Справа № 591/3350/25
Провадження № 1-кп/591/115/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 липня 2025 року Зарічний районний суд м.Суми в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження щодо обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11.03.2025 близько 14-30 год. ОСОБА_5 , будучи обізнаним з законними умовами поводження з вогнепальною зброєю, перебуваючи на території військового полігону в Сумській області, селище Верхня Сироватка, побачив автоматичну гвинтівку М4А16 №А0862283, та умисно, в порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого ПКМУ №576 від 12.10.1992, та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України №622 від 21.08.1998, придбав та перевіз її до власного гаражного приміщення № НОМЕР_1 , що знаходиться в гаражному кооперативі ГО «КООПЕРАТИВ ЕКСПРЕС» за адресою: м.Суми, вул.Героїв Крут, буд.27, де почав незаконно зберігати без передбаченого законом дозволу.

20.03.2025 в ході проведення обшуку в зазначеному гаражному приміщенні, яке належить ОСОБА_5 , працівники поліції виявили та вилучили предмет, який відповідно до висновку експерта є 5-56 мм автоматичною гвинтівкою М4А16 №А0862283, є бойовою нарізною зброєю, яка із наданим магазином й оптичним прицілом, так і без них, придатна до стрільби.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав частково. Зокрема, вказував на те, що діяв у благих намірах, так як підібрав втрачену військовослужбовцем зброю, маючи дозвіл на іншу зброю, і в подальшому намагався повернути її військовослужбовцю, який її втратив. Розповідаючи про обставини події, повідомив суду, що він, маючи дозвіл на зброю, періодично їздить на полігон, щоб постріляти зі своєї зброї. 11.03.2021, коли він черговий раз приїхав на полігон, то там тренувались військовослужбовці. А коли вони поїхали, то він побачив, що вони залишили одну гвинтівку. Він забрав її із собою, щоб коли ці військовослужбовці наступного разу приїдуть, то віддати їм гвинтівку, яку вони залишили. Наступного разу, 20.03.2025, він приїхав на полігон і до нього підійшли військові, запитали про зброю. Він сказав, що впізнав їх і готовий віддати їм гвинтівку. Вони сказали, що не мають до нього жодних претензій. Але потім почалось досудове розслідування і його притягнули до відповідальності.

Не зважаючи на такі покази обвинуваченого, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в суді письмовими доказами, а також показами свідка.

Так, допитаний в суді свідок ОСОБА_6 пояснив, що працює інспектором у військовій частині. Їм у бригаду надійшла зброя, з якою потрібно було попрацювати, пристріляти. З цією метою, він 11.03.2025 у другій половині дня взяв зброю (і особисту свою, і ту, яку потрібно було пристріляти) та поїхав на полігон. Коли прибув на полігон, то розклав речі, виставив мішені, після чого здійснював постріли та ходив дивитись кучність влучань. Робив це не поспішаючи, бо нікого навколо не було. В один момент, коли він пішов дивитись на мішені і залишив свою зброю, то повернувшись до місця, зрозумів, що його гвинтівка зникла. Після цього, він оглядався, шукав зброю, об`їжджав територію, намагаючись знайти зброю, але її не було. Він бачив чоловіка, який спускався від полігону до автомобіля Шевроле, тому і подумав на те, що він міг взяти його зброю. Командиру він доповів про таку подію. Пошуками він займався і в подальшому. При цьому, він кожного дня був на полігоні та намагався знайти зброю. Купив металошукач, щоб за його допомогою відшукати. Але це не давало результатів. Крім того, він відшукував людину, яка в той день була на полігоні на автомобілі Шевроле. Потім у місцевих мешканців він дізнався, що ОСОБА_5 часто буває на полігоні, збирає відстріляні гільзи. 20.03.2025 він знову поїхав на полігон та побачив там автомобіль Шевроле. Відразу він зателефонував своєму командиру, а також співробітнику СБУ, який займався цією справою. Коли вони приїхали на місце, то усі підійшли до ОСОБА_5 та він запитав у нього: «Де те, що йому не належить?». ОСОБА_5 розповів де знаходиться гвинтівка, після чого вони усі поїхали у відділ поліції надавати покази. На даний час претензій до ОСОБА_5 він не має та просив його суворо не карати.

Свідок ОСОБА_7 повідомив, що 11.03.2025 року інструктор ОСОБА_6 на полігоні втратив зброю, а 12.03.2025 ОСОБА_6 розповів йому про обставини втрати, вказуючи, що її міг взяти чоловік, який приїзжав на полігон на автомобілі Шевроле. В подальшому, в ході розшукових заходів було встановлено особу обвинуваченого, який взяв цю зброю та зберігав у себе в гаражі. Вони підійшли до нього з ОСОБА_6 і останній запитав у ОСОБА_5 де знаходиться те, що йому не належить. Після цього ОСОБА_5 добровільно видав зброю.

Таким чином, показами свідків спростовуються обставини, про які зазначав в судовому засіданні обвинувачений: зокрема, що військовослужбовці забули зброю на полігоні і що ОСОБА_5 взяв її та мав намір повернути, коли наступного разу побачить їх на полігоні. Навпаки, свідки повідомили, що щодня шукали зброю і про це знали мешканці, які і вказали на особу ОСОБА_5 , як на того, хто часто буває на полігоні та приїздить туди на автомобілі Шевроле. Також з показів свідків вбачається, що ОСОБА_5 сам цих військових не шукав, щоб повернути гвинтівку. До поліції ОСОБА_5 також не звертався, а зброю незаконно зберігав у гаражі. Крім того, 20.03.2025 не ОСОБА_5 , а військові підійшли до обвинуваченого та попросили його повернути їм зброю.

У суду немає підстав ставити під сумнів такі покази свідків, оскільки вони є логічними та послідовними і підтверджують обставини зазначені в обвинувальному акті про те, що 11.03.2025 ОСОБА_5 , знаходячись на полігоні, взяв гвинтівку, яка йому не належить, у такий спосіб незаконно придбавши її, а у подальшому відніс до приміщення гаражу, де незаконно її зберігав.

Крім зазначених показів, обставини обвинувального акту підтверджуються сукупністю досліджених судом письмових доказів.

Так, згідно протоколу, 20.03.2025 року у гаражному приміщенні № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 та знаходиться в гаражному кооперативі ГО «КООПЕРАТИВ ЕКСПРЕС» за адресою: м.Суми, вул.Героїв Крут, буд.27, було проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено предмет схожий на вогнепальну зброю (а.с. 33-42)

Відповідно висновку експерта №СЕ-19/119-25/4966-БЛ від 27.03.2025 виявлений та вилучений у вищезазначену гаражному приміщенні предмет: 5-56 мм автоматична гвинтівка М4А16 № НОМЕР_2 , є бойовою нарізною вогнепальною стрілецькою зброєю, яка виготовлена промисловим способом та із наданим магазином й оптичним прицілом, так і без них, придатна до стрільби (а.с. 44-52).

Згідно з відомостями, вказана автоматична гвинтівка М4А16 №А0862283 закріплена за інструктором військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_6 та була видана останньому 15.02.2025, відомостей про здачу цієї зброї відповідний Журнал не містить (а.с. 56-58).

Водночас, згідно відомостей, що надходили на лінію «102» від заявника ОСОБА_7 , а також які були встановлені в ході контррозвідувальних заходів, вказана зброя була втрачена на полігоні 11.03.2025 інспектором ОСОБА_6 та в ході розшукових заходів встановлено, що вона може зберігатись в гаражному кооперативі, що в районі Олександрії у м.Суми, а також що саме ОСОБА_5 заволодів такою зброєю та зберігає у належному йому приміщенні гаражу (а.с.59-64).

Вказані обставини зникнення ввіреної ОСОБА_6 зброї були встановлені і під час службового розслідування, яке було проведено командуванням військової частини НОМЕР_3 , а ОСОБА_6 за результатами службового розслідування було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за недбале ставлення до виконання посадових обов`язків та втрату зброї (а.с. 65-69).

Також, згідно відомостей сектору контролю за обігом зброї ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 має у користуванні мисливську зброю з терміном дії дозволу до 15.08.2025 року, водночас, він не звертався до відповідних органів для отримання дозволів на придбання, реєстрацію, перереєстрацію іншої зброї (а.с. 75).

Таким чином, сукупність вищевказаних доказів підтверджує те, що ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу вогнепальну зброю, тобто, його вина доведена і такі дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України.

Покази обвинуваченого щодо часткового визнання своєї винуватості суд вважає недостовірними, оцінює критично та вважає їх способом захисту, оскільки вони суперечать фактичним обставинам кримінального провадження, які було встановлено судом на підставі досліджених і перевірених у їх сукупності доказів, у тому числі спростовуються відомостями, що містяться у письмових доказах, та показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Стороною захисту не наведено доводів, які б ставили під сумнів відомості, що містяться у вищевказаних належних, допустимих доказах.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом не встановлено.

Суд вважає необґрунтованим посилання в обвинувальному акті на наявність в даному випадку таких пом`якшуючих обставин, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Так, згідно з усталеною практикою Верховного суду, щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Тобто, щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Однак, як зазначалось вище, обвинувачений не визнав усіх обставин кримінального правопорушення, ставив під сумнів показання свідків про подію злочину, тобто не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказавши на часткове визнання своєї винуватості, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття.

Активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, видача знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом (Постанова ВС у справі № 263/15605/17 (провадження № 51-4234км20)).

В даному ж випадку, матеріали справи та встановлені судом обставини не свідчать про те, що ОСОБА_5 вчиняв дії, які свідчать про наявність такої обставини, як активне сприяння розкриттю злочину.

В той же час, в даному випадку суд вважає, що часткове визнання вини ОСОБА_5 є обставиною, яка знижує суспільно небезпечний рівень злочину та особистості злочинця, через що є підстави для визнання цієї обставини пом`якшуючою.

Характеризуючи особу обвинуваченого слід зазначити, що ОСОБА_5 є не судимою особою, на обліку в диспансерах не перебуває, має позитивні характеристики та незадовільний стан здоров`я.

Враховуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити в межах санкції статті, за якою його визнано винуватим у виді позбавлення волі.

Водночас, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 злочину, беручи до уваги особу винного, який є не судимою особою, на обліку в диспансерах не перебуває, позитивно характеризується, зважаючи на наявність вищевказаної пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає можливим на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та призначенням іспитового строку.

Звільняючи обвинуваченого від реального відбування покарання, суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, визначені ст. 76 КК України, для контролю за його поведінкою в період іспитового строку.

Згідно із ст.ст.118, 124 КПК України з ОСОБА_5 на користь держави необхідно стягнути судові витрати, пов`язані із залученням експерта у справі (а.с. 43).

Відповідно до ст.100 КПК України необхідно вирішити долю речових доказів у справі (а.с. 53-55).

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, призначивши йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 рік, та відповідно до ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

1) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

2) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

3) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати на залучення експерта в сумі 5571,30 грн.

Речовий доказ гвинтівку, магазин до гвинтівки та оптичний приціл, що зберігаються в камері схову речових доказів Сумського РУП ГУНП в Сумській області згідно квитанції №461 - після набрання вироком законної сили, - повернути законному володільцю представнику військової частини НОМЕР_3 .

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м.Суми, а для засудженого з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1