Номер провадження 1-кп/754/817/25
Справа№754/6421/25
Вирок

Іменем України

27 травня 2025 року місто Київ

Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Деснянського районного суду міста Києва кримінальне провадження № 0000112, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.02.2025 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Києва, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, одруженої, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2022 року о 05 годині оголосив про рішення розпочати так зв. «спеціальну військову операцію» в Україні.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України з 05 год. 30 хв., який набув чинності з дня його опублікування - 24.02.2022, у подальшому неодноразово продовжувався та діє на даний час.

При цьому у громадянки України ОСОБА_4 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але не пізніше 03.09.2024, виник та сформувався стійкий злочинний намір, направлений на поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

На виконання свого злочинного умислу ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, зареєструвала обліковий запис у соціальній мережі «Вконтакте» під назвою « ОСОБА_4 », за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 який нараховує 26 друзів.

У подальшому, діючи умисно, перебуваючи за адресою місця свого проживання: АДРЕСА_1 , використовуючи власний мобільний телефон «LG» LM-G820 UM, на своїй персональній відкритій сторінці соціальної мережі «Вконтакте» під назвою « ОСОБА_4 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 03.09.2024 протягом доби, о 15:30, опублікувала відеофайл під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6.» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 тривалістю 1 год 41 хв 20 сек., чим надала можливість ознайомитись із ним необмеженій кількості осіб.

Згідно висновку експерта № 348 за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи мовлення від 06.03.2025, встановлено, що у вказаній публікації містяться висловлювання, виражені у формі виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Таким чином, у діях ОСОБА_4 міститься поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Крім цього, у громадянки України ОСОБА_4 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але не пізніше 24.10.2024, виник та сформувався стійкий злочинний умисел, направлений на вчинення кримінально караних діянь, що полягають у повторному поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування тимчасової окупації частини території України.

Так, ОСОБА_4 24.10.2024 протягом доби, о 18:15, перебуваючи за адресою місця свого проживання: АДРЕСА_1 , використовуючи власний мобільний телефон «LG» LM-G820 UM та діючи умисно, повторно, на своїй персональній відкритій сторінці соціальної мережі «Вконтакте» під назвою « ОСОБА_4 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 опублікувала відеофайл під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 тривалістю 1 год 07 хв 25 сек.. чим надала можливість ознайомитись із ним необмеженій кількості осіб.

У подальшому, діючи умисно, ОСОБА_4 19.01.2025 протягом доби, о 21:09, перебуваючи за адресою місця свого проживання: АДРЕСА_1 , використовуючи власний мобільний телефон «LG» LM-G820 UM, на своїй персональній відкритій сторінці соціальної мережі «Вконтакте» під назвою « ОСОБА_4 » за nocmiamMM: ІНФОРМАЦІЯ_2 опублікувала відеофайл « ІНФОРМАЦІЯ_7» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 тривалістю 1 год 26 хв 02 сек., чим надала можливість ознайомитись із ним необмеженій кількості осіб.

Згідно висновку експерта № 348 за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи мовлення від 06.03.2025, встановлено, що у вказаних публікаціях містяться висловлювання, виражені у формі виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування тимчасової окупації частини території України.

Таким чином, у діях ОСОБА_4 міститься повторне поширення матеріалів у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування тимчасової окупації частини території України.

Суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, а саме у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, а саме у повторному поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування тимчасової окупації частини території України.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні визнала себе винуватою у скоєних кримінальних правопорушеннях, щиро розкаялася, фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінальних правопорушень не оспорювала та підтвердила обставини встановлені судом. Пояснила, що 03.09.2024, 24.10.2024 та 19.01.2025 за допомогою власного телефону марки «LG» на сторінці «Вконтакте» розмістила публікації ОСОБА_9 щодо відносин України та Росії, зокрема із закликами щодо повалення влади (режиму) в Україні. Хотіла щоб дані повідомлення прочитали інші люди. Наголосила, що припустилася помилки, на тепер погляди змінила, до вчиненого ставиться негативно.

За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачена та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченої та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують її особу.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 436-2 КК України, як поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та за ч. 3 ст. 436-2 КК України, як повторне поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування тимчасової окупації частини території України.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд враховує, що юридична відповідальність особи, відповідно до ч.2 ст. 61 Конституції України, має індивідуальний характер.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, суд відповідно до ст. 66 КК України, визнає щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченій покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої, яка раніше судима, за місцем проживання характеризується посередньо, одружена, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за її поведінкою уповноваженим органом з питань пробації за місцем її проживання, а тому на підставі ст. 75 КК України звільняє її від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1-2 ч. 1, п.2 ч. 3 ст. 76 КК України.

На переконання суду, виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а призначення будь-якого іншого виду покарання не сприятиме досягненню мети, визначеної ст. 50 КК України, та не відповідатиме засадам, регламентованим ст. 65 цього Кодексу.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, адже втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, в той час, як покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами, зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з урахуванням того, що оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Також судом враховуються позиції: прокурора, який просив визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України та призначити їй покарання за ч. 2 ст. 436-2 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки, за ч. 3 ст. 436-2 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень призначити у виді позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України; та обвинуваченої, яка просила суд суворо її не карати.

При вирішенні питання про конфіскацію майна, суд враховує, що згідно положень ч. 2 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна встановлюється, зокрема, за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, і може бути призначене лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині Кримінального кодексу.

Кримінальне правопорушення за ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України передбачають не обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна. При цьому, корисливий мотив в діях ОСОБА_4 не встановлений, а конфіскація майна, як додаткове покарання, не може бути призначена судом у випадку, коли особа звільняється від відбування покарання з випробуванням. Відповідно до вимог ст. 77 КК України, конфіскація майна не призначається навіть у разі, коли в санкції статті Особливої частини КК України, за якою засуджується винний, вона передбачена як обов`язкове додаткове покарання.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно вимог ст. 124 КПК України, з ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експертів.

Заходи забезпечення в кримінальному провадженні не застосовувались.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, і призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без конфіскації майна.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, і призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до вимог ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази в кримінальному провадженні: мобільний телефон «LG» LM -G820 UM IMEI: НОМЕР_1 з SIM-картою НОМЕР_2 - конфіскувати в дохід держав.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави процесуальні витрати в сумі 12722 грн. 40 коп., за проведення експертизи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_8