Номер провадження 1-кп/205/1124/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 серпня 2025 року місто Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши під час підготовчого судового засідання кримінальне провадження № 0000674 від 22 травня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.4, ст.190 ч.2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Новокодацького районного суду міста Дніпра перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.4, ст. 190 ч.2 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просила призначити судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту, вважаючи наявними для цього всі підстави, відповідно до КПК України. Відповідно до ст. 27 КПК України розгляд справи проводити у відкритих судових засіданнях.

Сторони кримінального провадження проти призначення судового розгляду не заперечували.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, додатково вивчивши у нарадчій кімнаті обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Дане кримінальне провадження підсудне Новокодацькому районному суду міста Дніпра відповідно до ст.ст. 32, 33, 34 КПК України.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 4-8 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України або зупинення провадження, не має.

Обвинувальний акт, затверджений прокурором, складено у відповідності до вимог ст.291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, відтак підстав для його повернення прокурору немає.

Угода в даному кримінальному провадженні станом на день проведення підготовчого судового засідання, не укладалась.

Під час підготовчого судового засідання прокурором було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , посилаючись на те, що ОСОБА_3 будучи раніше неодноразово судимим, знов обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину в період умовно-дострокового звільнення, ризики, які послужили підставою для обрання йому саме такого запобіжного заходу під час досудового розслідування не змінилися, окрім того, перебуваючи на свободі, останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення. Також враховуючи ті обставини, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні корисних кримінальних правопорушень відносно осіб похилого віку, просить суд не визначати розмір застави.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтримали клопотання прокурора, просили його задовольнити.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 . Наголошував що йому як захиснику не було вручено клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно його підзахисного. При цьому пояснив, що час для узгодження позиції з його підзахисним не потрібний, оскільки позиція з обвинуваченим ОСОБА_3 узгоджена заздалегідь. Клопотання вважає не обґрунтованим, ризики наведені прокурором не підтверджені. Вважає, що більш м`які запобіжні заходи зможуть забезпечити право слухняну поведінку його підзахисного.

Обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою отримав та ознайомився. Вирішення зазначеного питання покладає на розсуд суду. Заперечує проти клопотання прокурора з приводу не можливості застосування до нього запобіжного заходу у виді залогу, оскільки вважає його не обґрунтованим.

Суд, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку потерплих, обвинуваченого, його захисника, приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань, суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування .

Ухвалою слідчого судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 17 липня 2025 року, відносно ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави. Строк дії ухвали до 12 вересня 2025 року.

Розгляд справи до цієї дати не можливий.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини визначені в зазначеній статті.

Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі суспільну небезпечність злочину, які інкримінуються обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Також суд враховує вимоги ст.29 Конституції України ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до змісту ч.3 ст.199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Так, відповідно до ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Кримінальне провадження знаходиться на стадії підготовчого судового розгляду, який передує судовому розгляду, метою якого відповідно до глави 28 КПК України є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначеному прокурором в обвинувальному акті кримінальному правопорушенні за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом, що виключає можливість оцінки судом обґрунтованості обвинувачення. Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи клопотання, суд враховує що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років в період умовно дострокового звільнення отже суд виходить з того, що без застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою існує висока вірогідність переховування від суду, враховуючи тяжкість можливого покарання у разі доведення його вини в інкримінованому злочині. На думку суду, обвинувачений цілком усвідомлює суворість можливого покарання у разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, що слід визнати вагомим чинником існування ризиків порушення ним процесуальної поведінки під час судового розгляду провадження.

Також враховуючи стадію судового процесу, суд зазначає що справа по суті, ще не розглядалася, свідки не допитані, письмові докази не досліджені, у зв`язку з чим обвинувачений може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також суд враховує ті обставини, що перебування в лавах ЗСУ, не стало вагомим чинником який здатен утримати обвинуваченого від вчинення кримінального правопорушення, що свідчить про схильність обвинуваченого до порушення законослухняної поведінки.

Суд вважає, що продовження строку утримання під вартою обвинуваченого не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого підозрюваного, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Суд вирішуючи питання щодо визначення розміру застави, приймає до уваги оголошення воєнного стану в державі у зв`язку зі збройною агресією російської федерації. ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем, звільнений від відбуття покарання умовно достроково на підставі ст.. 81-1 КК України для проходження військової служби за контрактом, обвинувачується у ряді корисних злочинів, деякі з яких пов`язані з веденням в оману осіб похилого віку. Під час воєнного стану держава та цивільне населення і без цього страждає від військової агресії, а можливі дії обвинуваченого, створюють ще більшу напругу та несуть істотну шкоду правам людини і громадянина/громадянки, що сприяє ще більшій дестабілізації обстановки в місті та державі в цілому.

Таким чином враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе залишити розмір застави визначений слідчим суддею під час досудового розслідування в розмірі 50 прожиткових мінімумів, що дорівнює сумі 151 400,0 гривень, оскільки на думку суду, саме цей розмір здатний забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього обов`язків і не є завідомо непомірним для нього.

Окрім цього, застосовуючи до підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст.194 КПК України покласти на нього такі обов`язки: прибувати за першою вимогою до прокурора, суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; не спілкуватися зі свідками за даним кримінальним провадженням; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Враховуючи викладене, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, оскільки прокурор довів наявність ризиків, передбаченихст.177 КПК України, які не зменшились та у сукупності з іншими встановленими обставинами виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, суд вважає за можливе продовжити ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням строку у межах шістдесяти днів та визначенням розміру застави.

Керуючись ст.ст.110,177,182,183,369,371КПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000674 від 22 травня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 185 ч.4, 190 ч.2 КК України - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.185 ч.4, ст.190 ч.2 України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Дніпропетровська установа виконання покарань № 4» УДПтСУ в Дніпропетровській області строком на шістдесят діб тобто до 4 жовтня 2025 року .

Визначити ОСОБА_3 суму застави у розмірі 151 400 гривен, що дорівнює п`ятдесяти прожитковим мінімумам для працездатних осіб.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу протягом її дії.

В разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки:

1) прибувати за першою вимогою до прокурора, суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

4) не спілкуватися зі свідками за даним кримінальним провадженням;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 4 жовтня 2025 року.

Строк дії ухвали спливає 4 жовтня 2025 року.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.4, ст. 190 ч.2 КК України призначити до судового розгляду на 12 серпня 2025 року о 12-00 годині.

Справу розглядати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання викликати сторони кримінального провадження.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику.

Ухвала може бути оскаржена в частині обрання запобіжного заходу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Суддя : ОСОБА_1