Справа №760/4606/25 1-кп/760/2726/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Києві клопотання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0003357 від 26.11.2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні №0003357 від 26.11.2024 року, яке відповідно до ухвали Солом`янського районного суду м. Києва було призначено до підготовчого судового засідання з викликом учасників кримінального провадження.

В підготовчому судовому засіданні підозрюваним ОСОБА_4 було заявлено клопотання про скасування арешту майна, який був накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва від 09.12.2024 року в справі №760/31183/24 на автомобіль «Toyota Camry», р.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 2012 року випуску.

Прокурор Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 частково підтримав клопотання підозрюваного ОСОБА_4 про скасування арешту майна.

Суд, дослідивши матеріали справи 760/4606/25, заслухавши позицію прокурора, підозрюваного, дійшов наступного висновку.

Згідно з ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, одним з яких, як відомо, в силу п.7 ч.2 ст.131 КПК України, є арешт майна.

Щодо суті клопотання підозрюваного ОСОБА_4 про скасування арешту майна, то суд виходить з чч.1, 4 ст.41 Конституції України, відповідно до яких кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Як встановлено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Виходячи з п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як передбачено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003357 від 26.11.2024 рокувідносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва в справі №760/31183/24 від 09.12.2024 року було накладено арешт на автомобіль «Toyota Camry», р.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 2012 року випуску.

Суд також ураховує, що згідно з абз.2 ч.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Також суд ураховує позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в його постанові від 15.05.2019 року в справі №372/2904/17-ц, яка полягає в тому, що право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу.

При цьому, особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, гарантованого ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як і інших визначених конвенцією прав, відповідно до ст.13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі (п.29).

Спеціальні підстави законного обмеження особи в реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання в право мирного володіння майном (п.31).

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження (п.35).

Так, вирішуючи питання про скасування арешту майна, суд зобов`язаний урахувати відповідну практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), в якій напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно суспільний інтерес; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям та з дотриманням принципу справедливої рівноваги. ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Виходячи з вищенаведених норм законодавства України, судової практики та встановлених фактичних обставин, зокрема часу вищевказаного арешту майна, завдань кримінального провадження, його стадії, суд дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту підлягає частковому задоволенню, дозволивши користування автомобілем «Toyota Camry», р.н. НОМЕР_1 , залишивши в силі заборону на відчуження та розпорядження даним автомобілем, внесення до нього будь-яких змін.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стст.42, 131, 132, 170, 174, 176 -178, 181, 331, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування арешту майна - задовольнити частково.

Частково скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва від 09.12.2024 року, справа №760/31183/24, на автомобіль «Toyota Camry», р.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 2012 року випуску, дозволивши користування автомобілем «Toyota Camry», р.н. НОМЕР_1 , залишивши в силі заборону на відчуження та розпорядження даним автомобілем, внесення до нього будь-яких змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1