Провадження № 1-в/592/296/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши матеріали клопотання/заяви засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який тимчасово утримується у Державній установі «Сумський слідчий ізолятор» про вирішення питання під час виконання вироку,

установив:

03.07.2025 до Ковпаківського районного суду м. Суми через підсистему «Електронний суд» вх. № 26780/25 надійшло клопотання/заява засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який тимчасово утримується у Державній установі «Сумський слідчий ізолятор» про звільнення від покарання довічного позбавлення волі на підставі Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII та просить «винести відповідну ухвалу якою на підставі Закону України, від 26.11.2015 v 838-VIII звільнити від довічного позбавлення волі та звільнити зміст позбавлення волі прямо в залі судового засідання».

Частина 1 ст. 537 КПК України визначає перелік питань, які під час виконання вироку має право вирішувати суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу.

В свою чергу ч. 2 ст. 539 КПК визначає порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку, зокрема до якого суду мають подаватися клопотання (подання) про вирішення визначених ч. 1 ст. 357 КПК питань.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно ч. 3 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 1 ст. 62 КК України), 11, 13, 13-2 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Іншого порядку вирішення цього питання кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Судом під час вирішення питання відкриття провадження за клопотанням встановлено, що 20.05.2025 до Ковпаківського районного суду м. Суми з супровідним листом № А/712 з/л від 15.05.2025 за підписом начальника ДУ «Сумський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 надійшла заява (клопотання) від 15.05.2025 тимчасово перебуваючого в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» засудженого ОСОБА_4 про вирішення питання під час виконання вироку.

Ухвалою колегії суддів Ковпаківського району м. Суми від 11.06.2025 об`єднано в одне провадження розгляд клопотань засудженого ОСОБА_4 про вирішення питання під час виконання вироку у справах № 592/5655/25, провадження № 1-в/592/215/25 (суддя ОСОБА_6 ) та № 592/8055/25, провадження № 1-в/592/262/25 з присвоєнням єдиного унікального номеру.

В заявах (клопотаннях) ОСОБА_4 просив: «-встановити наявність давності, тобто сприятливий сплив строку, протягом якого він не ухилявся від відбування покарання та не вчинив нового злочину, а також те, що він не віднесений до ч. 6 ст. 80 КК України, за кваліфікаційними ознаками; - обрахувати повний фактично відбутий новий строк покарання, з урахуванням попереднього ув`язнення та перерахунку за частиною 5 ст. 72 КК України, в редакції закону України, № 838-VІІІ; - визнати за можливе, з урахуванням фактично відбутого строку покарання застосувати давність до нього, тобто звільнити від подальшого відбування покарання на умовах статті 89 КК України, а у разі якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, змінити довічне позбавлення волі на позбавлення волі на строк 15 років».

Ухвалою колегії суддів Ковпаківського району м. Суми (головуючий суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_6 ) від 02.07.2025 клопотання засудженого Вироком Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 357, 70 КК до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який тимчасово утримується у ДУ «Сумський слідчий ізолятор» про вирішення питання під час виконання вироку залишено без задоволення внаслідок непідсудності справи Ковпаківському районному суду м. Суми.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 357, 70 КК до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Ухвалою Верховного Суду України від 22.03.2005 вирок Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 залишений без змін, набрав законної сили і звернутий до виконання.

Компетентним органом ОСОБА_4 визначено відбувати призначене покарання в ДУ «Замкова виправна колонія (№ 58)» Хмельницької області.

Крім того, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень:

- Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.05.2022 (справа № 592/653/22) відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі та звільнення з місць позбавлення волі, рішення суду обґрунтовано тим, що питання, яке порушує засуджений ОСОБА_4 згідно ч. 2 ст. 539 КПК не віднесено до територіальної юрисдикції Ковпаківського районного суду м. Суми та роз`яснив, що з відповідним клопотанням засуджений не позбавлений можливості звернутися до суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться ДУ «Замкова виправна колонія Хмельницької області (№ 58)» (https://reyestr.court.gov.ua/Review/104316469#).

18.10.2022 Сумський апеляційний суд залишив без змін ухвалу суду першої інстанції.

- Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.06.2023 (справа № 592/4413/23) відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі та звільнення з місць позбавлення волі, рішення суду обґрунтовано тим, що питання, яке порушує засуджений ОСОБА_4 згідно ч. 2 ст. 539 КПК не віднесено до територіальної юрисдикції Ковпаківського районного суду м. Суми та роз`яснив, що з відповідним клопотанням засуджений не позбавлений можливості звернутися до суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться ДУ «Замкова виправна колонія Хмельницької області (№ 58)»

(https://reyestr.court.gov.ua/Review/022). Ухвала набрала законної сили 26.06.2023.

- Ухвалою Сумського апеляційного суду від 07.05.2024 справа № 592/4413/23 ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.06.2023 відносно ОСОБА_4 залишено без змін, а апеляційні скарги захисника, засудженого на цю ухвалу без задоволення. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі та звільнення з місць позбавлення волі на підставі ЗУ № 838-VІІІ від 26.11.2015, рішення суду обґрунтовано тим, що питання, яке порушує засуджений ОСОБА_4 згідно ч. 2 ст. 539 КПК не віднесено до територіальної юрисдикції Ковпаківського районного суду м. Суми та роз`яснив, що з відповідним клопотанням засуджений не позбавлений можливості звернутися до суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться ДУ «Замкова виправна колонія Хмельницької області (№ 58)» (https://reyestr.court.gov.ua/Review/118939981).

- Ухвалою Сумського апеляційного суду від 26.06.2024 справа № 592/1318/21 ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.11.2021 відносно ОСОБА_4 залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника на цю ухвалу без задоволення. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми відмовлено у задоволенні клопотання засудженого, яке обґрунтовано тим, що питання, яке порушує засуджений ОСОБА_4 згідно ч. 2 ст. 539 КПК не віднесено до територіальної юрисдикції Ковпаківського районного суду м. Суми та роз`яснив, що з відповідним клопотанням засуджений не позбавлений можливості звернутися до суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться ДУ «Замкова виправна колонія Хмельницької області (№ 58)» (https://reyestr.court.gov.ua/Review/120083895).

Даний перелік судових рішень за клопотаннями засудженого ОСОБА_4 не є виключним та повним.

Викладене безсумнівно свідчить, що засудженому ОСОБА_4 неодноразово відмовлялось у задоволенні його ідентичних клопотань через непідсудність справ Ковпаківському районному суду м. Суми, є тією обставиною, що питання підсудності за зверненнями ОСОБА_4 вже багато разів вирішено, а засудженому відомо про такі рішення, які набрали законної сили.

Згідно зі ст. 7 КПК серед основних засад кримінального провадження передбачено доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень. Її зміст розкривається у статті 21 цього ж Кодексу, відповідно до якої кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Спосіб реалізації вказаного права врегульований, зокрема, розділом 8 Кримінального процесуального кодексу України.

Положеннями розділу 8 визначені питання, які вирішуються під час виконання вироку та порядок вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку. Однак поза межами правового регулювання розділу 8 КПК України знаходиться інститут реагування на можливі зловживання процесуальними правами учасниками кримінального провадження.

У таких випадках КПК (стаття 9) рекомендує застосовувати загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу. До них належить, зокрема, засада доступу до правосуддя.

Так, принцип верховенства права у кримінальному провадженні, а також кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК). Виходячи з практики ЄСПЛ, одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, тобто остаточності рішення суду у спірних правовідносинах. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі (рішення у справі Brumarescu v. Romania, заява № 28342/95, 28.11.1999, § 61, 62).

У той же час не може залишитися поза увагою те, що засуджений використовує інструменти судового захисту прав учасників кримінального провадження із тим, щоб ініціювати питання з тих же самих підстав, які вже були неодноразово розглянуті судом.

Згідно Рішення Європейського суду з прав людини «Желтяков проти України» від 09 вересня 2011 року вбачається, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставиться під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності і полягає в тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Порядок кримінального провадження визначений законодавцем у ст. 1 КПК, згідно якої на території України цей порядок визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України, а завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК). При цьому законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права; застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено; зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 1, 4, 6 ст. 3 КК).

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, викладених у ч. 1 ст. 7 КПК, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати, крім іншого, такій засаді судочинства як законність (п. 2 ч. 1 ст. 7 і ст. 9 КПК), згідно якої під час кримінального провадження суддя/суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства; закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати КПК; при здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить КПК.

КПК не регламентує повноваження суду у ситуації багаторазового (повторного) звернення засудженого до суду у порядку виконання вироку суду.

Виходячи із викладеного вище, суд вважає дії засудженого такими, що містять ознаки зловживання процесуальними правами.

Під зловживанням правом в теорії права класично розуміють дії: (1) переважним мотивом яких є заподіяння шкоди; (2) здійснення яких є абсолютно нераціональним з огляду на відсутність будь-якого законного інтересу у здійсненні права, або ж його здійснення завдає шкоди іншому; (3) право реалізується з ціллю, відмінною від тієї, для якої воно існує.

Суд враховує, що заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права (ухвала Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 676/7346/15-к). Використання цього інституту прослідковується в практиці Конституційного Суду України, який вказав, що повторне звернення до КСУ тієї самої особи з клопотанням щодо перевірки того самого положення закону України на відповідність тим самим положенням Конституції України, свідчить про зловживання правом на подання конституційної скарги (ухвала Першої колегії суддів Першого сенату КСУ від 09 липня 2018 року № 213-1(І)/2018).

ЄСПЛ також оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви (ч. 3 ст. 35 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. До одного із випадків зловживання правом на подання заяви ЄСПЛ відносить подання явно сутяжницької заяви або такої, що позбавлена реальної мети. Так, вважається зловживанням той факт, коли заявник неодноразово подає до Суду сутяжницькі та явно необґрунтовані заяви, аналогічні заяві, яку він подавав раніше і яку вже було визнано неприйнятною (M. v. The United Kingdom; Philis v. Greese).

Колегія суддів не може погодитися з тим, що тимчасово перебуваючи в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» ОСОБА_4 подав своє клопотання про звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі в межах територіальної юрисдикції Ковпаківського районного суду м. Суми, оскільки переведення засудженого до слідчого ізолятору є вимушеним тимчасовим заходом для забезпечення оперативності та ефективності розгляду кримінального провадження та не свідчить про зміну місця відбування ним призначеного покарання.

Дії суду у разі, коли звернення подане з порушенням порядку, визначеного ч. 2 ст. 539 КПК України не регламентуються нормами чинного КПК України. Відповідно до висновку Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладеному в узагальненні судової практики розгляду судами деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків від 01.04.2017, у випадку недотримання суб`єктом звернення правил територіальної підсудності, визначеної у ст. 539 КПК, суд встановивши, що клопотання (подання) є не підсудним, з урахуванням положень ст. 539 КПК вправі прийняти рішення про повернення відповідного клопотання, що забезпечить право суб`єкта звернення на доступ до правосуддя до належного суду.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 2, 9 КПК щодо обов`язку суду неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, колегія суддів вважає, що зважаючи на те, що засуджений на даний час тимчасово знаходиться в ДУ «Сумський слідчий ізолятор», яка не є місцем відбування покарання засудженим і, відповідно ст. 11, 18 і 89 КВК, не виконує функції виправної колонії, а Ковпаківський районний суд м. Суми не є судом, в межах якого виконується вирок, а тому враховуючи положення ст. 7, ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає необхідним повернути клопотання/заяву особі, яка його подала з роз`ясненням засудженому ОСОБА_4 , що з вказаним клопотанням/заявою він має право звернутися до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 372, 537, 539 КПК, 72 КК України, суд,

постановив:

Клопотання засудженого Вироком Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 357, 70 КК до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який тимчасово утримується у ДУ «Сумський слідчий ізолятор» про вирішення питання під час виконання вироку повернути ОСОБА_4 внаслідок непідсудності справи Ковпаківському районному суду м. Суми.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_4 , що з вказаним клопотанням/заявою він має право звернутися до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом семи днів з дня оголошення, а для засудженого з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3