ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8788/25
провадження № 1-кп/753/1682/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, неодруженого, працюючого ФОП, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 , діючи за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, за невстановлених досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановленої досудовим розслідуванням особи, придбали особливо небезпечні психотропні речовини - PVP, загальною масою 6,766г., що є великим розміром, МДМА, загальною масою 0,607г., 4-ММС, загальною масою 0,311г., психотропну речовину - амфетамін, загальною масою 5,900г., що є великим розміром, наркотичний засіб - канабіс, загальною масою 16,39г., які залишили зберігати за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_2 , з метою подальшого збуту, про який ОСОБА_2 обізнаний не був. ОСОБА_2 діяв без мети збуту, а для особистого вживання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що на початку літа 2024 року він познайомився з дівчиною ОСОБА_7 , з якою стали разом проводити час. ОСОБА_2 залишався у неї дома майже кожен день. При цьому, він декілька разів на тиждень вживав разом з цією дівчиною PVP, МДМА, 4-ММС, амфетамін, канабіс, які зберігались за адресою: м. Київ, вул. Цетральна, 21б. Про те, що ОСОБА_7 займалась збутом, йому було не відомо. В нього такого умислу не було.

Вагу психотропних речовин та наркотичних засобів, так як воно зазначено в обвинувальному акті, ОСОБА_2 не оспорює, просив його суворо не карати, оскільки сьогодні він вже нічого не вживає, допомагає військовим. Запевнив у майбутньому не вчиняти правопорушення.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_2 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та захисники не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання без мети збуту психотропної речовини у великому розмірі, особливо небезпечної психотропної речовини у великих розмірах, наркотичного засобу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

При обранні виду та міри покарання суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

У ст. 65 КК визначено загальні засади призначення покарання, котрі наділяють суд правом вибору між альтернативами, кожна з яких є законною, як однією із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. За змістом ст. 75 КК рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Обираючи ОСОБА_2 захід примусу, суд ураховує ступень тяжкості вчиненого правопорушення, який є нетяжким кримінальним правопорушенням, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який несудимий, за даними облікової документації не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, працює, має постійне місце проживання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, наявність обставини, яка пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, працює, допомагає військовим, суд уважає за необхідне призначити останньому покарання у виді штрафу, оскільки саме таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 та ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень в доход держави.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати по справі - вартість проведеної судової експертизи на суму 9550 грн. 80 коп.

Речові докази у вказаному кримінальному провадженні, згідно постанови про визнання речовими доказами від 18 січня 2025 року, що знаходиться в камері схову Печерського УП ГУ НП у м. Києві,- знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського Апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1