Справа № 932/4264/25
Провадження № 1-кс/932/1787/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Краматорську ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Брусилів Коростишівського району Житомирської області, громадянина України, військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого,

підозрюваного за ч.4 ст.402 КК України,

в межах кримінального провадження №0013602 від 09.04.2025,

В С Т А Н О В И В :

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий зазначає, що 09.04.2025, перебуваючи на території тимчасового розташування підрозділу Військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 військовослужбовець ОСОБА_4 відмовився виконати бойове розпорядження командира стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 №68 від 08.04.2025.

У клопотанні зазначено, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру та щодо нього існують ризики, що передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчий вважає, що запобігти вказаним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому просить не визначати заставу.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, навів пояснення, аналогічні фабулі клопотання.

Підозрюваний зазначив що він відмовився виконати бойове розпорядження у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, а саме через підвищений артеріальний тиск. Вказав що після 09.04.2025 він залишався у Військовій частині НОМЕР_1 , виконував поставлені йому засідання, зокрема будував укріплення. Зазначив про готовність продовжувати служити, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Встановлені обставини.

Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, до реєстру 09.04.2025, за №0013602, внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч.4 ст.402 КК України.

В межах цього провадження 01.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.402 КК України.

Згідно повідомленої підозри, ОСОБА_4 підозрівається у тому, що він 09.04.2025, перебуваючи на території тимчасового розташування підрозділу Військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 відмовився виконати бойове розпорядження командира стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 №68 від 08.04.2025.

До клопотання долучено докази на підтвердження підозри, зокрема:

- витяг з бойового розпорядження;

- документи, які підтверджується статус ОСОБА_4 як військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 ;

- документи, які підтверджується повноваження ОСОБА_8 , як командира стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 ;

- протоколи допитів свідків військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 від 09.04.2025;

- протоколи проведення слідчого експерименту від 09.04.2025;

- довідки ВЛК про придатність ОСОБА_4 до військової служби від 26.03.2025 та від 28.04.2025.

У відповідності до довідки лікаря-ординатора Військової частини НОМЕР_1 від 09.04.2025 артеріальний тиск ОСОБА_4 становив 150/100 мм рт.ст, а згідно довідки терапевта станом на 22.04.2025 180/100 мм рт.ст.

Клопотання про застосування запобіжного заходу із додатками ОСОБА_9 отримав 01.05.2025.

Застосовані норми законодавства.

У відповідності до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне враження про причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

Ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого покарання. Оцінка такого ризику має проводитись з урахуванням ряду інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або свідчити про те, що вона маловірогідна і необхідність в застосуванні тримання під вартою відсутня («Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), 2005, § 106).

Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню правосуддя, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами («Бекчиєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), 2005, § 59).

Ризик здійснення тиску на свідків може бути визнано належною підставою на початкових стадіях провадження («Яжинський проти Польщі» (Jarzyсski v. Poland), 2005, § 43). Однак він не може ґрунтуватися лише на ймовірності суворого покарання, а повинен бути пов`язаний із конкретними фактами («Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) [ВП], 2017,§ 224).

Серйозність обвинувачення може слугувати для суду підставою для постановлення рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб ризик був явним, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, минулого особи та її характеристик («Клоот проти Бельгії» (Clooth v. Belgium), 1991, § 40).

Висновки.

Щодо підозри.

З врахуванням вищевказаних письмових доказів, що були додані до клопотання, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, приходить до висновку, що повідомлена ОСОБА_4 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України є обґрунтованою, а надані докази є вагомими

Щодо ризиків.

Ризик переховування обґрунтовується виключно тяжкістю покарання, яке загрожує підозрюваному.

Ризик незаконного впливу на свідків обґрунтовується наявністю впливу на свідків, які знаходяться з ним в одній військовій частині.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення можливістю самочинно залишити місце несення служби.

Ризик перешкоджання провадженню іншим чином обґрунтовується можливість втечі підозрюваного, впливу на свідків, зокрема й шляхом вчинення злочинів, а також можливістю самокалічення.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини вважаю, що одна лише тяжкість покарання, яке загрожує особі не є достатнім обґрунтуванням для застосування запобіжного заходу, тим більше, що від моменту ймовірного злочину до звернення до слідчого судді із клопотання про застосування запобіжного заходу минуло більше місяця.

Звертає на себе увагу те, що після 09.04.2025 (вчинення ймовірного злочину) та після 01.05.2025 (повідомлення про підозру та вручення клопотання) підозрюваний не реалізував жодного із заявлених ризиків.

Враховуючи факт військової служби підозрюваного як мінімум з січня 2023 року відсутні підстави вважати про його наміри самочинно залишити місце несення служби, чи вчинити інші дії спрямовано на ухилення від військової служби. Принаймні слідчий не навів жодної конкретної підстави, яка б дозволяла стверджувати про зворотне.

Окрім наведеного враховую також: тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному (позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років) залишає можливість для звільнення від відбування покарання з випробуванням; відсутність будь-яких інших претензій до підозрюваного; факт відсутності реалізації жодного із ризиків при відсутності будь яких запобіжних заходів; важливе значення кожного військовослужбовця для відсічі ворога.

Підсумовуючи усе викладене приходжу до переконання про відсутність жодного ризику, передбаченого ч.1 ст.177 КПК України, а відповідно про відсутність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

При цьому звертаю увагу слідчого та прокурора на те, що вони не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України (останнє речення ч.2 ст.177 КПК України).

Стурбованість викликає той факт, що сторона обвинувачення просить застосувати до найсуворіший запобіжний захід мотивуючи клопотання виключно загальними фразами, без врахування конкретних обставин злочину та характеристики підозрюваного.

При цьому, знаючи про вчинення ймовірного злочину ще 09.04.2025, зібравши в цей день усі, окрім висновку ВЛК від 28.04.2025, докази сторона обвинувачення не затримувала підозрюваного та не зверталася із клопотанням про застосування запобіжного заходу аж до 05.05.2025.

Більше того, підозрюваний повідомив про те, що з 09.04.2025 допомагає будувати фортифікаційні споруди та готовий до виконання бойових завдань.

З наведеного слідує висновок про те, що підстави для застосування запобіжного заходу є надуманими, клопотання є завідомо безпідставним, а його подання суперечить процесуальному закону та здоровому глузду.

На підставі вищевикладеного слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання відмовити.

Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора та слідчого.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 09.05.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1