Справа № 307/2852/25
Провадження №1-кс/307/564/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тячів заяву судді Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000775 від 19 грудня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 362 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_3 перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 362 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.

02 вересня 2025 року по вищезазначеному провадженні суддя ОСОБА_3 заявив самовідвід. Заяву мотивує тим, що з обвинуваченою ОСОБА_4 вони є знайомими та раніше перебували в дружніх стосунках, а також на даний час він перебуває в дружніх стосунках з її рідним братом ОСОБА_6 , а тому наявні визначені п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України обставини, які можуть викликати сумнів в його об`єктивності та неупередженості.

Прокурор в судове засідання не з`явився, згідно надісланої до суду заяви просив провести розгляд заяви про відвід судді без його участі.

Обвинувачений ОСОБА_5 , обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду заяви про самовідвід, про причини своєї неявки суду не повідомили.

Відповідно до вимог ст. 81 КПК України, участь учасників кримінального провадження в судовому засіданні при вирішенні питання про відвід не є обов`язковою.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі не прибуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши заяву судді Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_3 про самовідвід, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до ч.1 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності підстав, які викликають сумнів у його неупередженості.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 13.06.2007 "Про незалежність судової влади" передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості судді.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів (19.05.2006 року) передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи і в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: "Фей проти Австрії", "Ветштайн проти Швейцарії").

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру").

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства"). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії").

Беручи до уваги вищенаведене, а також те, що суддя ОСОБА_3 з обвинуваченою ОСОБА_4 є знайомими та раніше перебували в дружніх стосунках, а також на даний час суддя ОСОБА_3 перебуває в дружніх стосунках з її рідним братом ОСОБА_6 та з метою усунення виникнення будь-яких сумнівів в його об`єктивності та неупередженості під час розгляду кримінального правопорушення, суд вважає, що заява про самовідвід є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.76, 80-82, 372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву судді Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_3 про самовідвід від участі у розгляді кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 362 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України (справа № 307/2852/25, провадження № 1-кп/307/228/25) - задовольнити.

Матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 362 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України (справа № 307/2852/25, провадження № 1-кп/307/228/25) передати до канцелярії Тячівського районного суду Закарпатської області для вирішення питання про передачу на розгляд іншому судді в порядку, встановленому ч.3 ст.35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1