ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 602/969/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/232/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - про відстрочку виконання вироку
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2025 р. м.Тернопіль

Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженої ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі, апеляційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Лановецького районного суду Тернопільської області від 13 травня 2025 року, якою відмовлено у клопотанні про відстрочку виконання вироку,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Лановецького районного суду Тернопільської області від 13 травня 2025 року, відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 , поданого в інтересах засудженої ОСОБА_7 , про відстрочку виконання вироку Лановецького районного суду Тернопільської області від 10 січня 2025 року.

Своє рішення місцевий суд мотивував тим, що з урахуванням наданих стороною захисту та досліджених судом документів не встановлено перешкод для відбування ОСОБА_7 покарання.

В апеляційній скарзі захисник засудженої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ним ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про відстрочку виконання вироку Лановецького районного суду від 10 січня 2025 року, оскільки невідкладне виконання даного вироку може спричинити винятково тяжкі наслідки для членів сім`ї ОСОБА_7 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги сторона захисту зазначає, що 18.04.2025 р. ОСОБА_10 (невістка засудженої) передчасно, за допомогою хірургічного втручання народила дитину. Згідно довідки, виданої Тернопільським обласним клінічним перинатальним центром Мати і дитина, дитина має малу вагу і вроджені захворювання, клінічний діагноз яких не дозволяє самостійно здійснювати догляд за немовлям. У зв`язку із цим, ОСОБА_10 із дитиною, по даний час, перебувають на лікуванні вказаному медичному закладі.

Звертає увагу, що у сім`ї засудженої ОСОБА_9 (син засудженої), є єдиним працюючим, який утримує сім`ю матеріально. Він працює вахтовим методом у м. Києві, а тому не може постійно бути разом із сім`єю і надавати необхідну допомогу.

Зазначає, що батьки ОСОБА_10 (невістки засудженої) не можуть надати своєї допомоги із різних причин: мати ОСОБА_10 проживає в Одеській області та є інвалідом другої групи, а батько їй невідомий.

Стверджує, що ОСОБА_7 була єдиною, хто допомагає ОСОБА_10 по догляду за дитиною під час перебування у медичному закладі та допомагатиме після виписки для виходжування дитини за місцем проживання.

Також вказує, що ОСОБА_10 (невістка засудженої) є неповнолітньою і за вказаних обставин доглянути самостійно за новонародженою дитиною їй буде вкрай важко.

Вважає, що суд першої інстанції, відмовивши у відстрочці виконання вироку, не врахував вагомі обставини, що склалися в сім`ї ОСОБА_7 і тому ухвалив рішення, яке суперечить закону.

Заслухавши суддю-доповідача; засуджену ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану захисником апеляційну скаргу, і, навівши аналогічні викладеним у ній мотиви, просять оскаржувану ухвалу місцевого суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання про відстрочку виконання вироку Лановецького районного суду від 10 січня 2025 року, задовольнити; потерпілого ОСОБА_9 , який також підтримав апеляційну скаргу і просить її задовольнити; прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги сторони захисту; перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів оскаржувана ухвала щодо ОСОБА_7 відповідає даній нормі закону.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджено вироком Лановецького районного суду Тернопільської області від 10 січня 2025 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 19 березня 2025 року цей вирок залишено без змін.

Вказаний вирок Лановецького районного суду Тернопільської області від 10 січня 2025 р. щодо ОСОБА_7 вступив у законну силу 19 березня 2025 р.

Адвокат ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_7 подав до місцевого клопотання про відстрочку виконання вироку Лановецького районного суду Тернопільської області від 10 січня 2025 року, у зв`язку із тим, що виконання даного вироку може спричинити винятково тяжкі наслідки для членів сім`ї ОСОБА_7 .

У даному клопотанні захисник покликався на аналогічні мотиви, які зазначив у апеляційній скарзі.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про відстрочку виконання вироку.

Згідно ст.536 КПК України виконання вироку про засудження особи до виправних робіт, пробаційного нагляду, арешту, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, позбавлення волі може бути відстрочено у разі:

1) тяжкої хвороби засудженого, яка перешкоджає відбуванню покарання, - до його видужання;

2) вагітності засудженої або за наявності у неї малолітньої дитини - на час вагітності або до досягнення дитиною трьох років, якщо особу засуджено за кримінальний проступок або злочин, що не є особливо тяжким;

3) якщо негайне відбування покарання може потягти за собою винятково тяжкі наслідки для засудженого або його сім`ї через особливі обставини (пожежа, стихійне лихо, тяжка хвороба або смерть єдиного працездатного члена сім`ї тощо) - на строк, встановлений судом, але не більше одного року з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 536 КПК України, відстрочка виконання вироку не допускається щодо осіб, засуджених за тяжкі (крім випадків, передбачених п. 2 ч. 1 цієї статті) та особливо тяжкі злочини незалежно від строку покарання.

При цьому відстрочка виконання вироку суду є правом суду, а не його обов`язком, рішення про відстрочку виконання вироку суд приймає на підставі відповідного клопотання, яке має бути обґрунтованим.

Згідно з абзацом 3 п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 1990 року № 11 зі змінами, внесеними згідно Постанов Пленуму Верховного Суду України від 03.12.1997 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» обставини, які є підставами для надання відстрочки виконання вироку, повинні бути підтверджені відповідними доказами.

Всупереч апеляційним доводам захисника, місцевий суд з належною повнотою дослідив надані стороною захисту документи, які, на думку апелянта, підтверджують існування обставин, що на даний час перешкоджають засудженій відбувати призначене покарання, а саме стану здоров`я дитини її сина.

Так, місцевим судом встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (син засудженої) та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрували шлюб 24 квітня 2025 року.

18 квітня 2025 року у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 народилася дочка ОСОБА_9 .

Згідно дослідженої судом довідки, виданої 05 травня 2025 року КНП ТОКПЦ «Мати і дитина» ТОР, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває в відділенні постінтенсивного догляду та виходжування новонароджених КНП ТОКПЦ «Мати і дитина» ТОР з діагнозом: «Вроджена двобічна пневмонія, змішаного ґенезу, важкий перебіг, ДН ІІ-го ст.., Гіпоксично-ішемічне ураження ЦНС, гострий період, с-м пригнічення. Анемія передчасного народження дитини. Передчасно народжена дитина 31 т.г. Мала маса при народженні».

Колегія суддів вважає правильними висновки місцевого суду, що стороною захисту та засудженою не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що остання надає постійну допомогу невістці по догляду за дитиною і відсутність такої допомоги може спричинити винятково тяжкі наслідки для членів сім`ї ОСОБА_7 .

Зокрема, судом першої інстанції враховано той факт, що в судовому засіданні місцевого суду засуджена ОСОБА_7 вказала, що вона здійснює догляд за будинком та городом, а з допомоги невістці вказала лише про прання пелюшок.

Більше того, як вбачається із довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за №112-6/09-07 від 22.04.2025 виданою старостою Шимковецького старостинського округу Збаразької міської ради ОСОБА_13 , ОСОБА_9 входить до складу сім`ї/зареєстрованих осіб за адресою АДРЕСА_1 і в графі примітки відсутні відомості про те, що останній не проживає за вказаною адресою. (а.п. 4)

Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_9 працює вахтовим методом в місті Києві чи проживає там. Відтак ОСОБА_9 , який є особою працездатного віку, не позбавлений можливості надавати необхідну допомогу своїй дружині по догляду за їх дитиною.

Не знаходять свого підтвердження і доводи апелянта про те, що батьки ОСОБА_10 (невістки засудженої) не можуть надавати їй допомогу щодо догляду за новонародженою дитиною, оскільки апелянтом не надано жодних доказів на підтвердження таких обставин.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що стан здоров`я новонародженої дитини (внучки ОСОБА_7 ), за встановлених судом обставин, не може бути безумовною підставою для відстрочки виковування вироку суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання про відстрочку виконання вироку дійшов обґрунтованого та правильного висновку про відсутність фактичних обставин, які б давали підстави стверджувати про існування об`єктивних перешкод для відбування ОСОБА_7 призначеного покарання.

Твердження апелянта відносно того, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам, викладеним у його клопотанні про відстрочку виконання вироку, не відповідають матеріалам справи, оскільки, як вбачається із оскаржуваної ухвали місцевим судом була надана належна правова оцінка усім доводам сторони захисту, з якими колегія суддів погоджується.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи клопотання адвоката ОСОБА_8 , в інтересах засудженої ОСОБА_7 , про відстрочку виконання вироку Лановецького районного суду Тернопільської області від 10 січня 2025 року, суд першої інстанції з належною повнотою дослідив та проаналізував матеріали цього клопотання і прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його задоволення.

За наслідками апеляційного перегляду істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги сторони захисту не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження і підстави до скасування оскаржуваної ухвали суду відносно ОСОБА_7 , про що ставить питання апелянт, відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Лановецького районного суду Тернопільської області від 13 травня 2025 року, якою відмовлено у клопотанні захисника ОСОБА_8 , поданого в інтересах засудженої ОСОБА_7 про відстрочку виконання вироку без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді