Справа № 202/3254/24
Провадження № 1-в/202/112/2025
УХВАЛА

Іменем України

01 травня 2025 року Індустріальний районний суд м. Дніпрау складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро подання начальника сектору №5 філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про вирішення питання про приведення вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.05.2024 року відносно ОСОБА_3

за участю: прокурора ОСОБА_4 , представника органу пробації - ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання начальника сектору №5 філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про вирішення питання про приведення вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.05.2024 року відносно ОСОБА_3 у відповідність до діючого законодавства.

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.05.2024 ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 75 КК України.

Подання обгрунтоване тим, що 09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024.

Вищезазначеним законом внесені зміни до ст.51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною 1 статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує (декриміналізує) злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання, але судимість не знято і не погашено.

Представник відділу з питань пробації у судове засідання з`явився, просив подання задовольнити.

Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні просив задовольнити подання та звільнити ОСОБА_3 від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Суд вислухавши думку прокурора, представника відділу з питань пробації, дослідивши матеріали подання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Судом встановлено, що вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.05.2024 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі звільнено з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Відповідно до вказаного вироку, ОСОБА_3 16.01.2024 року вчинив крадіжку чужого майна на суму 584, 16 гривень.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

Згідно з положеннями зазначеного Закону, ст.51 КУпАП викладено у новій редакції, відповідно до якої дрібним викраденням чужого майна є викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та станом на 01 січня 2024 року становило 3028 грн.

Тому, станом на день розгляду подання відповідальність за дії ОСОБА_3 , вчинені ним 16.01.2024 рок, передбачена ст. 51 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи наведені норми закону, суд встановив, що застосовуючи зворотну дію закону у часі на момент вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, за яке він був засуджений, слід дійти висновку, що особа, яка вчинила крадіжку майна, може бути притягнута до кримінальної відповідальності у разі, якщо сума викраденого майна станом на момент вчинення правопорушення перевищує 3028 гривень (у 2024 році). В даному випадку сума є нижчою, що свідчить про відсутність підстав притягнення до кримінальної відповідальності.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену новим Законом, на підставі ст. 5 КК України, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.05.2024 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.537,539 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника сектору №5 філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від покарання, призначеного за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.05.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпра протягом семи днів з дня винесення ухвали.

Головуюча: ОСОБА_1