Справа № 502/245/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2025 м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження,

внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001487

від 09.11.2024 р. відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Десантне Кілійського (на даний час Ізмаїльського) району Одеської області, громадянина України, без освіти, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

20.10.2024 р. приблизно о 20:00 (більш точного часу в ході судового розгляду не встановлено), ОСОБА_5 , перебуваючи біля магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , в ході сварки з потерпілим ОСОБА_4 , реалізуючи умисел, спрямований на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, діючи умисно, на ґрунті неприязних відносин, що виникли раптово, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, завдав кулаком правою руки в обличчя потерпілому ОСОБА_4 удар. Від отриманого удару потерпілий ОСОБА_4 впав на землю, після чого обвинувачений ОСОБА_5 пішов у невідомому напрямку. Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: двостороннього перелому в ділянці кута справа та тіла зліва нижньої щелепи, який відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Своїми діями ОСОБА_5 спричинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та дав показання про те, що він разом зі своїми знайомими перебував на місцевому стадіоні в с. Десантне, де вони спілкувалися та вживали спиртне. На стадіоні також знаходився потерпілий ОСОБА_4 , з яким у них відбулась розмова з приводу телефону, який ОСОБА_5 перед цим знайшов, проте повернув власнику не одразу. Конфлікту на стадіоні між ними не було. Після цього обвинувачений пішов до магазину по вул. Сонячній, де перебуваючи біля будівлі магазину, спілкувався зі своїми знайомими. Через деякий час до нього підійшов потерпілий ОСОБА_4 , який став пред`являти обвинуваченому претензії та замахнувся на нього. Обвинувачений злякався та з метою випередити потерпілого, завдав йому один удар кулаком правої руки в обличчя. Від удару потерпілий впав на землю, після чого став підніматися, а ОСОБА_5 пішов до себе додому. Обвинувачений вказує, що відповідні дії він вчинив під впливом випитої горілки та зазначає, що більше такого не повториться. Позицію щодо засудження своєї поведінки обвинувачений також висловив в судових дебатах та останньому слові.

Крім визнання вини обвинуваченим, його вина у пред`явленому обвинуваченні підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами:

-Даними з показань потерпілого ОСОБА_4 про те, що 20.10.2024 р. він приїхав до с. Десанте, де зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_6 на похороні його матері. Після цього він пішов до магазину по вул. Сонячній, де придбав собі горілки та закуску, та в подальшому пішов на місцевий стадіон, де вживав придбаний ним алкоголь. На стадіоні потерпілий також побачив обвинуваченого та між ними відбулася розмова з приводу телефону, який обвинувачений знайшов, проте повернув лише через три дні. При цьому на стадіоні конфлікту між ними не було. Після цього потерпілий пішов до магазину, де ще придбав собі горілки, яку там же вжив із знайомими жінками. Загалом потерпілий того дня вжив більше 500 мл горілки. У зв`язку із цим, як саме йому були завдані тілесні ушкодження, він не пам`ятає. В подальшому слів ОСОБА_7 потерпілий дізнався, що його вдарив обвинувачений ОСОБА_5 . Про те, що у нього зламана щелепа, потерпілий дізнався у лікарні, куди звернувся після того, як повертаючись із магазину додому, відчув сильний біль у щелепі.

Суд відповідно до положень ч. 6 ст. 22 КПК України зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків; при цьому клопотань про дослідження інших доказів в ході судового розгляду, учасники судового провадження не заявляли.

Згідно положень ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінюючи наведені у мотивувальній частині вироку суду докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, суд приходить до висновку, що вони у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину обвинуваченого у вчиненні відповідного кримінального правопорушення та є достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує:

Відсутність обставин, які обтяжують покарання, оскільки така обтяжуюча обставина, як вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, у висунутому ОСОБА_5 обвинуваченні відсутня.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Крім цього, суд враховує обставини та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, дані, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема, те що він є молодою працездатною особою, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, в ході судового розгляду критично оцінив вчинене ним діяння.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що для перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченому має бути призначене покарання у виді обмеження волі в середній межі відповідного виду покарання, визначеного санкцією ч. 1 ст. 122 КК України.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, особу винного, наявність обставин, які пом`якшують покарання, досудову доповідь органу пробації, згідно якої обвинувачений має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення і існує можливість його виправлення без позбавлення або обмеження волі, позицію потерпілого, який підтримав позицію прокурора щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, в зв`язку з чим приймає рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень ст. ст. 75, 76 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

У кримінальному провадженні процесуальні витрати на залучення експерта та речові докази відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувались та підстави для застосування запобіжного заходу відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання - 2 роки обмеження волі.

У відповідності до положень ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді 2 років обмеження волі, якщо він на протязі 1 року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_5 відраховувати з дня проголошення вироку.

До дня набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Кілійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинувачену, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1