УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2025 Справа №607/19376/21 Провадження №1-кп/607/704/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , у м.Тернополі в залі суду під час розгляду кримінального провадження №0000023, стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.367 КК України,-

встановив:

Прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про надання доступу стороні обвинувачення до матеріалів адміністративної справи ЄУН -500/2567/22 від 11.08.2022 року, які знаходяться в архіві Тернопільського окружного адміністративного суду за адресою м.Тернопіліь вул.Грушевського, 6. У клопотанні зазначено: «Згідно з обвинуваченням ОСОБА_4 , будучи начальником Тернопільського ОУ ЛМГ в порушення вимог ст.86, 89, 90, 91 ЛК України, п.1, 3, 4, 6, 7 Положення про Державне агенство лісових ресурсів України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2014 року №521, п.1, 3, 4, 10, 11, 13 Порложення про обласні управління лісового та мисливського господарства Державного агенства лісових ресурсів України, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 21.03.2012 року №134, п.1, 3, 4, 4.29, 4.40, 4.41 Положення про Тернопільське обласне управління лісового та мисливського господарства, затвердженого наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 12.11.2012 № 409, п.п. 1, 4, 7 Положення про державну лісову охорону, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2009 №976, не організував та не забезпечив виконання Управлінням вимог ст..100 ЛК України, ст. ст. 9-1 та ст. 26 Закону України «Про природно заповідний фонд України», не передбачив можливості настання суспільно небезпечних наслідків своєї бездіяльності, хоча в силу своїх обов`язків та професійних навиків повинен був і міг їх передбачити, як наслідок не забезпечив охорону лісів підприємств, установ і організацій, що належать до сфери управління Тернопільського ОУ ЛМГ від незаконних рубок та не припинив незаконну рубку в межах території об`єктів природно-заповідного фонду, а саме лісового заказника загальнодержавного значення «Суразька дача», національного парку «Кременецькі гори», ботанічного заказнику загальнодержавного значення «Яблунівський», ботанічного заказнику загальнодержавного значення «Дача Галілея» та національного парку «Дністровський каньйон» в межах територій ДП «Кременецьке лісове господарство», ДП «Чортківське лісове господарство» та ДП «Бучацьке лісове господарство», у зв`язку з чим, державним інтересам завдано збитків на загальну суму 2 128 535 грн., що більше як у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто спричинено тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам у сфері охорони, відтворення, сталого і раціонального використання лісових ресурсів. Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч.2 ст.367 КК України. Службова недбалість належить до злочинів з матеріальним складом, який визначається з моменту заподіяння тяжких наслідків. В судовому засіданні 04.03.2024 року сторона захисту подала як доказ законності дій обвинуваченого ОСОБА_4 рішення адміністративного суду першої інстанції у справі №500/2567/22 від 11.08.2022 року. Згідно із змістом даного судового рішення, судом відмовлено заявнику ОСОБА_6 у задоволені позовних вимог та визнано законною бездіяльність Тернопільського обласного управління лісового та мисливського господарства, яке очолював ОСОБА_4 , щодо не проведення організації та незабезпечення виконання вимог ст. 100 Лісового кодексу України, ст. 9-1 та ст.26 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», не забезпечення охорони лісів підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Тернопільського обласного управління лісового та мисливського господарства від незаконних рубок на наступних територіях: на території Копичинецького лісництва ДП "Чортківське лісове господарство" у кварталі 47 виділ 5 на площі 11 га без врахування категорії режимної території зі спеціальним природоохоронним статусом ботанічний заказник загальнодержавного значення "Яблунівський", на території Улашківського лісництва ДП "Чортківське лісове господарство" у кварталі 48 виділ 18 на площі 3,2 га без урахування категорії режимної території зі спеціальним природним статусом лісовий заказник загальнодержавного значення "Дача Галілея", на території Суразького лісництва ДП " Кременецьке лісове господарство" у кварталі 155 виділ 5 на площі 1,8 га, на території Національного природного парку "Дністровський каньйон". Також, суд визнав законною бездіяльність Тернопільського обласного управління лісового та мисливського господарства, яке очолював ОСОБА_4 щодо не припинення незаконної рубки на наступних територіях: на території Копичинецького лісництва ДП "Чортківське лісове господарство" у кварталі 47 виділ 5 на площі 11 га без врахування категорії режимної території зі спеціальним природоохоронним статусом ботанічний заказник загальнодержавного значення "Яблунівський", на території Улашківського лісництва ДП "Чортківське лісове господарство" у кварталі 48 виділ 18 на площі 3,2 га без урахування категорії режимної території зі спеціальним природним статусом лісовий заказник загальнодержавного значення "Дача Галілея", на території Суразького лісництва ДП " Кременецьке лісове господарство" у кварталі 155 виділ 5 на площі 1,8 га, на території Національного природного парку "Дністровський каньйон", - відмовити. Вказаним судовим рішенням сторона захисту намагається обґрунтувати свою позицію про невинуватість через відсутність в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення та спростувати докази подані стороною обвинувачення. В свою чергу сторона обвинувачення подала заперечення проти прийняття судом вказаного доказу мотивуючи тим, що рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/2567/22 від 11.08.2022 року є неналежним та недопустимим доказом, який стороною захисту отриманий та поданий в судовому провадженні з порушенням порядку і процедури, визначеної кримінальним процесуальним законом. Проте письмові заперечення прокурора судом не взяті до уваги та вказане рішення адміністративного суду долучено до матеріалів судової справи. З`ясовано, що розгляд адміністративної справи та дане рішення ухвалено адміністративним судом під час розгляду судом І інстанції справи за обвинуваченням ОСОБА_4 . Судове засідання в цій справі проведено без участі позивача та без залучення прокурора. Проте, її розгляд здійснено адміністративним судом з участю обвинуваченого ОСОБА_4 , який надавав в ній свої показання та докази, що лягли в основу прийнятого судом рішення про законність бездіяльності останнього під час рубки дерев. Також, сторона захисту за клопотанням прокурора відмовилася надати в суд матеріали адміністративного позову та докази, якими позивач обґрунтував свої вимоги та законність підстав звернення, а суд - висновки. Разом з цим, сторона захисту відмовилася забезпечити участь як свідка позивача ОСОБА_6 під час розгляду судом кримінального провадження, повідомити повністю установчі дані вказаної особи, зокрема дата народження та місце її проживання. Прокурор звернувся із відповідним клопотанням про виклик та допит в судовому засіданні позивача у справі ОСОБА_6 як свідка з питань відомих йому обставин бездіяльності ОСОБА_4 , поданої позовної заяви та наданих для її задоволення на дослідження доказів та обґрунтувань, яке судом залишено без задоволення. Проте, свідок ОСОБА_6 в суд не з`явився. Вказані обставини викликають сумнів в законності та належності здобуття стороною захисту даного доказу. Згідно інформації начальника Третього оперативного відділу Територіального управління ДБР розташованого в м. Львові № 12-32/10415вих.- 24 від 29.03.2024 встановити особу ОСОБА_6 та забезпечити його прибуття як свідка не представляється можливим через відсутність повних установчих даних вказаної особи, зокрема дата народження та місце проживання. У випадку надання вказаної інформації оперативними працівниками відділу будуть вжиті заходи із забезпечення прибуття вказаної особи для надання показань у справі (лист додається). Надалі прокурор звернувся із відповідним запитом до адміністративного суду, однак отримав його відмову у ознайомленні з матеріалами адміністративної справи та доказами на підставі яких здійснено розгляд та постановлено висновки, обґрунтовано рішення про законність дій обвинуваченого. Прийняте рішення адміністративний суд в листі №07- 06/2205/24 від 28.03.2024 мотивував тим, що прокуратура не є стороною у цій справі (лист додається). Вказані обставини сіють сумнів у законності висунутого обвинувачення в розумінні стандарту його доведення поза розумним сумнівом, проте, водночас приховування стороною захисту від сторони обвинувачення інформації щодо усіх деталей виникнення відносин, які призвели до необхідності вирішення спору адміністративним судому у даному випадку перешкоджають державному обвинувачу у належному виконанні його обов`язків щодо підтримання обвинувачення і таким чином порушують баланс рівності учасників процесу. З огляду на наведене, обвинувач за таких обставин позбавлений можливості належно оцінити цей доказ для обґрунтування своєї позиції щодо його належності чи неналежності, допустимості чи недопустимості перед судом першої інстанції і прийняття прокурором як державним обвинувачем законного рішення при висловленні своєї позиції в дебатах. У попередньому судовому засіданні мною заявлялося клопотання про надання необхідного часу для підготовки клопотання про призначення додаткової інженерно-екологічної експертизи. Проте, оцінюючи дослідженні судом докази, у тому числі і судове рішення, яке відкрито та подано стороною захисту у судовому засіданні у процесі розгляду вказаного обвинувального акту, таке призначення вказаної експертизи на даному етапі не сприятиме виконанню завдань кримінального провадження, оскільки залишаються не дослідженими правові причини ухвалення адміністративним судом рішення, на яке опирається сторона захисту, хоча, як слушно звертає увагу у своїй практиці Верховний Суд, що при дослідженні доказу необхідно оцінювати і правові підстави його здобуття та отримання. Таким чином, під час судового розгляду виникла необхідність у перевірці обставин, які мають істотне значення для даного кримінального провадження щодо доведення чи спростування вини обвинуваченого ОСОБА_4 , шляхом проведення доступу до матеріалів адміністративної справи №500/2567/22 від 11.08.2022 року, зокрема доказів на яких грунтуються висновки суду, в тому числі експертиз, що знаходяться в архіві Тернопільського окружного адміністративного суду за адресою м. Тернопіль, вул. Грушевського,6., та встановлення установчих даних позивача ОСОБА_6 для його допиту в судовому засіданні як свідка. Вказані обставини не можуть бути встановлені та перевірені іншим шляхом ».

На підставі ст.350 КПК України клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Захисник ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання, пояснивши, що сторона захисту та сторона обвинувачення є вільними в поданні суду доказів. Суд, через призму належності та допустимості оцінює надані сторонами докази, в тому числі судове рішення яке просить витребувати прокурор. Тобто це прерогатива суду. Саме суд має право приймати рішення щодо належності та допустимості доказів в нарадчій кімнаті. При цьому, мотиви якими керувався суд, зазначені у самому рішенні, яке просить витребувати прокурор. Вказане рішення міститься у єдиному державному реєстрі судових рішень та доступ до нього не обмежений. Судом не призначалось жодних експертиз в межах розгляду судової справи, яку просить витребувати прокурор. При розгляді даної справи суд лише проводив аналіз нормативно-правових актів. Щодо неможливості допиту в якості свідка ОСОБА_6 зазначив, що сторона захисту не була позбавлена можливості встановити місце знаходження даного свідка, з метою забезпечення його явки в судове засідання. Прокурором не було вжито жодних заходів, з метою з`ясування місця перебування вказаного свідка у м.Тернополі чи в межах Тернопільської області.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення клопотання та пояснив, що прокурор не був позбавлений можливості встановити місцезнаходження свідка ОСОБА_6 та забезпечити його явку в судове засідання. Прокурор посилається на недопустимість і неналежність доказу - рішення Тернопільського окружного суду Тернопільської області, але треба було доводити свою позицію в межах розгляду справи в адміністративному суді, а не під час розгляду справи в порядку кримінального судочинства.

З матеріалів судового провадження вбачається, що стороною захисту надано рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року у справі №500/2567/22, як доказ невинуватості обвинуваченого ОСОБА_4 , для долучення до судового провадження .

Із змісту клопотання прокурора ОСОБА_3 вбачається, що рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/2567/22 від 11.08.2022 року є неналежним та недопустимим доказом.

Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права. Однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Отже, сторона захисту реалізувала свої право збирати і подавати суду докази, в порядку передбаченому ч.3 ст.93 КПК України.

Заперечення прокурора ОСОБА_3 щодо належності і допустимості цього доказу суд вирішує в під час їх оцінки в нарадчій кімнаті, ухвалюючи судове рішення, як визначено ч.1 ст.89 КПК України.

В клопотанні прокурор ОСОБА_3 зазначила про необхідність допиту свідка ОСОБА_6 .

На підставі ст.23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним і неупередженим судом.

Проте, сторона обвинувачення не забезпечила присутність під час судового розгляду свідка обвинувачення ОСОБА_6 .

В порядку передбаченому ч.2 ст.327 КПК України прибуття в суд свідка забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про його виклик. Суд сприяє сторонам кримінального провадження у забезпеченні явки зазначених осіб шляхом здійснення судового виклику.

Суд сприяв стороні обвинувачення у забезпеченні явки цього свідка шляхом виклику і навіть кілька разів відкладав судові засідання, надаючи можливість прокурору ОСОБА_3 забезпечити явку свідка ОСОБА_6 до суду.

Сторона обвинувачення не забезпечивала прибуття свідка ОСОБА_6 до суду, посилаючись на об`єктивні причини, зокрема, що він знаходиться за межами України. Оскільки, сторона обвинувачення протягом тривалого часу не забезпечила присутність під час судового розгляду свідка ОСОБА_6 , в тому числі дистанційно в режимі відеоконференції, питання щодо неможливості його допиту вирішено відповідно до положень ч.3 ст.97 КПК України.

На підставі ст.333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії.

Отже, в контексті цього закону суд вправі, а не зобовязаний приймати рішення про надання доручення органу досудового розслідування щодо проведення певних слідчих (розшукових) дій.

Враховуючи, що свідок ОСОБА_6 знаходиться за межами України, забезпечити його прибуття до суду та здійснити його допит дистанційно в режимі відеоконференції неможливо, з метою не допущення затягування строків розгляду кримінального провадження, враховуючи, що обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження можуть бути встановлені або перевірені шляхом ознайомлення із рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року у справі №500/2567/22, яке набрало законної сили 15 вересня 2022 року, в задоволенні клопотання прокурора про надання доступу до матеріалів адміністративної справи №500/2567/22, що знаходяться в архіві Тернопільського окружного адміністративного суду за адресою м.Тернопіль вул.Грушевського, 6, необхідно відмовити.

Керуючись ст.129 Конституції України, статями 333, 350 КПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про надання доступу стороні обвинувачення до матеріалів адміністративної справи ЄУН -500/2567/22 від 11.08.2022 року, які знаходяться в архіві Тернопільського окружного адміністративного суду за адресою м.Тернопіліь вул.Грушевського, 6, відмовити.

Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Cуддя ОСОБА_1