на визначені ним банківські картки. Такі вимоги оголошувалися під час онлайн-нарад у сервісі Zoom, а також дублювалися в особистих повідомленнях у месенджерах, зокрема в Telegram.

Свідок ОСОБА_7 , зокрема, перераховував грошові кошти на особисту банківську картку ОСОБА_5 № НОМЕР_1 , що належала йому особисто (номер рахунку НОМЕР_2 ). Так, 26.02.2023 року він перерахував 2000 грн, а 31.03.2023 2500 грн. Починаючи з березня 2023 року, за вказівкою ОСОБА_8 , частину платежів необхідно було здійснювати на картку громадянина ОСОБА_9 , № НОМЕР_3 , який, за інформацією свідка, перебуває у близьких особистих стосунках з ОСОБА_5 і міг бути обізнаний про незаконний характер цих дій.

Протягом березня червня 2023 року свідок перерахував ще не менше трьох платежів у розмірі по 20002500 грн на картковий рахунок ОСОБА_9 , загальна сума становила не менше 6500 грн. Пояснення ОСОБА_5 щодо необхідності платежів зводились до нібито збору коштів на ремонт службового автомобіля, проте жодних підтверджуючих документів чи звітності про витрачання коштів не надавалось. Усі працівники, які відмовлялись від таких «переказів», втрачали надбавки або премії як це сталося безпосередньо зі свідком ОСОБА_6 у червні 2023 року. Вказана практика мала ознаки системного зловживання владою з боку посадової особи.

Крім самого ОСОБА_5 у схемі були задіяні й інші особи. Зі слів свідка, ОСОБА_5 надавав банківські реквізити не лише свої або Германа, але й інших осіб зокрема працівниці ОСОБА_10 , яка також була співробітницею адміністрації.

Встановлено, що суми перерахунків залежали від посади працівника начальники відділів сплачували найбільше (40006000 грн.), головні спеціалісти 30004000 грн., а спеціалісти від 2000 до 3000 грн. ОСОБА_5 особисто визначав суми для кожного окремого працівника, маніпулюючи розмірами премій та надбавок для створення залежності працівників від його рішень.

Допитом свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що вона влаштувалася на посаду головного спеціаліста відділу соціального захисту населення у Білокуракинській селищній військовій адміністрації, яка на той час функціонувала дистанційно з координаційним хабом у м. Житомир. Начальником зазначеної адміністрації з моменту її створення був ОСОБА_5 , який призначений розпорядженням Президента України від 23.09.2022 № 201/2022-рп.

Під час роботи у Білокуракинській СВА їй стало відомо, що у з квітня 2023 року, ОСОБА_5 , використовуючи своє службове становище, систематично вимагав від працівників адміністрації перераховувати грошові кошти з заробітної плати на банківські рахунки, зокрема на картковий рахунок громадянина ОСОБА_9 . Суми, які зобов`язані були сплачувати працівники, озвучувались під час онлайн-нарад на платформі ZOOM, а реквізити для переказу надсилались у робочий чат у мережі «Signal» або особисто в месенджерах. Сума внеску визначалась індивідуально залежно від посади: від 2000 до 6000 грн. Метою стягнення коштів нібито був ремонт службового транспорту, однак жодних підтверджувальних документів чи звітності ОСОБА_5 не надавав.

Зі слів свідка, зазначені дії носили примусовий характер. Невиконання «усних розпоряджень» супроводжувалося психологічним тиском, залякуванням, погрозами щодо зняття премій або звільнення за дисциплінарною статтею. Зокрема, премії та надбавки до заробітної плати ОСОБА_5 встановлював на власний розсуд, без прозорих критеріїв. Унаслідок конфлікту між свідком та начальником адміністрації, спричиненого побоюванням останнього щодо ймовірного викриття його дій, упродовж останніх місяців роботи свідку не нараховувались премії, і з неї не вимагались кошти.

Допитом свідка ОСОБА_12 , встановлено, що починаючи з червня 2024 року, начальник Білокуракинської селищної військової адміністрації Сватівського району Луганської області ОСОБА_5 , використовуючи своє службове становище, систематично вчиняв неправомірні дії, які полягали у вимаганні від підлеглих грошових коштів. Зокрема, свідок, яка обіймала посаду заступника начальника адміністрації, неодноразово була змушена перераховувати частину своєї заробітної плати нібито для вирішення організаційних питань. Ці дії супроводжувалися тиском, обіцянками стабільного преміювання та погрозами щодо позбавлення надбавок у разі відмови.

Грошові кошти вимагались щомісяця в обсязі від 2500 до 5000 гривень. Зокрема, у червні, липні та серпні 2024 року кошти переказувались безпосередньо на банківську картку № НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_5 . У вересні того ж року, з метою конспірації, ОСОБА_8 задіяв свою підлеглу головного спеціаліста з питань діловодства ОСОБА_10 , надавши її банківську картку НОМЕР_5 для отримання грошових переказів.

ОСОБА_10 діяла за вказівками ОСОБА_8 , передаючи ОСОБА_12 інструкції щодо переказу коштів, а також комунікуючи в месенджерах від його імені. Окрему роль у злочинній діяльності ОСОБА_8 відігравав його близький друг ОСОБА_9 , працівник ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зі слів свідка, під час службових поїздок ОСОБА_8 зупинявся у Германа, що дозволяє припускати можливе сприяння з його боку в організації чи прикритті незаконних дій.

Вказана схема мала системний характер: кошти збирались з підлеглих осіб, яким вручну встановлювалися завищені премії (до 130%), після чого частину цих сум чиновники повинні були повертати ОСОБА_5 . Таким чином, останній створив і контролював фінансовий механізм систематичного незаконного збагачення за рахунок бюджетних коштів, формально легалізованих як зарплатня та премії.

При цьому жодного разу ОСОБА_5 не звітував про використання отриманих ним коштів, що підтверджує їх незаконне привласнення. Його дії вказують на можливе зловживання владою, вчинене за попередньою змовою з іншими службовими особами.

З огляду на викладене, є підстави вважати, що ОСОБА_5 створив стійку корупційну схему із залученням окремих підлеглих осіб та підконтрольних осіб, в тому числі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , з метою систематичного протиправного збагачення за рахунок працівників адміністрації. Злочинна діяльність мала плановий та повторюваний характер, здійснювалась з використанням службового становища та супроводжувалась застосуванням тиску на підлеглих працівників.

Враховуючи викладені обставини, дії ОСОБА_5 містять ознаки складу злочину, передбаченого частиною другою статті 364 Кримінального кодексу України зловживання владою або службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки. Використовуючи своє службове становище начальника Білокуракинської селищної військової адміністрації, ОСОБА_5 умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для себе або третіх осіб, вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, чим грубо порушив інтереси служби. Системне вимагання коштів з підлеглих працівників, погрози та психологічний тиск, відсутність звітності щодо використання отриманих сум свідчать про умисний характер протиправних дій.

Разом із зазначеним, систематичність аналогічних перерахувань підтверджує аналіз відомостей, витребуваних в АТ «Приватбанк», відповідно до яких встановлено, що з 01.02.2023 року по 17 березня 2025 року працівниками Білокуракинської селищної військової адміністрації на карту ОСОБА_5 перераховано шістдесят тисяч двісті гривень (60200). На карту ОСОБА_9 працівниками Білокуракинської селищної військової адміністрації було перераховано двісті двадцять сім тисяч гривень (227000). На карту ОСОБА_10 працівниками Білокуракинської селищної військової адміністрації було перераховано сорок шість тисяч триста гривень (46300).

Загальна сума переказів склала орієнтовно складає триста тридцять чотири тисячі п?ятсот гривень (334500). Збір додаткової інформації про незаконні перерахування на даний час продовжується.

15.07.2025 на підставі ухвали слідчого судді Самарського районного суду міста Дніпра проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_10 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 та вилучено наступні речі та предмети:

- банківська картка АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 ;

- мобільний телефон «Redmi Note 9 pro» серійний номер НОМЕР_6 ;

- ноутбук марки «Acer Desktop Lin 3440 Travel Mate P215-53 серійний номер NXVPVEU006238115D97600»;

- флеш накопичувач об`ємом TLT 8 GB.

Постановою старшого слідчого ОСОБА_3 від 16.07.2025 майно, вилучене за місцем мешкання ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 визнане речовими доказами у кримінального провадженні.

16.07.2025 у даному кримінальному провадженні призначено судову комп`ютерно-технічну експертизу мобільного телефону «Redmi Note 9 pro» серійний номер M2003J6B2G; ноутбуку марки «Acer Desktop Lin 3440 Travel Mate P215-53 серійний номер NXVPVEU006238115D97600»; флеш накопичувача об`ємом TLT 8 GB, з метою належної фіксації слідів вчинення кримінального правопорушення на вилученому мобільному пристрої.

Досудовим розслідуванням встановлено, що майно, вилучене у ОСОБА_10 зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, має значення для досудового розслідування та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно зі ст.ст. 168, 237 КПК України вказане майно, вилучене 15.07.2025 під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_10 , є тимчасово вилученим майном.

Незастосування в даному випадку арешту вказаних речових доказів призведе до їх втрати, оскільки згідно ч. 3 та ч. 6 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення майна особі, у якої воно було вилучено, тобто ОСОБА_10 . При цьому, з урахуванням викладеного, є підстави вважати, що вказана особа, отримавши речові докази, які підтверджують її причетність до скоєння вказаного кримінального правопорушення, з метою уникнення кримінальної відповідальності, приховає, знищить або іншим чином спотворить отримані речові докази.

Вказані вище речі є речовими доказами, тому накладення на них арешту являється обґрунтованим та запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, в тому числі пошкодженню, знищенню або втраті майна. Арешт майна є необхідним також задля забезпечення в подальшому дослідження обставин, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні.

Прокурор просить суд, задовольнити клопотання та винести ухвалу про арешт майна, вилученого 15.07.2025 в ході проведення обшуку квартири, де фактично мешкає ОСОБА_10 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 ; мобільний телефон «Redmi Note 9 pro» серійний номер НОМЕР_6 ; ноутбук марки «Acer Desktop Lin 3440 Travel Mate P215-53 серійний номер NXVPVEU006238115D97600»; флеш накопичувач об`ємом TLT 8 GB. Заборонити відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним вище майном будь-яким особам без дозволу слідчого та/або прокурора.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Дослідивши подані матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання з огляду на наступні підстави.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Луганській області здійснюється розслідування у кримінальному провадженні за № 0000001 від 14.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України за фактом того, що в період 2023 2024 років посадові особи однієї з військових адміністрацій зловживаючи владою та своїм службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та іншої фізичної особи, в супереч інтересам служби отримували від своїх підлеглих співробітників грошові кошти, які нараховувались у вигляді премій, надбавок та заробітної плати, що спричинило тяжкі наслідки.

У відповідності до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Враховуючи той факт, що існують достатні підстави вважати, що незастосування арешту майна призведе до втрати, передачі або відчуження майна, яке є речовим доказом, з метою встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання та накласти арешт на майно, зазначене у клопотанні слідчого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Луганській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 15.07.2025 в ході проведення обшуку квартири, де фактично мешкає ОСОБА_10 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 ;

- мобільний телефон «Redmi Note 9 pro» серійний номер НОМЕР_6 ;

- ноутбук марки «Acer Desktop Lin 3440 Travel Mate P215-53 серійний номер NXVPVEU006238115D97600»;

- флеш накопичувач об`ємом TLT 8 GB.

Заборонити відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним вище майном будь-яким особам без дозволу слідчого та/або прокурора.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1