Справа № 752/8844/25
Провадження № 1-кс/752/3794/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 - про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені № 0000182, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000182 від 16.04.2024, у якому прокурор просить накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_3 , яке вилучено під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки iPhone 14 plus imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , мобільний телефон марки TECNO imei1: НОМЕР_3 ; imei2: НОМЕР_4 , ноутбук марки ACER s/n NXHS5EU02R23908F1B3400 із зарядним пристроєм.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000182 від 16.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 та інші невстановлені в ході досудового розслідування особи організували протиправний механізм надання сприяння громадянам України в ухиленні від мобілізації шляхом внесення недостовірних відомостей до державних реєстрів.

Протиправний механізм полягає в наступних діях, ОСОБА_6 та інші невстановлені в ході досудового розслідування особи, підшуковують серед мешканців м. Київ та інших регіонів, чоловіків призовного віку, які мають на меті отримати документи щодо відстрочки від призову, а також отримання бронювання, без наявних на те законних підстав визначених законодавством України на період дії військового стану.

Отримавши згоду від заінтересованих осіб ОСОБА_6 та інші невстановлені в ході досудового розслідування особи з метою здійснення протиправних дій отримують від них грошові кошти та організовують внесення недостовірних відомостей до державних реєстрів.

Так, з метою внесення недостовірних даних до державних реєстрів, ОСОБА_6 залучив до протиправної діяльності особу на ім`я ОСОБА_7 , який є колишнім військовослужбовцем Національної гвардії України та використовуючи свої зв`язки серед працівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки на території м. Києва, а також інших регіонів України, організовує здійснення протиправних дій із внесення недостовірних даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», щодо виключення заінтересованих осіб з військового обліку.

23.04.2025 за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 проведено обшук, в ході проведення якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки iPhone 14 plus imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , мобільний телефон марки TECNO imei1: НОМЕР_3 ; imei2: НОМЕР_4 , ноутбук марки ACER s/n NXHS5EU02R23908F1B3400 із зарядним пристроєм.

Постановою слідчого від 23.04.2025 вилучене під час обшуку майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Посилаючись на положення ч. 2 ст. 170 КПК України прокурор просить про задоволення клопотання.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Представник власника майна ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 заперечила проти клопотання, просила відмовити у його задоволенні. Зазначила, що власник майна надав паролі від мобільних телефонів і ноутбука. З моменту вилучення речей пройшло два тижні і за цей час можливо було здійснити огляд вилучених під час обшуку речей. Вилучене майно не відповідає ознакам речових доказів.

Заслухавши пояснення представника власника майна, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у його задоволенні з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000182 від 16.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

23.04.2025, на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 14.04.2025 у справі №752/8844/25, за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 проведено обшук, в ході проведення якого вилучено наступне майно: мобільний телефон марки iPhone 14 plus imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , мобільний телефон марки TECNO imei1: НОМЕР_3 ; imei2: НОМЕР_4 , ноутбук марки ACER s/n NXHS5EU02R23908F1B3400 із зарядним пристроєм.

Постановою слідчого від 23.04.2025 вилучене під час обшуку майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Правовою підставою арешту майна є положення ст. 170 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. У цьому випадку за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У статті 98 КПК України визначені такі критерії щодо речових доказів: матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна з метою збереження речових доказів слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Матеріалами, доданими до клопотання, стороною обвинувачення не було доведено, що вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 мобільні телефони та ноутбук відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Так, протокол обшуку не містить відомостей щодо підстав чи розумних підозр для висновку про те, що вилучене майно, є доказом будь-якого кримінального правопорушення, а також відомостей про наявність підстав вважати, що зазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Постанова слідчого від 23.04.2025, якою вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, також не містить обґрунтування того, яким саме ознакам ст. 98 КПК України відповідає вказане вилучене майно, яке конкретно значення має це майно для кримінального провадження, як саме це майно буде використано під час досудового розслідування.

За таких обставин, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання прокурора про арешт майна, оскільки прокурором не доведено наявність обґрунтованих підстав і мети, відповідно до положень статті 170 цього Кодексу, а також не доведено необхідності такого арешту та наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З огляду на викладене, клопотання прокурора про арешт майна не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 132, 170-173, 175, 309, 395, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені № 0000182, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1