Справа № 202/242/25
Провадження № 1-кп/202/967/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпропетровська клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 , подане в рамках кримінального провадження, внесеного 29.07.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000873, у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перше Травня, Софіївського району Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,-

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Селидове Донецької області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Дніпропетровська, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду міста Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені 29.07.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000873, у відношенні ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 28 ч. 2 ст. 194 КК України.

У відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 на досудовому розслідуванні застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає, у зв`язку з чим, під час підготовчого судового засідання прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою у відношенні обвинуваченого. В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_6 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів. Підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від суду, також незаконно впливати на свідків. На даний час заявлені ризики не зменшились. Враховуючи, що строк тримання під вартою обвинуваченого спливає, просить суд продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Захисник та обвинувачений заперечували проти задоволення клопотання посилаючись на недоведеність ризиків. Просили відмовити у задоволенні клопотання.

Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, суд вважає клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

При вирішенні питання доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_6 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків.

Так, про наявність ризику переховуватись від суду, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Також, слідчий суддя вважає доведеним ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості обвинуваченого впливати на свідків у даному кримінальному провадженні. Вказаний ризик підтверджується тим, що обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення базується на показаннях потерпілих та свідків, тому він може одноосібно або за допомогою інших осіб, незаконно впливати на них, та шляхом погроз або умовлянь із застосуванням фізичного або психологічного впливу примусити останніх, щоб останні змінили свої показання, з метою уникнути кримінальної відповідальності.

При вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приймає до уваги, що ОСОБА_6 раніше не судимий, однак обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів та ці обставини свідчать про підвищену небезпеку протиправних дій останнього, що в свою чергу вказує на наявність ризиків передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_6 переховуватись від суду та, враховуючи зухвалість його дій, які йому інкримінуються, впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Зазначені ризики, на які посилається прокурор дійсно на даний час не зменшилися.

Суд також враховує доводи сторони захисту, викладені на користь обвинуваченого ОСОБА_6 , але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків.

З урахуванням існуючих ризиків та оцінюючи сукупність обставин, передбачених ст.178 КПК України, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний щодо обвинуваченого, може забезпечити їх належну процесуальну поведінку у майбутньому, та виконання покладених на них процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги наявність встановлених ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню та обвинуваченому ОСОБА_6 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання доведеним під час судового розгляду ризикам та не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Беручи до уваги з`ясовані судом обставини, вважаю за необхідне на підставі абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначити розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 178, 197, 314, 369, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 16 березня 2025 включно, без визначення розміру застави.

Ухвала суду діє по 16 березня 2025 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1