Справа № 167/425/24
Номер провадження 1-во/167/2/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 про виправлення описки в ухвалі Рожищенського районного суду Волинської області від 07.01.2025 року у справі № 167/425/24,

за участі:

неповнолітнього ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

представника Служби у справах дітей Рожищенської міської ради ОСОБА_7 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

31.03.2025 року адвокат ОСОБА_3 , як представник потерпілого ОСОБА_8 , звернувся в суд із клопотанням про виправлення описки в ухвалі Рожищенського районного суду Волинської області від 07.01.2025 року у справі № 167/425/24, мотивуючи свої вимоги тим, що ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 07.01.2025 року задоволено клопотання прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_9 про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000203 від 01.03.2024 року щодо неповнолітнього ОСОБА_4 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, та визнано, що неповнолітній ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 105 КК України застосовано до неповнолітнього ОСОБА_4 примусовий захід виховного характеру у виді застереження, оголосивши йому осуд, та роз`яснено наслідки його протиправних дій, а саме: спричинення потерпілому матеріальних збитків в зв`язку з таємним викрадення чужого майна, вчиненому з проникненням в інше приміщення, в умовах воєнного стану. Вирішено питання речових доказів.

Згідно ч.ч. 9, 10 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Під час вирішення питання щодо спеціальної конфіскації насамперед має бути вирішене питання про повернення грошей, цінностей та іншого майна власнику (законному володільцю) та/або про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) грошей, цінностей та іншого майна знав про їх незаконне походження та/або використання. У разі відсутності у винної особи майна, на яке може бути звернене стягнення, крім майна, яке підлягає спеціальній конфіскації, збитки, завдані потерпілому, цивільному позивачу, відшкодовуються за рахунок коштів від реалізації конфіскованого майна, а частина, що залишилася, переходить у власність держави.

Потерпілий вважає, що в даній ухвалі суду було допущено описку, яку представник потерпілого просить виправити, виклавши резолютивну частину ухвали щодо вирішення питання речових доказів в такій редакції:

«- мобільний телефон марки «IPhone 14», чорного кольору з силіконовим чохлом, номер моделі MPUF3HN/A, серійний номер НОМЕР_1 , з сім-карткою оператора Київстар з номером НОМЕР_2 , ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , зарядний кабель білого кольору без блоку живлення, коробка з-під мобільного телефону білого кольору, з наявними написами на боковій стороні коробки: «14128 Midnight new», ІМЕІ: НОМЕР_3 , а також ключ запалювання мотоцикла чорного кольору з металевим стержнем сірого кольору, які поміщено до спецпакетів та передано на відповідальне зберігання в камеру схову речових доказів ВП №1 (м. Ківерці) ЛРУП ГУНП у Волинській області конфіскувати. Виручені від реалізації кошти скерувати потерпілому ОСОБА_8 .

- мотоцикл марки «Lifan» сірого кольору, номер кузова НОМЕР_5 , який поміщено на відповідальне зберігання на арешт майданчик, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 конфіскувати. Виручені від реалізації кошти скерувати потерпілому ОСОБА_8 ».

В судове засідання не з`явилися прокурор, потерпілий, представник ювенальної превенції, хоча були вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи. Суд ухвалив: розгляд клопотання проводити у відсутності учасників, що не з`явилися, згідно ч. 2 ст. 379 КПК України

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні своє клопотання підтримав з підстав, наведених у ньому та просив задовольнити.

Інші учасники судового провадження, присутні в судовому засіданні, при вирішенні клопотання поклалися на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_9 протягом 23 квітня 2025 року подав два клопотання про розгляд справи у його відсутності. Також в першому клопотанні прокурор просить у задоволенні клопотання відмовити, а в другому щодо задоволення клопотання адвоката не заперечує.

Заслухавши адвоката ОСОБА_3 та інших учасників судового провадження, які присутні в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи в частині розгляду клопотання, суд зазначає наступне.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 07.01.2025 року задоволено клопотання прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_9 про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000203 від 01.03.2024 року щодо неповнолітнього ОСОБА_4 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, та визнано, що неповнолітній ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 105 КК України застосовано до неповнолітнього ОСОБА_4 примусовий захід виховного характеру у виді застереження, оголошено йому осуд, та роз`яснено наслідки його протиправних дій, а саме: спричинення потерпілому матеріальних збитків в зв`язку з таємним викрадення чужого майна, вчиненому з проникненням в інше приміщення, в умовах воєнного стану. Вирішено питання речових доказів, зокрема конфісковано: мобільний телефон марки «IPhone 14», зарядний кабель білого кольору без блоку живлення, коробку з-під мобільного телефону білого кольору, ключ запалювання мотоцикла чорного кольору з металевим стержнем сірого кольору, мотоцикл марки «Lifan» сірого кольору.

Цивільний позов при розгляді клопотання прокурора потерпілий не подав.

Згідно ч. 1 ст. 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність. Суд, який ухвалив (постановив) рішення, після його проголошення, не має права його змінити або скасувати. Цю властивість судового рішення в праві називають "незмінністю судового рішення". Допущені в судовому рішенні помилки, внаслідок яких воно стає незаконним і необгрунтованим, виступають підставою для зміни і скасування рішення в апеляційному і касаційному порядку та у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Незмінність є елементом законної сили судового рішення суду, але не правовим наслідком набрання ним цієї сили. Вона є властивістю рішення суду як процесуального документа, як акта правосуддя, що набувається ним незалежно від набрання законної сили. Моменти набрання судовим рішенням законної сили та виникнення у нього властивості незмінності різні. Незмінним судове рішення стає ще до набрання ним законної сили. Статичний елемент законної сили судового рішення (стабільність рішення) не вичерпується виключністю та неспростовністю, а включає в себе також властивість незмінності.

Передбачену ст. 379 КПК України, а також ч. 5 ст. 371 КПК України, можливість усунення судом окремих недоліків свого рішення не можна вважати його зміною. Саме тому деякі недоліки судового рішення можуть бути усунені судом, який ухвалив (постановив) рішення шляхом виправлення описок і очевидних арифметичних помилок.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань речей, предметів, майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може ускладнити виконання в цілому судового рішення.

Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.

Арифметична помилка - це помилка у визначенні результату підрахунку: пропуск цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення у зв`язку із використанням несправної техніки.

Не є арифметичними помилками, а отже, не можуть бути виправлені в порядку, передбаченому коментованою статтею, застосування неправильних методик підрахунку та неправильних вихідних даних для проведення арифметичних обчислень.

Отже, виправлення допущених у вироку (ухвалі) описок чи арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть цього судового рішення.

Ініціатива щодо виправлення в судовому рішенні описок і арифметичних помилок може виходити від будь-кого з учасників кримінального провадження, інших заінтересованих осіб чи самого суду незалежно від того, набрало це рішення законної сили чи ні.

Частиною 5 ст. 371 КПК України передбачено, що виправлення в судовому рішенні мають бути засвідченні підписами суддів того складу суду, який його ухвалив.

Згідно з висновками викладеними в постанові колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12 липня 2018 року (справа №127/13656/16-к), питання щодо неправильного застосування норм кримінального закону та призначення покарання, допущеного судом першої інстанції, віднесено до компетенції суду апеляційної інстанції і не є опискою, яку місцевий суд може виправити самостійно.

Відповідно до правової позиції, викладеній в ухвалі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 13 серпня 2015 року, (справа №5/1787км.15), внесення виправлень, до резолютивної частини судового рішення, яке передбачає зміну норми закону про кримінальну відповідальність, за якою засуджується особа, не може бути здійснена у порядку ст. 379 КПК України.

У конкретному випадку суд не вбачає правових підстав для внесення виправлення у рішення суду - ухвалу, оскільки вказане, на переконання суду, не є опискою, а висновком суду (резолютивна частина) по результатах розгляду клопотання прокурора про застосування заходів виховного характеру стосовно неповнолітьної особи. Суд вважає, що представником потерпілого фактично порушено питання про зміну судового рішення резолютивної частини ухвали суду, якою завершено розгляд справи по суті, шляхом внесення до нього нових даних, зокрема вирішення питання про порядок відшкодування (компенсацію) шкоди потерпілому, яке вирішується в порядку ст. 127 КПК України, а також згідно ч. 10 ст. 379 КПК України, коли лише у разі відсутності у винної особи майна, на яке може бути звернене стягнення, крім майна, яке підлягає спеціальній конфіскації, збитки, завдані потерпілому, цивільному позивачу, відшкодовуються за рахунок коштів від реалізації конфіскованого майна, а частина, що залишилася, переходить у власність держави.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про виправлення описки в ухвалі суду.

Керуючись ст.ст. 369, 372, 376, 379 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про виправлення описки в ухвалі Рожищенського районного суду Волинської області від 07.01.2025 року у справі № 167/425/24 відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Рожищенський районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Дата і час оголошення повного тексту ухвали суду: 12 год 45 хв 24.04.2025 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1