Справа № 479/1305/24
Провадження № 1-кп/484/283/25
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні клопотання

про доставлення обвинуваченого до обраного ним закладу охорони здоров`я

31 липня 2025 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

у відсутність потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 згідно заяв

за участю представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву захисника ОСОБА_5 про забезпечення права обвинуваченого на кваліфіковану медичну допомогу в межах кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_4 в наданому кримінальному провадженні обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. В даний час обвинувачений ОСОБА_4 утримується в Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор».

В судовому засіданні 31.07.2025 року захисник ОСОБА_5 подав заяву про забезпечення права обвинуваченого на кваліфіковану медичну допомогу шляхом негайного доставлення до закладу охорони здоров`я за його вибором, в якому просив зобов`язати уповноважених службових осіб ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» протягом 24 годин з моменту оголошення ухвали суду: організувати та забезпечити доставлення обвинуваченого ОСОБА_4 до обраного ним закладу охорони здоров`я (зокрема, Кропивницької обласної лікарні) чи іншого за його письмовою заявою; забезпечити проведення повного лабораторно-інструментального обстеження, зокрема МРТ/КТ головного мозку, ЕКГ, добового АТ-моніторингу та консультацій профільних фахівців; виконати та документально підтвердити призначення лікування; надати суду та стороні захисту письмовий звіт про виконання ухвали; попередити керівництво СІЗО про кримінальну відповідальність за умисне невиконання судового рішення.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_4 є хронічно хворою людиною зі встановленою інвалідністю ІІ групи. З 10.01.2025 року по теперішній час його стан здоров`я різко погіршується. В медичній частині ДУ «Кіровоградський слідчий ізолятор» відсутнє спеціалізоване обладнання та фахівці, що не дозволяє встановити точний діагноз та забезпечити належне лікування. Ігнорування скарг призвело до погіршення стану обвинуваченого і наявна реальна загроза його життю.

Обвинувачений підтримав заяву захисника, просив її задовольнити.

Прокурор та представник потерпілих в судовому засіданні зазначили, що не оспорюють право обвинуваченого на отримання належної медичної допомоги, однак заперечують проти того, щоб він самостійно обирав медичний заклад, тож вважали, що заява має бути задоволена частково.

Заслухавши думку присутніх учасників кримінального провадження, дослідивши додані до заяви захисника документи, суд приходить до висновку про те, що надана заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 49 Конституції України визначено, що держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування.

Статтею 6 Основ законодавства України про охорону здоров`я визначено, що кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає медичний догляд, який є необхідним для підтримання здоров`я людини.

Частиною 3 статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (далі Закон) визначено, що тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог Загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону забезпечення порядку тримання під вартою у місцях попереднього ув`язнення покладається на адміністрацію місць попереднього ув`язнення, яка діє відповідно до цього Закону та інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 6 Закону особи, які перебувають у місцях попереднього ув`язнення, мають обов`язки і права, встановлені законодавством для громадян України, з обмеженнями, що передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 11 цього Закону визначено, що медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 9 Закону передбачено, що особи, взяті під варту, мають право звертатися до Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань щодо встановлення факту та/або строку тримання в неналежних умовах з метою поновлення порушених прав та у разі незгоди з рішенням Комісії оскаржувати його в судовому порядку.

Статтею 21 Закону встановлено, що працівники місць попереднього ув`язнення в межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймають рішення і несуть за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність, у тому числі за невиконання або неналежне виконання обов`язків, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, порушення прав осіб, взятих під варту.

Відповідно до ст. 22 Закону нагляд за додержанням законів у місцях попереднього ув`язнення здійснюється прокурором шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Постанови і вказівки прокурорів щодо додержання встановлених законодавством порядку і умов тримання осіб, взятих під варту, підлягають обов`язковому виконанню адміністрацією місць попереднього ув`язнення.

Порядком організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі затвердженим Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України 15.08.2014 року № 1348/5/572, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.08.2014 року за № 990/25767 (з подальшими змінами і доповненнями) визначено, основні засади організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі та механізм взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України (далі - заклади охорони здоров`я ДКВС) із іншими закладами охорони здоров`я, які не належать до сфери управління Міністерства юстиції України (далі - інші заклади охорони здоров`я), міжрегіональними територіальними органами Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань, установами виконання покарань (далі - УВП), слідчими ізоляторами з питань надання медичної допомоги засудженим.

Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженим наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України 10.02.2012 року № 239/5/104, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.02.2012 року за № 212/20525 (з подальшими змінами і доповненнями) визначено взаємодію закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, а також орієнтовний перелік закладів охорони здоров`я для надання медичної допомоги особам, узятим під варту (далі - орієнтовний перелік), визначається Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннями (головними управліннями) охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та міжрегіональними управліннями з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з урахуванням спеціалізації закладів охорони здоров`я та наявності умов, які дозволяють забезпечити ізоляцію осіб, узятих під варту.

Відповідно до ч.1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

За принципом диспозитивності, визначеним статтею 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Аналіз наведених вище нормативно-правових актів свідчить про те, що вирішення поставлених захисником в наданій заяві питань не віднесено до повноважень суду, що розглядає справу по суті обвинувачення.

За таких обставин у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви захисника ОСОБА_5 про забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_4 на кваліфіковану медичну допомогу шляхом негайного доставлення до закладу охорони здоров`я за його вибором.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст. 392 КПК України.

СУДДЯ: