Справа № 635/6020/25
Провадження № 1-кс/635/1309/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року сел. Покотилівка

Слідчий суддя Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в селищі Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004208 від 11 червня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця селища Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області, одруженого, який має середню технічну освіту, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 407, частиною 1 статті 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004208 від 11 червня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 407, частиною 1 статті 382 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22 липня 2023 року № 172-РС солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду майстра 3 відділення розбирально-складальних робіт 1 ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти автомобільної техніки ремонтно-відновлювального батальйону. Відповідно до приписів статей 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення кримінального правопорушення солдат ОСОБА_3 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу по мобілізації.

24 лютогот2022 року Указом Президента України № 64/22, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на всій території України введено воєнний стан, який триває по цей час.

Відповідно до статей 1, 2 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, Збройні сили України - військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності є обов`язком громадян України.

Відповідно до вимог статей 17, 65 Конституції України, статей 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, статей 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження зобов`язаний доповідати безпосередньому начальникові. Крім цього, відповідно до вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Однак, солдат ОСОБА_3 , під час проходження військової служби, будучи майстром 3 відділення розбирально-складальних робіт 1 ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти автомобільної техніки ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , 01 травня 2024 року о 14 годин 00 хвилин вирішив стати на злочинний шлях та, діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин тимчасово, незаконно ухилився від проходження військової служби та провів час на власний розсуд.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_3 у порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, за відсутності законних підстав, в умовах воєнного стану, без поважних причин та відповідного дозволу командирів, 01 травня 2024 року самовільно залишив місце дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 та перебував за межами частини, знаходячись постійно за місцем свого фактичного мешкання, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 31 липня 2025 року. За час відсутності солдат ОСОБА_3 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами території військової частини в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд, до моменту виявлення та припинення кримінального правопорушення працівниками поліції.

Крім того, постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2024 року по справі № 642/6253/24, провадження № 3/642/1835/24, ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не зважаючи на це, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови Ленінського районного суду, з метою невиконання рішення суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення частини 1 статті 129-1 Конституції України та частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 10 квітня 2025 року, приблизно о 08 годин 35 хвилин, ОСОБА_3 керував транспортним засобом марки ЗАЗ LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння в селищі Нова Водолага Харківського району Харківської області по вулиці Березова поблизу будинку 14. В результаті вказаних дій, ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 130 КУпАП, ЩО підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 1295952.

Окрім цього, постановою Нововодолазького районного суду Харківської області від 12 травня 2025 року по справі № 631/391/25, провадження № 3/631/240/25 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Не зважаючи на це, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про факт притягнення його до адміністративної відповідальності, з метою невиконання рішення суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, у порушення частини 1 статті 129-1 Конституції України та частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, являючись особою, на яку рішенням суду покладено обов`язок виконання судового рішення та яка мала реальну можливість його виконати, не маючи при собі водійського посвідчення, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, усупереч забороні, 28 червня 2025 року, приблизно о 08 годин 34 хвилин ОСОБА_3 керував транспортним засобом марки ЗАЗ LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння в селищі Нова Водолага Харківського району Харківської області по вулиці Володимира Вернадського близь будинку № 41. В результаті вказаних дій, стосовно ОСОБА_3 у встановленому законом порядку уповноваженими працівниками поліції був складений протокол серії ЕПР № 374896 про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, та складено протокол серії ЕПР № 374915 про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 130 КУпАП.

Отже, ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, а саме у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України, а саме невиконанні постанов суду, що набрали законної сили.

31 липня 2025 року старший слідчий СВ ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 звернулась до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_3 в межах строку досудового розслідування.

На обґрунтування клопотання слідчий посилається на обґрунтованість підозри та існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

На обґрунтування наявності зазначених ризиків слідчий зазначив таке.

На підтвердження наявності ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України слідчий зазначив, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем, враховуючи проведення бойових дій на території України, місцезнаходження військової частини, в якій підозрюваний проходить військову службу в будь-який час може змінити місце дислокації, що створить умови для його переховування від органу досудового розслідування та суду в інших областях України, враховуючи суворість покарання, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визначеними ним як менш небезпечні ніж покарання і процедура його виконання. Крім того вказані обставини можуть створити складнощі для забезпечення явки або підозрюваного до органу досудового розслідування та суду. Разом з тим слідчий зазначив, що підозрюваний ОСОБА_3 внаслідок вчинення злочину підірвав боєготовність та боєздатність підрозділів військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України.

На обґрунтування ризику, передбаченого пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України, слідчий зазначив, що ОСОБА_3 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, своїх співслужбовців здійснити вплив на свідків, понятих, як благаючі або умовляючи їх, так і маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї, за допомогою якої може погрожувати свідкам, понятим, експертам щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали під час досудового слідства та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинене кримінальне правопорушення. При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та їх дослідження.

На підтвердження наявності ризику, передбаченого пунктом 4 частини 1 статті 177 КПК України слідчий зазначив, що ОСОБА_3 , перебуваючи на волі з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування та створить можливості для ОСОБА_3 , незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній, перебуваючи на волі, не буде позбавлений можливості з здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження.

Щодо обґрунтування ризику передбаченого пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК України, слідчий зазначив, що ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, як військовослужбовець військової служби, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме самовільне залишення військової частини або місця служби, що кваліфікується за статтею 407 КК України, або дезертирство за статтею 408 КК України, тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності за фактом вчинення особливо тяжкого злочину, крім цього підозрюваний може продовжити вчиняти злочин у якому підозрюється.

Враховуючи вищевикладене, зокрема обставини вчинення кримінальних правопорушень, особу підозрюваного, запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання з тих підстав, що він залишив місце проходження військової служби в зв`язку отриманням бойового поранення та неможливістю продовжити службу через психологічний та фізичний стан, перебував за місцем свого мешкання, намірів на ухилення від органу досудового розслідування та суду він не має, сумлінно виконує всі свої процесуальні обов`язки як підозрюваний.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши надані сторонами докази, висновує про необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування з таких підстав.

Слідчим відділом ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004208 від 11 червня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 407, частиною 1 статті 382 КК України.

31 липня 2025 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 407, частиною 1 статті 382 КК України.

Надані стороною обвинувачення докази у їх обсязі свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_3 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 407, частиною 1 статті 382 КК України, а саме: протокол огляду місця події від 28 червня 2025 року; протокол допиту свідка від 28 червня 2025 року; протокол огляду предмета від 09 липня 2025 року; письмові пояснення ОСОБА_3 від 28 червня 2025 року; Характеристика ОСОБА_3 , яка складена депутатом округу № 2 Нововодолазької селищної ради ОСОБА_6 від 04 липня 2025 року; постанова Ленінського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2024 року; постанова Нововодолазького районного суду Харківської області від 12 травня 2025 року; протокол допиту свідка від 16 липня 2025 року; протокол допиту свідка від 16 липня 2025 року; протокол допиту свідка від 16 липня 2025 року; повідомлення про вчинення кримінального правопорушення № 3230 від 24 травня 2024 року; картка соціально-демографічних даних на ім`я ОСОБА_3 від 04 липня 2023 року; рішення командира військової частини НОМЕР_1 від 20 травня 2024 року; рапорт командира ремонтно-відновлювального батальйону від 02 травня 2023 року; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 1698 від 04 травня 2024 року; акт службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_3 від 09 травня 2024 року; службова характеристика ОСОБА_3 від 05 травня 2024 року; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 203 від 22 липня 2023 року; протокол опитування щодо факту самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_3 від 06 травня 2024 року; витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 1274 від 11 травня 2024 року; протокол допиту підозрюваного від 31 липня 2025 року.

Зазначені докази на думку слідчого судді не містять ознак очевидної недопустимості та неналежності та є достатніми для висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами статті 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Вирішуючи питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, слідчий суддя враховує його особистість, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою.

Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду; можливість незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

ОСОБА_3 підозрюється у тому числі у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення), вчиненого в умовах воєнного стану, у разі визнання його винуватим останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. ОСОБА_3 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , але на момент його виявлення за місцем служби не перебував, як слідує з акту службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 від 09 травня 2024 року, ОСОБА_3 самовільно залишив розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 та у період більше року не повернувся до місця проходження служби. Крім того, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Наявність дружини та неповнолітніх дітей, на що посилається підозрюваний, з урахуванням обставин вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються підозрюваному, враховуючи дію правового режиму воєнного стану на території України, не є на думку слідчого судді тими обставинами, які б превалювали над зацікавленістю підозрюваного у переховуванні від органу досудового розслідування та суду.

Доказами по кримінальному провадженню є у тому числі показання свідків, а враховуючи, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, збір доказів слідчим триває, слідчий суддя вважає доведеним існування ризику, передбаченого пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК, а саме можливість незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою примушування їх до дачі показань, які б зменшували ступінь вини підозрюваного, або виправдовували його у вчиненні кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя також вважає, що ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, зокрема, передбачене ч.1 ст.382 КК України ОСОБА_3 є обґрунтованим та доведеним з огляду на те, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні ряду кримінальних правопорушень в умовах воєнного стану. При цьому слідчий суддя враховує значну тривалість часу самовільного залишення ОСОБА_3 військової частини, що свідчить про його відверте небажання проходження військової служби, а також систематичне керування ним транспортним засобом, будучи позбавленим такого права, що в свою чергу може свідчити про продовження ОСОБА_3 злочинної діяльності.

Разом з тим, слідчий суддя вважає недоведеним та необґрунтованим прокурором існування ризику, передбаченого пунктом 2 частини 1 статті 177 КПК України, про існування якого слідчий зазначає в клопотанні.

Також слідчий суддя вважає недоведеним та необґрунтованим прокурором існування ризику, передбаченого пунктом 4 частини 1 статті 177 КПК України, а саме можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки таке обґрунтування побудоване виключно на припущеннях сторони обвинувачення.

Враховуючи вищенаведене, наявність зазначених ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, є виключними обставинами та у їх сукупності виправдовує тримання підозрюваного під вартою та свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу або шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до положень частини 8 статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За вказаних підстав слідчий суддя дійшов висновку про необхідність обрання стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування строком до 28 вересня 2025 року включно.

При постановленні даної ухвали слідчий суддя, керуючись частиною 4 статті 183, частиною 6 статті 176 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави стосовно ОСОБА_3 при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обвинувачується у тому числі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 407 КК України, під час дії воєнного стану.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування на 60 днів до 28 вересня 2025 року без визначення розміру застави.

Встановити строк дії ухвали до 28 вересня 2025 року.

Зобов`язати старшого слідчого СВ ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 негайно повідомити близького родича або члена сім`ї підозрюваного ОСОБА_3 про його тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складений 01 серпня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1