Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/1530/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2025 р. м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , начальника СВ ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олевськ, Олевського району, Житомирської області, освіта середня-спеціальна, одруженого, не працюючого, громадянина України, на утриманні має 1 малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000167 від 05.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_7 , надійшли матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 , діючи умисно, сприяв у незаконному переправленні осіб через державний кордон України за наступних обставин.

18.06.2025 року на мобільний телефон ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_8 , який знайшов мобільний номер телефону останнього в мережі «Гугл», як особи, яка надає послуги «таксі» усвідомлюючи, що ОСОБА_5 має в користуванні транспортний засіб та може надати послуги таксі в межах Олевської ТГ, висловив прохання доставити його, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в бік державного кордону України з республікою Білорусь, на заплановану дату, тобто на 05.07.2025 року, при цьому узгодивши всі деталі послуги таксі. Окрім того, в ході вказаної розмови, ОСОБА_11 взяв на себе зобов`язання отримати речі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які будуть необхідними для незаконного перетину державного кордону України, та які останні направлять за допомогою ТОВ «Нова пошта» до відділення № 1, що розміщується по вул. Київська, 58 в м. Олевськ.

Розуміючи протиправність дій ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо перетину державного кордону, ОСОБА_5 на дану пропозицію, погодився, при цьому повідомив, що розрахунок за проїзд відбудеться по прибуттю на визначене місце доставки даними особами, що розташоване в межах прикордонного району та повідомив останньому, що орієнтується щодо розміщення блок постів та обстановки по дорозі до зазначеного пункту та матиме можливість доставити останніх до пункту призначення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на сприяння в незаконному переправленні осіб через державний кордон України шляхом надання власного транспортного засобу, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, того ж дня, керуючи власним автомобілем марки «CheryAmulet» номерний знак НОМЕР_1 , їдучи по вул. Промислова, в м. Олевськ, Коростенського району, Житомирської області здійснював перевезення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до державного кордону України з метою подальшого переправлення зазначених осіб через державний кордон України з республікою Білорусь.

05.07.2025 близько 14 години 53 хвилин під час руху у визначене місце прибуття, проїзджаючи у напрямку державного кордону України, працівниками державної прикордонної служби України спільно з працівниками управління служби безпеки України зупинено автомобіль марки «CheryAmulet» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , який здійснював перевезення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що мали намір перетнути державний кордон України з республікою Білорусь.

За даним фактом відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000167 від 05.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

З урахуванням отриманих під час досудового розслідування доказів 07.07.2025 року, відповідно до ст. ст. 42, 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у сприянні в незаконному переправленні осіб через державний кордон України шляхом надання засобів, вчиненому щодо кількох осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Відповідно до поданого клопотання у ході досудового розслідування встановлені ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та може ухилитись від слідства, суду. Так, підозрюваний ОСОБА_5 не працевлаштований та може змінити місце свого проживання з метою уникнення відповідальності. Також, підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків. Крім того, ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням викладеного, слідчий вказує, що є достатні підстави у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну поведінку підозрюваного та завдання кримінального процесу, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримала та просили застосувати цілодобовий домашній арешт щодо підозрюваного ОСОБА_5 з підстав, наведених у клопотанні та з урахуванням встановлених ризиків невиконання процесуальних обов`язків.

Начальник СВ ОСОБА_3 клопотання підтримав, проте в частині визначення періоду доби домашнього арешту поклався на розсуд суду. Зазначив, що підозрюваний ОСОБА_5 не допускав порушення процесуальних обв`язків, співпрацює зі слідством, цікавиться ходом досудового розслідування та повідомляв слідчий підрозділ про перебування не за місцем постійного проживання.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 указав, що йому не потрібен захисник при розгляді вказаного клопотання, власний захист буде здійснювати самостійно.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо цілодобового арешту та просив застосувати нічній домашній арешт. Свою позицію обґрунтував тим, що йому він одружений, дружина на даний час не працює, мають на утримання малолітню дитину, яка цього року повинна піти у перший клас. На даний час він не має місця роботи, забезпечує сім`ю за рахунок підробітків, зокрема у будівельній сфері. Застосування щодо нього цілодобового домашнього арешту позбавить його можливості для утримання сім`ї, що позбавить їх засобів існування. Також зазначив, що він допомагає власній матері доглядати за його бабою, 1937 р.н., яка проживає в с. Рудня-Бистра та якій необхідно привозити ліки і продукти харчування.

Також ОСОБА_5 зазначив, що виконує усі покладені на нього процесуальні обов`язки та не має наміру їх порушувати.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні слідчого відділу відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000167 від 05.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України (сукупність наявних на даний час доказів припущення про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення) свідчать зібрані матеріали кримінального провадження, а саме: протокол огляду місця події від 05.07.2025, протоколи допиту ОСОБА_5 , протоколи допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 від 05.07.2025, протокол проведення слідчого експерименту від 05.07.2025.

Сукупність представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином. На даному етапі вони, хоча і не можуть стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте дозволяють дійти висновку про виправданість висунення підозри.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Обґрунтовуючи у клопотанні наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначає, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, матиме змогу незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Так, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є актуальним та обумовлений, серед іншого, притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю можливого покарання. Злочин, у якому підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, викладеною, зокрема, у рішенні по справі «Ілійков проти Британії» («Ilijkov v. Bulgaria») № 33977/96 від 26.06.2001, за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений. У рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000 зазначено, що при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Сама по собі тяжкість можливого покарання не є вирішальною при оцінці ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте, на переконання слідчого судді, даний факт у сукупності з відомостями, що характеризують особу обвинуваченого може слугувати підставою для переховування від суду.

При встановленні ризику впливу на свідків слідчий суддя враховує той факт, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). Таким чином, оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, існує ймовірність впливу ОСОБА_5 на свідків з метою зміни свідчень чи відмови від таких в суді задля уникнення кримінальної відповідальності або її пом`якшення.

Також існує ймовірність вчинення іншого кримінального правопорушення ОСОБА_5 .

Крім того, той факт, що на момент розгляду даного клопотання досудове розслідування триває, а отже не зібрані усі докази у межах даного кримінального провадження, не проведений весь комплекс слідчих (розшукових) та процесуальних дій, вказує на те, що інші ризики наведені слідчим у клопотанні мають місце і є обґрунтованими.

Враховуючи вищенаведені обставини, слідчий суддя дійшов до переконання, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання встановленим ризикам передбачених ст. 177 КПК України.

Домашній арешт як запобіжний захід полягає в обмеженні свободи пересування обвинуваченого шляхом його ізоляції в житлі через заборону залишати житло цілодобово або у певний період доби. Його може бути застосовано лише до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Разом з цим, слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, одружений, має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце проживання та є єдиним годувальним власної сім`ї, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків.

Таким чином, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, а саме з 23 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин, який є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного, та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення.

При цьому, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно підозрюваного суд враховує вимоги пунктів 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Крім того, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором (ч. 5 ст.194 КПК України).

Відтак, норма статті 194 КПК України передбачає необхідність визначення обов`язків, з передбачених цією статтею, які будуть покладені на підозрюваного.

Враховуючи наведене, з метою підвищеного контролю за підозрюваним слід покласти на нього наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування, у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) із свідками у даному кримінальному провадженні, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі у присутності слідчого чи прокурора.

Щодо строку дії запобіжного заходу слід зазначити наступне.

У відповідності до ст. 219 КПК України досудове розслідування може бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Тому, оскільки ОСОБА_5 повідомлено про підозру 07.07.2025 року, то досудове розслідування має бути закінченим до 07 вересня 2025 року включно, а тому саме до цього строку слідчий суддя може застосувати запобіжний захід.

На думку слідчого судді, вказаний запобіжний захід та покладені на ОСОБА_5 обов`язки, з урахуванням здійснення відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України органами Національної поліції контролю за виконанням запобіжного заходу, зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти ризикам, доведеним прокурором.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 193, 194-196, 206, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000167 від 05.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України задоволити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною покидати місце проживання у період часу з 23 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин, в межах строку досудового розслідування, тобто до 07.09.2025 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування, у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) із свідками у даному кримінальному провадженні, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі у присутності слідчого чи прокурора.

Строк дії вказаних вище обов`язків встановити до 07.09.2025 року (включно).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали доручити відділенню поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному та надіслати для контролю за виконанням прокурору Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 2 ст. 179 КПК України, у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили але не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1