ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1359/25 Справа № 203/6854/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (приймає участь в режимі відеоконференції),

підозрюваної ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0001538 за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Дніпра від 23 червня 2025 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , депутата Дніпропетровської обласної ради VIII скликання, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст.409 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді скасувати, відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до підозрюваної запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а у разі неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, зменшити розмір визначеної застави до 161 000 грн.

Вимоги апеляційної скарги захисник мотивує тим, що підозра є необґрунтованою, а ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, - не підтверджується доказами, доданими до клопотання.

Також зазначає, що підозрювана має міцні соціальні зв`язки, на утриманні має матір похилого віку, яка постійно хворіє, одружена, має сім`ю, постійне місце проживання, працює, раніше не судима.

Визначений розмір застави є непомірним для підозрюваної.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваної запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, та/або визначити підозрюваній розмір застави в межах ст.182 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що підозра є не обґрунтованою, а ризики, передбачені п. 1,2,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України , а саме що підозрювана може:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, - є не доведеними.

Зазначає, що розмір застави є завищеним, не відповідає матеріальному становищу підозрюваної.

Не було враховано особу підозрюваної, яка має постійне місце проживання та реєстрації, міцні соціальні зв`язки , на її утриманні перебуває матір похилого віку, при цьому підозрювана раніше не судима, є дупутатом Дніпровської обласної ради VIII скликання, має відзнаки та нагороди, що демонструє її активну громадську позицію та репутацію.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Дніпра від 23 червня 2025 року було задоволено клопотання старшого слідчого та застосовано до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання від вартою строком до 13 серпня 2025 року та визначено розмір застави у розмірі 757 000,00 грн.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст.409 КК України та наявні ризики, передбачені п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України, врахував особу підозрюваної та її майновий стан.

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваної та її захисників, які підтримали апеляційні скарги та просили скасувати ухвалу слідчого судді, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг захисників , перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги захисників не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи захисників, викладені в апеляційних скаргах щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Відповідно до наданих матеріалів, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого відомості свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст.409 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати її у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих ій кримінальних правопорушень, колегія суддів враховує правову позицію, викладену у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якої для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі«Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) у вчиненні інкримінованих ій кримінальних правопорушень підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема:

- висновком експерта №СЕ-19/113-25/396- ЕК від 19.02.2025 року, відповідно до якого документально підтверджується нарахування та виплата грошового забезпечення військовослужбовцю частини НОМЕР_1 курсанту солдату ОСОБА_10 , а також нарахування єдиного внеску на грошове забезпечення;

- витягами із наказу командира військової частини НОМЕР_2 №325, №4 від 04.05.2024 , 04.06.2024, відповідно до якого ОСОБА_10 з 28.04.2024 до 30.04.2024, 01.05.2024 приймала безпосередню участь у бойових діях та у зв`язку із чим було виплачено додаткову винагороду;

- матеріалами службового розслідування щодо ОСОБА_10 ;

- протоколами про проведення негласної слідчої дії від 28.11.2023; 07.02.2024, 26.04.2024, 26.02.2024, 22.04.2024, відповідно до яких вбачається, зокрема, спілкування: - чоловіка Кізіярова з ОСОБА_11 щодо ОСОБА_12 , яка прибуде до бригади через батальйон НОМЕР_3 , та буде періодично приїжджати; - спілкування ОСОБА_12 з матір`ю щодо її перебування на військовій службі, та те, що присягу прийняли за її відсутності, говорила, що вже 19 днів рахується УБД, оскільки вона оператор БПЛА, в учебці перебувала 2 години, та їй дозволено працювати в м.Дніпрі, що узгоджується із протоколами огляду від 05.09.2024, 06.09.2024, відповідно до яких зафіксоване місце перебування ОСОБА_10 в зоні покриття базових станцій ПрАТ ВФ Україна та ПрАТ Київстар, з початку та до кінця доби у період часу 01.10.2023 до 24.06.2024, з 01.10.2023 до 01.12.2023 ;

- протоколами допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 від 22 липня 2024 року, відповідно до якого зазначено, що ОСОБА_10 згідно із речовим атестатом речове майно у військовій частині не отримувала, журнали наявності на службі відсутні, зброя не закріплювалась та не видавалась ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 13.07.2024, відповідно до якого журнали бойової підготовки та вечірніх перевірок , в яких рахувалась ОСОБА_10 на службі, відсутні;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від12.12.2024, відповідно до якого 10.11.2023 ОСОБА_10 була призвана до ЗСУ і направлена в учбову частину Сил ТРО, листопад місціь вона провела вдома за адресою: АДРЕСА_1 .

Твердження в апеляційних скаргах про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять наявність обґрунтованої підозри , колегією суддів не можуть бути взяті до уваги, оскільки встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу злочину постановлюється виправдувальний вирок.

Отже, на початковій стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як під час формулювання остаточного обвинувачення та обґрунтування засудження.

При цьому на етапі досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання, які підлягають вирішенню судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, з`ясовувати наявність складу кримінального правопорушення в діях підозрюваної особи, правильність кваліфікації цих дій, оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що, згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Отже, обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих правопорушень ОСОБА_9 є доведеною.

Також встановлена наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так як ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України, одне з яких є умисним тяжким кримінальним правопорушенням проти встановленого порядку несення військової служби та за яке передбачено покарання до 10 років, також враховуючи те, що на цей час в Україні введено військовий стан та тривають активні бойові дії, підозрювана може виїхати за межі країни, або іншим чином переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Також підозрювана може впливати на свідків та експертів, спеціаліста та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні для зміни їх показів в суді, при цьому, до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. До клопотання долучені покази свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , а тому зазначене підтверджує наявність ризику за п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик того, що підозрювана може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином підтверджуються тим, що на теперішній час органом досудового розслідування не в повному обсязі виявлено наявність інших документів та речових доказів, що мають значення у цьому кримінальному провадженні, при цьому враховуючи те, що ОСОБА_12 є діючим депутатом Дніпропетровської обласної ради VIII скликання, тому, використовуючи службове положення, може впливати на хід досудового розслідування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисників щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики вказані у клопотанні слідчого та встановлені в ухвалі слідчого судді.

Відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 , вагомість наявних доказів вчинення нею інкримінованих їй кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її винуватою, а також дані щодо особи підозрюваної, яка має постійне місце проживання та реєстрації, міцні соціальні зв`язки та офіційно працевлаштована.

Доводи апеляційних скарг про те, що підозрювана має постійне місце проживання, раніше не судима, одружена, має на утримані матір похилого віку, яка хворіє, працює, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, так як зазначені обставини не були стримуючими факторами, при цьому матеріали справи не містять відомостей про інших членів сім`ї, які також можуть здійснювати нагляд за матір`ю.

Посилання на те, що ухвала слідчого судді не є зрозумілою, так як не зазначено, яким чином її виконувати в частині покладених обов`язків, а саме: 1) не відлучатися із селища Обухівка Дніпровського району Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; 2) обов`язок утриматись від спілкування з іншими підозрюваними, до кола яких входить чоловік ОСОБА_9 ; 3) обов`язок здати на зберігання документ, що дає право на виїзд з України, і в`їзд в України, не є слушним, так як вказані питання стосуються виконання ухвали слідчого судді, при цьому як вбачається із матеріалів провадження в суді першої інстанції перебуває на розгляді заява захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 щодо роз`яснення судового рішення в частині виконання визначених обов`язків.

Разом з цим, сторона захисту не позбавлена можливості звернутись до слідчого судді з клопотанням про зміну покладених обов`язків, передбачених ухвалою про застосування запобіжного заходу, в порядку ст. 201 КПК України.

Відповідно до ухвали за дозволом слідчого, прокурора і суду підозрювана не позбавлена можливості залишити населений пункт, щодо якого встановлено слідчим суддею заборону відлучатись.

Під час апеляційної інстанції ОСОБА_9 зазначила, що в телефонному режимі вирішує отримання такого дозволу через захисників.

Захисник ОСОБА_8 повідомила, що звернулась до слідчого із клопотанням про отримання дозволу на залишення місця перебування підозрюваної, однак її клопотання в порядку ст. 220 КПК України не було розглянуте. При цьому, захисник документально не підтвердила факт звернення до слідчого з цим клопотанням, яке не є клопотанням про виконання будь-яких процесуальних дій, тому відсутні підстави вважати, що слідчий повинен був розглянути її клопотання протягом трьох днів у відповідності до ч. 1 ст. 220 КПК України.

Прокурор під час апеляційного провадження повідомив про відсутність таких звернень до прокурора.

Посилання на те, що визначені ухвалою слідчого судді обов`язки обмежують права ОСОБА_9 на спілкування із чоловіком, є такими, що узгоджуються із покладеними обов`язками на ОСОБА_25 при застосування йому запобіжного заходу у вигляді застави (https://reyestr.court.gov.ua/Review/128349929), та на час апеляційного перегляду не є підставою для скасування запобіжного заходу, оскільки заява про роз`яснення судового рішення в цій частині перебуває на розгляді у слідчого судді, який відповідно до ст. 380 КПК України роз`яснює своє рішення.

При цьому, застава, як запобіжний захід, передбачає певні обмеження для підозрюваної, спрямовані на забезпечення її належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, строк яких є обмежений та складає не більше 2-х місяців відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: - особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, зокрема, за ч. 4 ст. 409 КК України, у вчиненні якого підозрюється особа, та встановлені ризики; - заяв про взяття на поруки підозрюваної не надходило; - домашній арешт, відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України, є більш суворим запобіжним заходом у порівнянні із заставою, яка діє на час апеляційного перегляду.

З урахуванням наведеного, на думку колегії суддів, слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваної під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Колегія суддів погоджується з визначеним слідчим суддею розміром застави, враховуючи обставини кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_9 , зокрема, у вчиненні кримінального правопорушенням проти встановленого порядку несення військової служби, враховуючи матеріальний стан підозрюваної, загальний розмір майнової шкоди, завданий кримінальними правопорушеннями, та вимоги ч.5 ст.182 КПК України, відповідно до яких у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У своїх апеляційних скаргах захисники зазначають, що розмір застави, визначений судом першої інстанції, є завищеним, при цьому на час апеляційного перегляду застава сплачена, хоч і долучено договір позики про те, що підозрювана змушена була взяти позику для її сплати, однак факт внесення застави свідчить про її об`єктивну досяжність для особи, незалежно від джерела коштів. Використання позики не є свідченням порушення принципу пропорційності, а лише підтверджує зацікавленість особи у звільненні з-під варти, а отже стимулює її до належної процесуальної поведінки. Відсутні об`єктивні докази того, що особа не могла сплатити заставу або що розмір застави унеможливив реалізацію права на свободу, оскільки відповідно до протоколу про проведення негласної слідчої дії від 07.02.202024 ОСОБА_10 ( після укладення шлюбу Кізіярова) обговорює ремонт 3-х квартир, придбання в них меблів, що свідчить про спроможність сплатити заставу.

Таким чином, твердження про непомірний розмір застави є необґрунтованим і не може бути самостійною підставою для її зменшення.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, - не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваної відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційних скарг слід відмовити.

Керуючись ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Дніпра від 23 червня 2025 року - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Дніпра від 23 червня 2025 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ ________________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4