печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про відвід старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від здійснення досудового розслідування у кримінальному проваджені №0001046 від 22.11.2024, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про відвід старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від здійснення досудового розслідування у кримінальному проваджені №0001046 від 22.11.2024.

В судовому засідання захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 вимоги заяви про відвід старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 підтримав та просив задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 , в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви.

Заслухавши позицію учасників розгляду, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001046 від 22.11.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 357, частиною третьою статті 2, 7, частиною другою статті 332 Кримінального кодексу України.

В обґрунтування заяви про відвід старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від здійснення досудового розслідування у кримінальному проваджені №0001046 від 22.11.2024, адвокат вказує, що 13.02.2025 він прибув до Державного бюро розслідувань, де слідчий ОСОБА_6 надав йому для ознайомлення лише матеріали досудового розслідування в загальній кількості до 40 аркушів.

В наданні будь-яких інших матеріалів кримінального провадження слідчим було відмовлено. Клопотання про ознайомлення було задоволено повністю, ніяких обмежень в обсязі не було встановлено. Ці доводи були проігноровані слідчим ОСОБА_7 . На вимогу було складено протокол про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, де відображений список наданих матеріалів з 17 позицій загальною кількістю до 40 аркушів, куди було внесені зауваження щодо неправомірних дій слідчого.

Таким чином, як вбачається, на думку слідчого, надання будь-яких інших матеріалів, окрім повідомлення про підозру та повістки про виклик з доказами надсилання в загальній кількості до 40 аркушів, може зашкодити досудовому розслідуванню. Це є очевидним зловживанням слідчим своїм правом, передбаченим ст. 221 КПК України, а також грубим порушенням права підозрюваного, яким користується захисник, на ознайомлення з матеріалами, встановленим п. 14 ч. 3 ст. 42 КПК України.

Слідчим навіть не було надано для ознайомлення жодного доказу на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_5 . І це при цьому, що досудове розслідування триває з липня 2024 року.Таке обмеження безумовно с незаконним, а також створює захиснику перешкоди в реалізації своїх функцій захисника ОСОБА_5 .

Відмова слідчого навіть у мінімально достатньому доступі до матеріалів кримінального провадженні може розцінюватися як вибіркове надання інформації та порушення прав підозрюваного на захист, закріплених у статті 20 КПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Така поведінка слідчого ОСОБА_8 може вказувати на умисне перешкоджання здійсненню захисту підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, а відтак є обставиною, яка викликає обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Адвокат ОСОБА_3 також зазначає, що необґрунтовані відмови слідчого ОСОБА_8 в проведенні необхідних слідчих дій з ігноруванням норм КПК України викликають сумніви в його неупередженості, свідчить про його небажання проводити всебічне, повне і неупереджене досудове розслідування кримінального провадження.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є в т. ч. охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення повного розслідування, з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Прокурор, слідчий, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до частини другої статті 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з пунктом другим частини першої статті 7, частиною першою статті 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Так, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

На національному рівні, у ч. 2 ст. 80 КПК України законодавчо закріплено право осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, заявляти відвід прокурору, слідчому з підстав передбачених ст. 77 КПК України.

Зміст п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України визначає одну з підстав для застосування відводу прокурора, слідчого існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості. В свою чергу, термін «неупередженість» є структурним елементом такого базового принципу кримінального провадження, як законність (ст. 9 КПК України).

Вимога щодо неупередженого дослідження обставин кримінального провадження є головним обов`язком прокурора, слідчого, що зафіксовано в ч. 2 ст. 9 КПК України.

Розглядаючи заяву, слідчий суддя виходить з того, що підстави для відводу слідчого визначені ч. 1 ст. 77 КПК України, відповідно до якої прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Європейський суд з прав людини, у справі "П`єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами проявів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду (прокурора, слідчого) слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді (прокурора, слідчого) для відсторонення його від справи. Суддя (прокурор, слідчий) вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Оцінюючи доводи, викладені в заяві про відвід в їхній сукупності, слідчий суддя вважає, що вказане адвокатом, який був вільний у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачений КПК України, та наданні на підтвердження своєї позиції належних та допустимих доказів, є непереконливими, оскільки вони не випливають зі співіснування достатньо чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто не кореспондуються з нормами ст. 77 КПК України, а особиста безсторонність слідчого презюмується, поки не надано доказів протилежного, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року), що застосовується при оцінці доказів.

Водночас, згідно ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.

Отже, сторона обвинувачення (слідчий/прокурор) самостійно встановлюють необхідність та черговість проведення тих чи інших слідчих (розшукових) та процесуальних дій.

Враховуючи викладене вище, беручи до уваги вичерпний перелік підстав для заявлення відводу слідчому, вивчивши матеріали заяви, слідчий суддя вважає, що заява адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про відвід старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від здійснення досудового розслідування у кримінальному проваджені №0001046 від 22.11.2024, є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

За таких обставин, в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 77, 80, 81 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про відвід старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від здійснення досудового розслідування у кримінальному проваджені №0001046 від 22.11.2024.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1