Справа № 405/6901/24
провадження № 1-кс/405/1167/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2025 м. Кропивницький

слідчий суддя Подільського районного суду міста Кропивницького ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, у м. Кропивницькому клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001084 від 01.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.10.2024 року (справа № 405/6901/24, провадження № 1-кс/405/2915/24), у кримінальному провадженні № 0001084 від 01.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, з підстав того, що подальша потреба в застосуванні арешту майна відпала.

Представник власника майна у судове засіданні не з`явися, причини неявки не повідомив.

Слідчий у судове засідання не з`явився, подав заяву, відповідно до якої просив клопотання розглянути без його участі.

Дослідивши матеріали клопотання та надавши оцінку доказам, які містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

У кримінальному провадженні № 0001084 від 01.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.10.2024 року (справа № 405/6901/24, провадження № 1-кс/405/2915/24) було накладено арешт на майно, яке вказав у своєму клопотанні адвокат ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 р., де вказувалося на порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007 р.). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

При цьому слідчий суддя враховує систематичні неявки у судові засідання слідчого, який не надав переконливих доводів щодо необхідності подальшого арешту майна цього транспортного засобу і, як наслідок відзначає, що обставини викладені в клопотанні про скасування арешту знайшли своє підтвердження під час його розгляду.

Отже, беручи до уваги те, що слідчий не заперечує проти скасування арешту з мобільного телефону марки Iphone 11 Pro Max, графітового кольору із захисним чохлом прозорого кольору, слідчий суддя приходить до висновку, що наданими матеріалами доведено, що подальша потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна відпала, а тому наявні підстави для скасування арешту з мобільного телефону марки Iphone 11 Pro Max, графітового кольору із захисним чохлом прозорого кольору.

Враховуючи вищевикладене, клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.174, 369-372 КПК України, -

постановив:

клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.10.2024 року (справа № 405/6901/24, провадження № 1-кс/405/2915/24), у кримінальному провадженні № 0001084 від 01.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, з мобільного телефону марки Iphone 11 Pro Max, графітового кольору із захисним чохлом прозорого кольору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6