04 вересня 2025 року
Справа № 646/7963/25
Провадження № 1-кс/646/2204/2025
УХВАЛА

іменем України

04.09.2025 року Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

та підозрюваної ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові клопотання старшого слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001982 від 12.08.2024 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Старовірівка Шевченківського району Харківської області, громадянки України, освіта вища, працюючої провідним спеціалістом ХОТЦК та СП, незаміжньої, не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

в с т а н о в и в:

03.09.2025 року старший слідчий звернулась до суду із клопотанням, погодженим із прокурором Великобурлуцького відділу Куп`янської окружної прокуратури Харківської області, в обґрунтування якого зазначила, що 24.02.2022 року військовослужбовці зс РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській та інших областях, і здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою змін меж території та державного кордону України всупереч порядку, встановленому Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб.

Воєнний стан на території України неодноразово продовжувався. Відтак, з 24.02.2022 року по теперішній час діє правовий режим воєнного стану на території України.

Відповідно до Закону України № 2265-IX від 22.05.2022 року «Про заборону пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії російської федерації як держави-терориста проти України, символіки воєнного вторгнення російського нацистського тоталітарного режиму в Україну» визначено, що російська федерація є державою-терористом, однією з цілей політичного режиму якої є геноцид Українського народу, фізичне знищення, масові вбивства громадян України, вчинення міжнародних злочинів проти цивільного населення, використання заборонених методів війни, руйнування цивільних об`єктів та об`єктів критичної інфраструктури, штучне створення гуманітарної катастрофи в Україні або окремих її регіонах.

Відповідно до п. 6 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» окупаційна адміністрація російської федерації - сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Відповідно до п. 7 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована російською федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Після незаконного вторгнення на територію України збройних сил РФ, тобто після 24.02.2022, у ОСОБА_5 виник кримінальний протиправний умисел, направлений на вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору, збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави - агресора з метою завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України для формування в населення окупованої частини території Куп`янського району Харківської області думки невідворотності встановлення та утвердження російської окупації частини території України, як єдиної законної влади на території Харківської області.

ОСОБА_5 як громадянка України, відповідно до вимог ст. 68 Конституції України, зобов`язана неухильно додержуватися Конституції України та законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів.

Проте, всупереч указаним правовим нормам, після повної окупації міста Куп`янськ і частини території Куп`янського району Харківської області військовослужбовцями збройних сил РФ, ОСОБА_5 , маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, а відтак усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, водночас підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, у тому числі щодо подальшого розвитку України, виходячи з геополітичних інтересів РФ, які передбачають перебування України у сфері її впливу, а також з корисливих мотивів та хибного почуття кар`єризму, у невстановлений з об`єктивних причин досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.06.2022 року, вирішила використати факт встановлення окупаційної влади на території Куп`янського району Харківської області у своїх особистих інтересах, та з власної ініціативи, добровільно зайняла посаду в незаконному органі влади окупаційної адміністрації держави-агресора - «Временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области», а саме посаду: «исполняющей обязанности директора ООО «УК» «КомєнергоКупянск» Временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области.

На посаду в незаконному органі влади окупаційної адміністрації держави-агресора призначено наказом так званого «и.о. главы Временной - гражданскойадминистрации Купянского района Харьковской области».

Пізніше, у зв`язку зі зміною назви окупаційної адміністрації та її керівництва ОСОБА_5 наказом від 27.06.2022 року № 98/лс призначена на посаду так званого «исполняющей обязанности директора Комунального предприятия «КомЭнергоКупянск» Временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области.

Так, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, сел. Ківшарівка, ЖКП 2, зайняла посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області, де виконувала наступні функціональні обов`язки: організовувала та несла повну відповідальність за діяльність підприємства, затверджувала заявки на фінансування підприємства з бюджету так званої «Временной-гражданской администрации Купянского района Харьковской области», складала та підписувала штатний розпис персоналу комунального підприємства, відомості про нарахування заробітної плати в російських рублях, направляла запити так званому голові «Временной-гражданской администрации Купянского района Харьковской области», складала звіти та аналітичні записки, мала у своєму підпорядкування підлеглих, а також виконувала інші обов`язки під час керівництва підприємством.

03.09.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111- 1 КК України.

Під час досудового розслідування були зібрані докази, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Посилаючись на тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України старший слідчий просила застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.

У судовому засіданні підозрювана пояснила, що покази дає добровільно, до неї не застосовувалось насильство. Вказала, що підозра є необґрунтованою, а ризики безпідставні. Просила відмовити у задоволенні вказаного клопотання старшого слідчого та не обирати їй запобіжний захід у виді тримання під вартою. Зазначила, що під час окупації проживала у с. Ківшарівка Куп`янського району. Розуміла, що територія Куп`янського району перебувала під окупацією РФ, оскільки скрізь була військова техніка та солдати РФ. Вона не мала можливості виїхати з окупованої території, так як не мала для цього коштів. Збори колективу обрали її на посаду керівника ТОВ «КомЭнергоКупянск» Временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области, керувала вказаним підприємством. Отримувала грошові виплати як працівник цього підприємства. На теперішній час її дочка проживає у РФ. Вона має місце проживання у м. Харкові, доглядає за дорослим онуком, який навчається у вищому навчальному закладі.

Захисник, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та недостатньо обґрунтовану підозру, просила відмовити у задоволенні клопотання та не обирати відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу. Зазначила, що її підзахисна фактично не переховувався від органів досудового розслідування, має місце проживання у м. Харкові, вона здійснює догляд за дорослим онуком.

Вислухавши пояснення сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, слідчий суддя приходить до наступного.

В провадженні СВ Куп`янського РВП Головного управління Національної поліції в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 00016982 від 12.08.2024 року, попередня кваліфікація ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

Даними витягу з ЄРДР від 12.08.2024 року, кримінальне провадження № 0001982 правова кваліфікація ч. 5 ст. 111-1 КК України; даними документів, що підтверджують колабораційну діяльність ОСОБА_5 (пояснительная записка № 168/01 от 11.07.2022 года, штатные расписания ООО «Управляющая компания «Комєнерго-Купянск», заявка на финансирование ООО «УК «Комэнерго-Купянск», ведомость начисления заработной платы ООО «УК «Комэнерго-Купянск» за период с 20.06.2022 года по 30.06.2022 года, приказ и.о. главы временной гражданской администрации Купянського района № 98/лс от 27.06.2022 года о назначении ОСОБА_5 на должность и.о. директора КП «КомЭнерго-Купянск», штатное расписание КП «Комэнерго-Купянск» по состоянию на 01.08.2022 год, письма ОСОБА_5 на имя и.о. начальника УЖКХ ВГА Купянского района Харьковской области № 184/01 от 04.08.2022 года, № 192/01 от 10.08.2022 года, № 206/01 от 18.08.2022 года , приказ и.о. главы временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области ОСОБА_7 № 101/лс от 20.06.2022 года о назначении ОСОБА_5 на должность и.о. директора ООО «УК «Комэнерго-Купянск» временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области), даними протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 09.05.2025 року, даними протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 09.05.2025 року, даними протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 09.05.2025 року, даними протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.05.2025 року, даними протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 24.07.2025 року, даними протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 31.07.2025 року, даними протоколу огляду документів від 01.09.2025 року, даними протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.07.2025 року та від 31.07.2025 року.

При цьому слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з ст. 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Щодо доводів сторони захисту про недостатню обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» № № 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини, як на те посилається сторона обвинувачення, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваної запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що надані стороною кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати розгляду кримінального провадження або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, з позбавленням обіймати певні посади або займатися певної діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора, що тяжкість інкримінованого підозрюваній злочину є вагомим доводом, що збільшує ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

При цьому слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому лише тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

Крім того, як зазначив прокурор, підозрювана є обізнаною про частину зібраних доказів, у тому числі свідків, показання яких можуть підтверджувати її вину у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Разом із цим, ознайомившись із протоколами допитів встановлених досудовим розслідуванням свідків, підозрювана обізнана як про їх персональні данні, так і про зміст наданих ними показань на стадії досудового розслідування.

Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони підозрюваної на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Таким чином, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування не доведено існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки слідчим належно не обґрунтовано, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що остання раніше притягалась до кримінальної відповідальності.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Дійсно, як встановлено під час розгляду клопотання, ОСОБА_5 раніше не судима, має вищу освіту, місце проживання у м. Харкові, до 04.09.2025 року включно місце роботи. Разом з тим, слідчий суддя не вважає ці доводи такими, що переважають існування ризиків, існування яких встановлено під час розгляду клопотання. Належних та допустимих доказів про неможливість перебування ОСОБА_5 в умовах СІЗО за станом здоров`я, станом на час розгляду клопотання, слідчому судді не надано.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Враховуючи існування доведених прокурором ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів щодо обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 умисного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує їй в разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає їй запобіжний захід у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 31.10.2025 року включно.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті.

Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч. ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання його під вартою, оскільки останню повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, що дає підставу не застосовувати до підозрюваної інших запобіжних заходів в період дії воєнного стану.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 372, 395 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001982 від 12.08.2024 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 31.10.2025 року включно, без визначення застави.

Зобов`язати старшого слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 негайно повідомити близького родича підозрюваної ОСОБА_5 про тримання під вартою останньої.

Встановити строк дії ухвали до 31.10.2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 , в той же строк, але з моменту вручення їй копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя