Справа № 642/2342/25
Провадження № 1-кп/642/403/25
УХВАЛА

05 травня 2025 року м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0000330 від 08.03.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, не одруженого, офіційно непрацевлаштованого, з середньою освітою, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч.1 ст. 357 КК України

встановив:

30 квітня 2025 року до Холодногірського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000330 від 08.03.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 30.04.2025 підготовче судове провадження у цьому кримінальному провадженні призначене на 02.05.2025.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, надав до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання за його відсутності.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, мотивуючи його тим, що строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою спливає, на цей час наявні ризик, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення нових злочинів. Про наявність зазначених ризиків, на думку прокурора, свідчать такі обставини, як тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, відсутність офіційного працевлаштування, та, як наслідок відсутність постійного джерела доходу, відсутність у ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків, наявність судимостей. На думку прокурора, обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить усунення наявних ризиків. Метою та підставами продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, запобігання вчиненню нових злочинів. Враховуючи викладене, прокурор стверджує про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора не заперечували.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження , перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

08.03.2025 об 11:27 год. ОСОБА_5 фактично затриманий в порядку ст.208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 10.03.2025 застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» (№27) строком на 60 (шістдесят) днів в межах строків досудового розслідування, тобто до 06 травня 2025 року, взято його під варту в залі суду негайно. Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 08 березня 2025 року з 11:27 години.

Під час судового провадження вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК (частина 3 статті 315, частина 2 статті 331 КК).

Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що (1) обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, (2) обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою (частини 3-5 статті 199 КПК).

Частина 2 ст. 177 КПК України передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частина 2 ст. 177 КПК України передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

ОСОБА_5 обвинувачується зокрема у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, який в силу ч.6 ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, так санкція ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання від восьми до п`ятнадцяти років позбавлення волі, отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховування від суду. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою переховуватися від суду. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).

Суд враховує, що ОСОБА_5 неодноразово судимий: 14.09.2009 Ленінським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.186, ч.2 ст. 187 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 07.05.2011 за відбуттям строку покарання; 10.07.2013 Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 28.01.2016 за відбуттям строку покарання; 06.04.2016 Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі; 16.08.2023 Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186, ст.69, ч.2 ст.296, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі. 28.09.2023 вироком Харківського апеляційного суду вирок скасовано, засуджено за ч.2 ст.186, ч.2 ст.296, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 10 лютого 2025 року після відбуття строку покарання; 11.02.2025 взятий на облік бездомних осіб як особа, яка не має постійного місця проживання, неодружений, не працював, отже міцних соціальних зв`язків не має.

За зазначених вище обставин суд приходить до висновку, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватись від суду, продовжує існувати.

Також суд зазначає, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 матиме можливість спілкуватися з потерпілим та свідками, які не допитані в судовому засіданні і чинити тиск на останніх для зміни ними своїх показань. При цьому, місце проживання вказаних осіб відоме обвинуваченому, оскільки останній отримав копію реєстру матеріалів досудового розслідування. Суд зауважує, що на теперішній час триває судовий розгляд, потерпілий та свідки не допитані судом, а зміна показань вказаними учасниками кримінального провадження при здійсненні на них тиску з боку обвинуваченого позбавить суд можливості встановити об`єктивну істину по справі.

Отже, ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, продовжує існувати.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення злочинів проти власності, не працює, коштів для існування не має, суд вважає доведеним наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що передбачені п.п.1, 3 ч. 1ст.177 КПК України ризики продовжують існувати, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких обвинувачується, дані про особу обвинуваченого, який не працевлаштований, не одружений, а отже не має міцних родинних зв`язків, а також те, що свідки та потерпілий ще не допрошені в судовому засіданні, суд приходе до висновку, що застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, тому необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою на строк до 60 діб.

Суд не визначає розмір застави при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , так як відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Крім цього, прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_5 до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Обвинувачений та захисник у підготовчому судовому засіданні проти призначення судового розгляду обвинувального акту до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні не заперечували.

Інших клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, не заявляли.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, відповідно до положень статті 314 КПК України, яка регламентує порядок та межі підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, доходить таких висновків.

Підстави для закриття кримінального провадження відсутні. Обвинувальний акт складено відповідно до вимог статті 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено. Кримінальне провадження підсудне Холодногірському районному суду м. Харкова.

Пунктом п`ятим частини третьої статті 314 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Отже, суд доходить висновку про необхідність призначення судового розгляду.

Судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені частиною другою статті 27 КПК України, відсутні.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 369,371, 372 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 03.07.2025 року включно.

Призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000330 від 08.03.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч.1 ст. 357 КК, на 12.05.2025 на 10 год. 00 хв.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

Про місце та час розгляду справи повідомити учасників процесу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1