УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року

м. Київ

справа № 161/21615/23

провадження № 51-2923ск25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 жовтня 2024 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 30 квітня 2025 року щодо ОСОБА_5 .

Обставини справи

1. Оскарженим вироком ОСОБА_5 засуджено за частиною 3 статті 307 Кримінального кодексу України (КК) до позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців з конфіскацією майна.

2. Суд визнав доведеним, що за обставин, детально викладених у вироку, засуджений у невстановленої досудовим розслідуванням особи незаконно придбав психотропні речовини, обіг яких обмежено - амфетамін масою 0,0652 г та метамфетамін масою 0,0033 г, наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс масою 11,2585 г та особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP масою 20,7901 г в особливо великому розмірі, які зберігав з метою збуту за місцем свого проживання, де вони були виявлені та вилучені працівниками поліції під час обшуку 07 вересня 2023 року.

3. Апеляційний суд оскарженою ухвалою залишив вирок без зміни.

Доводи касаційної скарги

4. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на пункти 1, 2 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (КПК) просить скасувати оскаржені рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

5. Він стверджує, що районний суд неправомірно застосував статтю 97 (КПК) в частині визнання недопустимими показань свідка ОСОБА_6 .

6. Крім цього, зазначає, що судами попередніх інстанцій не оцінено в повному об`ємі показання засудженого та свідка ОСОБА_6 та не застосовано частину 3 статті 309 КК.

Оцінка суду

7. Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані судові рішення, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

8. За правилами частини 2 статті 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

9. Відповідно до вимог статті 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, встановлених цим Кодексом, а обґрунтованим - рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

10. Згідно з положеннями статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

11. Попри те, що сторона захисту посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, суть доводів її касаційної скарги фактично зводиться до незгоди з наданою судами першої та апеляційної інстанції оцінкою доказів у справі та, відповідно, встановленими судами фактичними обставинами, що, виходячи із вимог статті 433 КПК, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

12. Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_5

у вчиненні інкримінованого йому злочину зроблено на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, зокрема показань свідка ОСОБА_7 , протоколів обшуку та оглядів, висновків експертиз, яким районний суд надав відповідну оцінку з наведенням належної аргументації у мотивувальній частині вироку, врахувавши розмір та кількість вилучених у засудженого наркотичних засобів та психотропних речовин, спосіб їх пакування.

14. Також суд першої інстанції у вироку визнав показання свідка ОСОБА_6 недопустимим доказами, обґрунтувавши свій висновок тим, що такі показання є показаннями з чужих слів, стосовно пояснень іншої особи.

15. Таким чином, дослідивши всебічно, повно та неупереджено всі обставини кримінального провадження та оцінивши докази з урахуванням вимог частини 1

статті 94 КПК, місцевий суд дійшов переконливого висновку, що надані стороною обвинувачення докази є належними, допустимими, достатніми та у своїй сукупності доводять вину засудженого у вчиненні інкримінованого злочину.

16. Апеляційний суд, переглядаючи вирок за апеляційною скаргою сторони захисту, погодився з висновком суду першої інстанції щодо кваліфікації дій засудженого, доведеності його винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину та відсутності підстав для кваліфікації його дій за частиною 3 статті 309 КК. Доводи касаційної скарги не дають підстав ставити під сумнів правильність висновків судів попередніх інстанцій.

17. Скарга захисника, по суті стосується незгоди з оцінкою судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи. Однак така незгода з висновками судів, зробленими на підставі досліджених доказів, не є свідченням порушення ними процесуального закону. Будь-яких інших доводів щодо порушення норм матеріального чи процесуального права в скарзі не наведено.

18. З огляду на викладене, касаційна скарга та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення.

Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 жовтня 2024 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 30 квітня 2025 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3