ПУЛИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/1540/24
Провадження № 1-кп/292/50/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року с-ще Пулини

Пулинського районного суду Житомирської області

Головуюча суддя ОСОБА_1

секретарі судових засідань: ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Пулини кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000250 від 25.08.2024 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м.Харків, зареєстрованого та проживаючого

АДРЕСА_1 , громадянина України,

одруженого, військовозобов"язаного, із загальною середньою освітою,

працюючого водієм АТ "Укргазвидобування" , пільг, інвалідності не має,

не судимого,

-за ч.1 ст.286, ч.1 ст.135 КК України,-

З участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_6

захисника потерпілої ОСОБА_7

У С Т А Н О В И В :

24 серпня 2024 року близько 14 год. 00 хв. водій ОСОБА_4 , керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN POLO», реєстраційний номер НОМЕР_1 на якому рухався по 190 км автодороги Київ-Чоп, поблизу повороту на с.Новини Житомирського району Житомирської області зі сторони м.Звягеля в напрямку м.Житомира.

Проїжджаючи вказану ділянку автодороги Київ-Чоп, поблизу повороту на с.Новини Житомирського району Житомирської області, водій ОСОБА_4 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, проявив небезпечність і нецважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог пунктів 12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, маючи технічну можливість запобігти наїзду з моменту виявлення перешкоди для руху, яку об"єктивно спроможний був виявити з місця водія, в момент виникнення небезпеки для руху, своєчасно не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу, не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам, внаслідок чого керованим ним транспортним засобом в лівій смузі свого руху, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка знаходилася на пішохідному переході проїзної частини автодороги.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді садна на лівому плечі, рани на правій гомілці, перелому нижньої третини правої малогомілкової кістки, забою нижніх часток обох легень та перелому клубкової кістки справа, які утворилися від дії тупих твердих предметів та відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху України, перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Крім того, одразу після наїзду на пішохода ОСОБА_6 , водій ОСОБА_4 , будучи причетним до скоєння даної дорожньо- транспортної пригоди, в порушення вимог пункту 2.10 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, не вжив усіх можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілій ОСОБА_6 , не викликав карету швидкої медичної допомоги, не відправив потерпілу до лікувального закладу, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган поліції, не вжив усіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, а натомість, з метою уникнення відповідальності за скоєне зник з місця пригоди, чим завідомо залишив без допомоги потерпілу ОСОБА_6 , яка перебувала у небезпечному для життя стані та була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпорадного стану, коли ОСОБА_4 сам поставив потерпілу у небезпечний для життя стан та був зобов`язаний і мав змогу надати потерпілій таку допомогу.

Скоєні ОСОБА_4 кримінальні правопорушення суд кваліфікує:

- за ст. 286 ч.1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження;

- за ст.135 ч.1 КК України, як завідомо залишення без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан, особою, яка мала змогу надати допомогу та сама поставила потерпілу в небезпечний для життя стан.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненому визнав повністю, щиро покаявся та надав суду показання про те, що 24 серпня 2024 року близько 14 год. 00 хв., він керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN POLO» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався ним по 190 км автодороги Київ-Чоп, поблизу повороту на с.Новини Житомирського району Житомирської області зі сторони м.Звягель в напрямку м.Житомира. На нерегульованому пішохідному переході проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінив дорожню обстановку та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка рухалась по пішохідному переході проїзної частини дороги. Після ДТП він не вжив усіх можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілій , не викликав карету швидкої медичної допомоги , не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду органи поліції ,оскільки був у шоковому стані та зник з місця пригоди.

Оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд вважає відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, обмежитись допитом лише обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого і визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з"ясував, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин і не має сумнівів у добровільності їх позицій та роз"яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За правилами ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Відповідно до ст. 12 КК України, обвинувачений вчинив злочини, які відноситься до категорії нетяжких.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та часткове добровільне відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Як особа обвинувачений ОСОБА_4 по місцю проживання та роботи характеризується позитивно, раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, частково відшкодував завдану потерпілій шкоду.

З урахуванням наведених вище обставин, думки потерпілої та її представника які не наполягають на призначенні суворого покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає ОСОБА_4 покарання в межах санкцій ч.1 ст. 286, ч.1 ст.135 КК України у вигляді обмеження волі, із застосуванням ч.1 ст. 70, ст.ст. 75,76 КК України.

Щодо застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Так, в судовому засіданні обвинувачений клопотав перед судом про незастосування додаткового покарання.

Суд враховує позицію учасників та надавши їй належну оцінку в сукупності з обставинами вчинення кримінального правопорушення, ступеню його тяжкості, наслідками та характеру порушень правил безпеки дорожнього руху, а саме грубого порушення вимог пунктів 12.3 та 18.1Правил дорожнього руху України, які знаходяться у причинному зв`язку із наслідками, що настали у вигляді заподіяння потерпілій середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, вважає, що додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю іншим особам через порушення ним правил дорожнього руху в майбутньому.

Суд вважає, що саме таке покарання буде справедливим, необхідним й достатнім для його виправлення, та попередження нових злочинів.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 05.09.2024, на транспортний засіб - автомобіль марки «VOLKSWAGEN POLO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , проживаючої по АДРЕСА_2 , скасувати.

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до ст. 126 КПК України, процесуальні витрати, які складаються з витрат за проведення: 1) судової експертизи №СЕ-19/106-24/13495-ІТ від 13.09.2024 в розмірі 3029,12 грн. ; 2) судової експертизи СЕ-19/106-24/13493-ІТ від 30.09.2024 в розмірі 3183,60 грн. (Отримувач: ГУК у Жит.Обл./ТГ м.Житомир/24060300; Банк отримувача: Казначейство України; Код ; Рахунок: UA0006797; Код класифікації доходів: 24060300), 3) судової автотехнічної експертизи №1065/24-25 від 25.11.2024 в розмірі 5679,60 грн. (Код, IBAN: UA1009135 в Жержказначейська Служба України м.Київ) підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

У кримінальному провадженні запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов в кримінальному провадженні, не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.286, ч.1 ст. 135 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.286 КК України- 2 (два) роки шість місяців обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік;

- за ч.1 ст. 135 КК України - 2 (два) роки обмеження волі.

Згідно ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів , шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання - 2 (два) роки шість місяців обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням і встановити іспитовий строк тривалістю - 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення: 1) судової експертизи №СЕ-19/106-24/13495-ІТ від 13.09.2024 в розмірі 3029,12 грн.; 2) судової експертизи СЕ-19/106-24/13493-ІТ від 30.09.2024 в розмірі 3183,60 грн. (Отримувач: ГУК у Жит.Обл./ТГ м.Житомир/24060300; Банк отримувача: Казначейство України; Код ; Рахунок: UA0006797; Код класифікації доходів: 24060300), 3) судової автотехнічної експертизи №1065/24-25 від 25.11.2024 в розмірі 5679,60 грн. (Код, IBAN: UA1009135 в Жержказначейська Служба України м.Київ).

Арешт, накладений на транспортний засіб - автомобіль марки «VOLKSWAGEN POLO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , проживаючої по АДРЕСА_2 , згідно ухвали слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 05.09.2024, скасувати.

Визнаний речовим доказому кримінальному провадженні:

- легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN POLO» реєстраційний номер НОМЕР_1 із механічними пошкодженнями передньої правої частини , який зберігається на спеціальному майданчику утримання автотранспорту ГУНП в Житомирській області , повернути власнику ОСОБА_8 ..

На вирок суду до Житомирського апеляційного суду через Пулинський районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1