ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2025 Справа №607/10662/25 Провадження №1-кп/607/1521/2025

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000229 від 09.04.2025 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Усть-Кут Іркутської області, РФ, з середньою освітою, неодруженого, пенсіонера, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ном. тел. НОМЕР_2 , раніше не судимого,

-- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України,

-- за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2025 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у справі №607/5486/25 прийнято рішення про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк 2 місяці, яким заборонено ОСОБА_3 на вказаний період часу перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися на відстань менше 50 м до будинку місця проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 ; вести телефонні переговори із ОСОБА_6 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_6 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. ОСОБА_3 20.03.2025 належним чином ознайомлено із рішенням Тернопільського районного суду Тернопільської області № 607/5486/25 від 20.03.2025, яким щодо нього видано обмежувальний припис із зазначеними заборонами.

Надалі, 21.03.2025 у невстановлений досудовим розслідуванням ранковий час, у ОСОБА_3 у невстановленому досудовим розслідуванням місці виник протиправний умисел, спрямований на умисне невиконання обмежувального припису встановленого щодо нього судом. Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на умисне невиконання обмежувального припису, ОСОБА_3 , будучи належним чином ознайомленим із рішенням Тернопільського міськрайонного суду №607/5486/25 від 20.03.2025, яким щодо нього видано обмежувальний припис зі встановленням ряду заборон, зокрема, заборон перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 та наближатися на відстань менше 50 м до вказаного будинку, 21.03.2025 близько 06:30 год, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя із забезпечення виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, прибув та перебував у місці спільного проживання з ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 , де вчинив із останньою словесний конфлікт, під час якого ображав її та виражався нецензурною лайкою, чим порушив вимоги обмежувального припису.

Також, продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, спрямований на умисне невиконання обмежувального припису, ОСОБА_3 , будучи належним чином ознайомленим із рішенням Тернопільського міськрайонного суду № 607/5486/25 від 20.03.2025, яким щодо нього видано обмежувальний припис зі встановленням ряду заборон, зокрема, заборони особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_6 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя із забезпечення виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, 16.04.2025 близько 11:30 год, а також 28.04.2025 близько 10:20 год і 28.04.2025 близько 14:30 год, знаючи про те, які у ОСОБА_6 робочі та вихідні дні, прибував за місцем роботи останньої, що у магазині «Чайка» по вул. С. Бандери, 96 у м. Тернополі, тобто розшукував ОСОБА_6 , чим також порушив вимоги обмежувального припису.

Крім того, продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, спрямований на умисне невиконання обмежувального припису ОСОБА_3 , будучи належним чином ознайомленим із рішенням Тернопільського міськрайонного суду №607/5486/25 від 20.03.2025, яким щодо нього видано обмежувальний припис зі встановленням ряду заборон, зокрема, заборони вести телефонні переговори із ОСОБА_6 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, в період з 21.03.2025 по 19.04.2025, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя із забезпечення виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, здійснював численні дзвінки (не менше 20 (двадцяти) на номер мобільного телефону ОСОБА_6 НОМЕР_3 з власного номеру мобільного телефону НОМЕР_4 .

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України визнав повністю за обставин, що вказані в обвинувальних актах, щиро розкаявся та надав показання, із яких вбачається, що він знав про наявність відносно нього обмежувального припису та його заборони, проте неодноразово телефонував своїй співмешканці ОСОБА_6 , оскільки в нього виникли раптові обставини, а саме необхідні були кошти, а також необхідно було взяти свої особисті речі, так як він покинув помешкання лише у верхньому одязі. На теперішній час із ОСОБА_6 немає конфліктів, він проживає окремо та належним чином виконує встановлені йому заборони. Просить не призначати суворе покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку та кваліфікує його дії за ст. 390-1 КК України, як умисне невиконання обмежувальних приписів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до проступку, особу винного, його пенсійний вік і який вперше притягається до кримінальної відповідальності, думку потерпілої та позицію державного обвинувача, які висловлені в судових дебатах, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить визнання своєї вини та щире каяття обвинуваченого. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого відсутні.

Таким чином, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді пробаційного нагляду на певний строк із покладенням обов`язків, які передбачені ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України.

Разом з тим, за наслідком розгляду кримінального провадження, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та його відносин із потерпілою, внаслідок чого було вчинене кримінальне правопорушення, суд вважає за необхідне поряд із покладенням обов`язків при відбуванні обвинуваченим призначеного за даним вироком покарання у виді пробаційного нагляду, до обвинуваченого ОСОБА_3 застосувати визначений в ст. 91-1 КК України обмежувальний захід, відповідного до якого покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язок пройти програму для кривдників на певний строк.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.

Згідно ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників на строк три місяці.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України. Копії вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1