Єдиний унікальний номер №333/2983/20
Провадження №1-кп/333/43/25
ВИРОК

Іменем України

15 травня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки м. Запоріжжя, маючої середню освіту, незаміжньої, не маючої на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей, офіційно працевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

11.05.2020, близько 10 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, знаходячись поблизу будинку №74 по вул. Київській у м. Запоріжжі, шляхом привласнення знайденого, незаконно придбала 7 згортків в ізоляційній стрічці червоного кольору з вмістом кристалічної речовини білого кольору, яка згідно із висновком експерта №7-1435 від 20.05.2020 містить у своєму складі, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса якої складає - 0,6739 г, в перерахунку на основу, яка згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 р. віднесена до особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено (Таблиця І, Список №2), де одразу була зупинена працівниками поліції, які виявили та в подальшому вилучили вказану психотропну речовину, яку ОСОБА_4 зберігала при собі для особистого вживання, без мсти збуту.

ОСОБА_4 о 14 год. 58 хв. 29.11.2024, у невстановленому місці, за невстановлених, обставин, придбала особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Після чого, без передбаченого законом дозволу, перенесла вищевказану психотропну речовину до місця свого мешкання, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігала її без мети збуту, для власного вживання.

В ході санкціонованого обшуку домоволодінні за місцем реєстрації та фактичного мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 14 год. 58 хв. по 15 год. 55 хв. 29.11.2024 року, в кімнаті виявлено та вилучено зіп-пакет з речовиною, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, обіг якої заборонено, масою 1,95007 г (в перерахунку на основу), що є великим розміром.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення ОСОБА_4 та кваліфікує дії останньої за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин, без мети збуту; за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин, без мети збуту у великих розмірах.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинувачені визнала повністю, щиро покаялася, підтвердила обставини вчинення кримінальних правопорушень та при цьому зазначила наступне, що періодично вживає психотропні речовини, тому і придбавала наркотики.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачена, не оспорювали обставини, встановлені судом, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні, обвинувачену ОСОБА_4 , дослідивши матеріали, що стосуються речових доказів, а також, які характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 , у скоєнні інкримінованих їй кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Показання обвинуваченої ОСОБА_4 , в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд визнає її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до змісту статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

З урахуванням наведеного при призначенні міри покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України являються кримінальним проступком та не тяжким злочином інші обставини справи, суд вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 , можливе без ізоляції від суспільства.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні складаються із залучення експерта при проведенні судових експертиз: №СЕ-19/108-24/23201-НЗПРАП від 04.12.2024 - вартість якої складає 1989,75 грн.; №7-1435 від 20.05.2020 - вартість якої складає 1144,15 грн.

Відповідно до ч.2 ст.122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи що зазначені експертизи було проведено експертом спеціалізованої державних установи, тому підлягає відшкодуванню у якості процесуальних витрат з ОСОБА_4 , витрати за проведення судових експертиз.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України та призначити їй покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70, 72 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 , покарання у вигляді 1 років позбавлення волі.

Згідно вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Відповідного до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати на залучення експерта в сумі 3133,9 грн.

Речові докази:

- спецпакет МВС №5909822 в який упаковано наркотичний засіб канабіс 0,739г; PVP масою 1,95007 г; спецпакет МВС №3625446 в який упаковано PVP масою 0,6739 г;, які зберігаються в камері речових доказів ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області - знищити .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1