ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/1682/21 Номер провадження 11-кп/814/1485/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 захисника в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 28 травня 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000323 від 16.04.2021, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, задоволено клопотання прокурора Лохвицького відділу Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_9 та продовжено відносно обвинувачених:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави строком на два місяці, а саме з 28 травня 2025 року по 27 липня 2025 року включно;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця селища Оржиця Оржицького району Полтавської області, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 31.03.2020 Хорольським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 2 місяці, а саме з 28 травня 2025 року по 27 липня 2025 року включно.

Визначено обвинуваченому ОСОБА_7 заставу у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на більш м`який.

Мотивуючи своє рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд врахував, що прокурором доведено ризики того, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, ОСОБА_8 інкримінується вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 9 до 12 років, свідки у справі ще не всі допитані, речові докази, також не досліджені, за таких обставин, суд прийшов до висновку, що наразі не перестали існувати ризики, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також судом враховано, що прокурором доведено ризики того, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, за таких обставин, наразі не перестали існувати ризики, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім цього, суд врахував те, що обвинуваченому ОСОБА_7 інкримінується вчинення тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років, свідки у справі ще не всі допитані, речові докази також не досліджені.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 захисник в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та змінити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби за адресою його фактичного проживання, або зменшити визначений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Змінити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного проживання, або визначити інший альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в мінімальному розмірі визначеному КПК України.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що продовжуючи обвинуваченим запобіжний захід, місцевим судом не було з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити їх належної процесуальної поведінки та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Вказує, що у зв`язку з відсутністю підстав стверджувати про доведену винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, враховуючи презумпцію невинуватості, відсутність у обвинувачених доступу до зброї, та право на її використання, ризики будь- якої протиправної поведінки обвинувачених - відсутні.

Крім того зазначає, що обвинувачені мають бажання стати на захист Батьківщини, та виконати свій конституційний обв`язок по захисту України. Однак, через те, що обвинувачені перебувають під вартою, вони позбавлені можливості оновити свої військово-облікові дані, та бути мобілізованими і виконувати свій конституційний обов`язок мобілізуватися в ЗСУ.

Вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, або альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, буде достатнім та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження, а подальше утримання обвинувачених під вартою є недоцільним та необґрунтованим.

Позиції учасників судового провадження.

Учасники провадження до суду не з`явилися, звернулися із заявами про здійснення апеляційного розгляду без їх участі.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із наданих матеріалів, на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000323 від 16.04.2021, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 307 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Під час розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотаннями про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, які ухвалою районного суду задоволені 28.05.2025.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Так, ОСОБА_8 інкримінується вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, а ОСОБА_7 інкримінується вчинення тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, а отже під загрозою можливого визнання їх винуватими та призначення покарання, останні можуть вдатися до спроб переховуватися від суду.

Крім того, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 можуть незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою їх схилення до надання показань на свою користь, оскільки обвинуваченим відоме місце проживання свідків, а судовий розгляд на даний час не завершений.

Доведеним також є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, про що свідчить відсутність у обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 законних джерел доходу, а отже вони можуть продовжити свою незаконну діяльність. Крім того, ОСОБА_7 є раніше судимим за вчинення злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Вказані ризики, з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до цього часу, не перестали існувати.

За таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а стороною захисту не наведено в апеляційній скарзі доводів які б переконали у зворотному.

Також слід зазначити, що зважаючи на введення воєнного стану в Україні, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії Російської Федерації, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах, як то ухилення від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання колегії суддів, не зможе перешкодити обвинуваченим вчинити спроби ухилитися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

З приводу можливості визначення застави ОСОБА_8 , то п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що є особливо тяжким злочином у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а тому суд, з урахуванням існуючих ризиків та відомостей про особу обвинуваченого, правильно не визначив йому заставу.

Не підлягає зменшенню й застава у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка визначена ОСОБА_7 з дотриманням вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, оскільки лише такий розмір застави, в разі її внесення, зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та в достатній мірі може запобігти існуючим ризикам.

Питання про допустимість доказів у даному кримінальному провадженні, зокрема і щодо їх достатності для доведення вини в інкримінованих злочинах, може бути вирішено лише під час розгляду кримінального провадження по суті.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про бажання обвинувачених проходити військову службу в Збройних Силах України, то дане питання вирішується в порядку ст. 616 КПК України та не є предметом розгляду при перегляді ухвали суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Даних про те, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за станом здоров`я не можуть утримуватися під вартою, апеляційному суду надано не було.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції є законним та вмотивованим, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 захисника в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 28 травня 2025 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4