Справа № 455/2114/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/344/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 10 березня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в тимчасових самовільно збудованих спорудах на території поблизу АДРЕСА_2 , непрацюючого, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк покарання ухвалено рахувати з моменту набрання вироком законної сили, зараховано строк попереднього ув`язнення, а саме з 29.08.2024 року по 10.03.2025 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Згідно ст. 75 Кримінального кодексу України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки. Згідно із статтею 76 Кримінального кодексу України покладено обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_7 тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, змінено на особисте зобов`язання та звільнено останнього з-під варти в залі суду, покладено обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Вирішено питання речових доказів, судових витрат та арештованого майна.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , 05 липня 2024 року, в період часу з 08:00 год по 13:00 год., в умовах воєнного стану, який оголошено згідно Указу Президента 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, Указом від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ, Указом від 06 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ, Указом від 01 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ, Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ, Указом від 06 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 08 листопада 2023 року № 3429-ІХ, Указом від 05 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року №3564-ІХ та Указом від 06 травня 2024 року № 271/2024, затвердженим Законом України від 08 травня 2024 року №3684-ІХ), свідомо ігноруючи вимоги воєнного стану в Україні, перебуваючи в селі Созань Самбірського району Львівської області, за попередньою змовою групою осіб із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, маючи спільний умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер свого діяння, шляхом злому навісного замка, проникли всередину господарського приміщення (майстерню), що за адресою АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_9 , звідки викрали алюмінієві деталі від автомобіля та мотоцикла вартістю 3 074 гривень, та мідні кабелі вартістю 9 010 гривень, чим заподіяли ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 12 084 гривень.

На вказаний вирок заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 10.03.2025 р. щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України змінити.

Виключити з вироку посилання на обчислення строку покарання ОСОБА_7 з моменту набрання вироком законної сили, зазначити, що іспитовий строк тривалістю 3 роки, встановлений ОСОБА_7 , слід обчислювати з часу проголошення вироку, тобто з 10.03.2025.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 10.03.2025 ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 5 роки за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі ст. 75 КК України та йому встановлено іспитовий термін - 3 роки.

З огляду на те, що ОСОБА_7 не відбуває покарання, а звільнений від його відбування на час дії іспитового строку, йому слід визначити початок обчислення іспитового строку, а не початок обчислення строку відбування покарання.

Усупереч наведеному, суд першої інстанції у вироку від 10.03.2025 зазначив, що строк покарання ОСОБА_10 слід рахувати з моменту набрання вироком законної сили, тоді як мав вказати, що іспитовий строк слід обраховувати з часу проголошення вироку, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь головуючого, виступ прокурора ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 дотримано не у повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за наведених у вироку суду обставин, та правильність кваліфікації його дій є вірним та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується.

Щодо призначеного судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання, то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Згідно з ч. 1 ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

У ч. 1 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України встановлено, що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Відповідні роз`яснення викладені у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими іспитовий строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст. 75 КК України.

З наведених положень вбачається, що в разі застосування ст. 75 КК України, особа не відбуває покарання, а звільняється від його відбування на час дії іспитового строку, який обчислюється з моменту проголошення вироку. Лише у разі невиконання особою обов`язків, встановлених судом, систематичного вчинення адміністративних правопорушень або вчинення нового кримінального правопорушення під час дії іспитового строку, є підставою для направлення засудженого для відбування покарання (ст. 78 КК України).

Як встановлено колегією суддів, ОСОБА_7 не відбуває покарання, а звільнений від його відбування на час дії іспитового строку, відтак доводи прокурора , викладені в апеляційній скарзі є підставними та ОСОБА_7 слід визначити початок обчислення іспитового строку, а не початок обчислення строку відбування покарання.

У відповідності до вимог ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого. У даному випадку становище обвинуваченого не погіршується.

Відтак, апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 слід задоволити. Вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 10 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України змінити та виключити з вироку посилання на обчислення строку покарання ОСОБА_7 з моменту набрання вироком законної сили, зазначивши, що іспитовий строк тривалістю 3 роки, встановлений ОСОБА_7 , слід обчислювати з часу проголошення вироку, тобто з 10.03.2025.

У решті вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 10 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України змінити.

Виключити з вироку посилання на обчислення строку покарання ОСОБА_7 з моменту набрання вироком законної сили, зазначивши, що іспитовий строк тривалістю 3 роки, встановлений ОСОБА_7 , слід обчислювати з часу проголошення вироку, тобто з 10.03.2025.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Касаційна скарга на рішення суду може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4