Справа № 192/414/25
Провадження № 1-в/192/147/25
Ухвала

Іменем України

12 березня 2025 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)», про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із засудженням за діяння, кримінальна караність якого законом усунена, засудженого

11.09.2020 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, який скасовано вироком Запорізького апеляційного суду від 11.09.2020 в частині призначеного покарання та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі;

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаною заявою, просить негайно звільнити його від призначеного судом покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.09.2020, яким його засуджено до трьох років позбавлення волі за ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку із засудженням за діяння, кримінальна караність якого законом усунена. Так, як сума позову потерпілого не перевищує суми кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні ОСОБА_3 заяву підтримав, посилався на те, що потерпілий до нього претензій не має.

Начальник установи виконання покарань подав заяву, за змістом якої просить здійснювати розгляд без участі представника адміністрації установи.

Прокурор вважав, що клопотання не підлягає задоволенню.

Заслухавши засудженого та прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким, зокрема були внесені зміни до ст. 51 КУпАП.

Статтею 51 КУпАП у редакції Закону від 18.07.2024 № 3886-ІХ встановлена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

За змістом п.п. 169.1.1 п.169.1 ст. 169 розділу IV ПК України сума податкової пільги дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Судом встановлено, що 11 вересня 2020 року ОСОБА_3 був засуджений вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строку тривалістю 2 (два) роки. Згідно з цим вироком ОСОБА_3 вчинив крадіжку 17 липня 2020 року на суму 6360,40 грн.

27 січня 2021 року Запорізький апеляційний суд ухвалив вирок, яким вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2020 року у відношенні в частині призначеного покарання скасував та призначив ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 2102 гривня, отже сума податкової пільги складає 1051 грн, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з огляду на податкову соціальну пільгу 2102 грн (1051 грн х 2).

Тобто, вартість викраденого ОСОБА_3 майна 17 липня 2020 року була більшою, ніж 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, на засудженого ОСОБА_3 не поширюється дія Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ, яким частково декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Щодо посилання засудженого на те, що як сума позову потерпілого не перевищує суми кримінальної відповідальності, що потерпілий до нього претензій не має, то суд зазначає, що ці обставини не впливають у даному разі на вирішення питання про звільнення від призначеного покарання на ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Зважаючи на викладе, караність діяння, а саме викрадення майна на суму 6360,40 грн, за яке засуджений ОСОБА_5 , законом не усунена.

У справі, яка розглядається, суд не наділений повноваженнями змінювати вирок суду.

За таких обставин суд доходить висновку, що у задоволенні клопотання засудженого потрібно відмовити.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст. 539 КПК України,

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із засудженням за діяння, кримінальна караність якого законом усунена.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1