Справа №583/531/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/406/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 з доповненнями на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.06.2024, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Охтирка Сумської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого: 17.02.2023 вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області за ч. 3 ст.15, ч.1 ст. 152 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі,

визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правоопрушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України та виправдано на підставі п.2 ч. 1 ст. 373 КПК України, за недоведеністю того, що кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим та яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правоопрушень передбачених ч. 1 ст.185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст.162 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 в якій він просив вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.06.2024 скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а матеріали кримінального провадження просив направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд (а.с. 265 т.9).

Також, до початку апеляційного розгляду справи, ОСОБА_8 до вказаної скарги подав доповнення, в яких також просив вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.06.2024, скасувати та постановити ухвалу застосувавши Закон України № 3886 ІХ від 09.08.2024 та декреміналізувавши кримінальні правопорушення, у вчиненні яких він визнаний винним, оскільки суми крадіжок не перевищують 3 028 грн.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України (по епізодам таємного викрадення майна потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 30.11.2020 та 04.07.2021) та за ч.2 ст. 190 КК України (по епізоду вчинення шахрайства щодо потерпілого ОСОБА_9 15.01.2021) та виправдано його на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України за недоведеністю того, що кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим.

Також, цим же вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України (по епізоду від 15.10.2020), ч. 2 ст. 185 КК України (по епізодам від 29.01.2021, 20.02.2021, 28.02.2021, 26.04.2021, 05.06.2021, 16.06.2021, 15.07.2021), ч. 3 ст. 185 КК України (по епізодам від 03.12.2020 у потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ), ч. 1 ст. 162 КК України (по епізоду від 23.05.2021) та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 року обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17.02.2023, більш суворим, призначеним за цим вироком, ОСОБА_8 визначено призначити остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з моменту набрання вироком суду законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком суду законної сили визначено обрати - тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Зараховано ОСОБА_8 в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень за даним вироком, покарання, відбуте ним частково за попереднім вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17.02.2023, з 23.09.2022 (день затримання) по 17.06.2024 включно з розрахунку: день за день, а також строк попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню з 09.08.2021 по 31.03.2022 включно, та з 18.06.2024 по день набрання даним вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 7902,74 грн процесуальних витрат.

Частково задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 та стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_11 в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди 2 255,00 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000,00 грн., всього 4 255,00 грн.

Аршет майна у кримінальному провадженні скасовано, а долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений зазначав, що в ході досудового розслідування кримінального провадження він був позбавлений права на захист слідчий не надав йому захисника та всі слідчі дії проведено без адвоката. В ході судового розгляду йому обвинуваченому, судом призначено захисника ОСОБА_13 , яка як захисник, не вчинила жодної дії по його захисту (не заявила клопотання і заперечення, не подала апеляційної скарги). За таких обставин, обвинувачений вважав, що вирок суду має бути скасований з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону з призначенням в суді першої інстанції нового судового розгляду в іншому складі суду.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений звертав увагу на набрання чинності Законом України № 3886 ІХ від 09.08.2024, який на його обвинуваченого переконанння, декриміналізує кражіки майна, якщо його сума менша за 3 028 грн. За таких обставин, обвинувачений просив вирок суду першої інстанції скасувати та постановити ухвалу з урахуванням вимог вказаного закону (а.с. 16 т. 10).

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, за таких обставин.

30.11.2020 близько 14 год. обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи у гостях у свого знайомого ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що господар вийшов з будинку, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з корисливих мотивів, направлених на протиправне заволодіння чужим майном, таємно, повторно викрав з кімнати пилосос марки «Samsung» моделі SC 4141 червоного кольору, вартістю 1359 грн., що належить потерпілому ОСОБА_9 , завдавши потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

15.01.2021 у невстановлений слідством час обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем мешкання своїх знайомих ОСОБА_9 та ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного заволодіння чужим майном, попросив у потерпілого ОСОБА_9 бензопилу марки «Stihl», повідомивши потерпілому неправдиві відомості про те, що бензопила необхідна йому для підробіток, і що через три дня він поверне її, при цьому ОСОБА_8 усвідомлював, що вводить потерпілого в оману, так як повертати бензопилу ОСОБА_9 не збирався. ОСОБА_9 погодився та надав ОСОБА_8 бензопилу марки «Stihl» моделі MS 1800», а ОСОБА_8 взяв бензопилу та покинув квартиру ОСОБА_9 . В подальшому ОСОБА_8 розпорядився вказаною бензопилою, продавши її невідомому чоловіку Таким чином, ОСОБА_8 діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, повторно заволодів бензопилою марки «Stihl» моделі MS 1800», вартістю 2767 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 2767 грн.

04.07.2021 близько 00.00 год. обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з корисливих мотивів, направлених на протиправне заволодіння чужим майном, таємно, повторно з автомобіля BMW, 525 днз CNM 419 (LT) сірого кольору, власником якого є ОСОБА_10 , який стояв припаркований на узбіччі дороги, шляхом вільного доступу викрав з даного автомобіля 4 колеса з титановими дисками R-16 з розболтовкою на 5 отворів з літньою резиною Firestone 215/55 r16 вартістю 4400 грн., відкрутивши їх з автомобіля, завдавши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.06.2024 ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України (по епізодам таємного викрадення майна потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 30.11.2020 та 04.07.2021) та за ч.2 ст. 190 КК України (по епізоду вчинення шахрайства щодо потерпілого ОСОБА_9 15.01.2021) та виправдано його на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України за недоведеністю того, що кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим.

Однак, цим же вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України (по епізоду від 15.10.2020), ч. 2 ст. 185 КК України (по епізодам від 29.01.2021, 20.02.2021, 28.02.2021, 26.04.2021, 05.06.2021, 16.06.2021, 15.07.2021), ч. 3 ст. 185 КК України (по епізодам від 03.12.2020 у потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ), ч. 1 ст. 162 КК України (по епізоду від 23.05.2021) за встановлених судом наступних обставин.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 15.10.2020 у після обідній час, тимчасово проживаючи в свого знайомого ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з корисливих мотивів, направлених на протиправне заволодіння чужим майном, таємно викрав з коридору вищевказаного будинку кутову шліфувальну машинку марки «Элпром» моделі 180/1700 чорного кольору, вартістю 1 085 грн., що належить потерпілому ОСОБА_15 , завдавши потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_8 03.12.2020 близько 3-4 год. з метою протиправного заволодіння чужим майном прийшов до домоволодіння свого знайомого ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , зайшов на територію домоволодіння, де за допомогою ключа відчинив двері сарайного приміщення та проник всередину приміщення, звідки умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з корисливих мотивів, направлених на протиправне заволодіння чужим майном, таємно, повторно викрав велосипед «Аист» червоного кольору, вартістю 1150 грн., та велосипед «Салют» синього кольору з сірими вставками, вартістю 1150 грн., що належать потерпілому ОСОБА_9 , завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2300 грн.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_8 03.12.2020 близько 01 год. з метою протиправного заволодіння чужим майном, зламавши навісний замок, проник до дачного будинку АДРЕСА_5 та належить потерпілому ОСОБА_11 , звідки умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з корисливих мотивів, направлених на протиправне заволодіння чужим майном, таємно, повторно викрав болгарку марки «MEISTER» моделі WS500-115М вартістю 902 грн. та водяний насос марки «ОМНІ» вартістю 1353 грн., що належать потерпілому ОСОБА_11 , завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2255 грн.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_8 03.12.2020 близько 21 год. з метою протиправного заволодіння чужим майном, зламавши навісний замок, проник до дачного будинку АДРЕСА_6 та належить ОСОБА_12 , звідки умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з корисливих мотивів, направлених на протиправне заволодіння чужим майном, таємно, повторно викрав набір інструментів, що належать потерпілій ОСОБА_12 , завдавши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 341 грн.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_8 29.01.2021 близько о 09.00 год., перебуваючи у гостях у свого знайомого ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з корисливих мотивів, направлених на протиправне заволодіння чужим майном, таємно, повторно викрав зі столу кімнати зали мобільний телефон «Samsung» модель «J500», вартістю 1150 грн., що належить потерпілому ОСОБА_9 , завдавши потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_8 зранку 20.02.2021, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з корисливих мотивів, направлених на протиправне заволодіння чужим майном, таємно, повторно викрав з кімнати металеву частину ліжка з сіткою розміром 80 см х 190 см, вартістю 400 грн., що належить потерпілому ОСОБА_9 , завдавши потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_8 28.02.2021 в період часу з 16.08 год. до 16.40 год. діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з корисливих мотивів, направлених на протиправне заволодіння чужим майном, таємно, повторно, шляхом проведення операцій «оплата товарів/послуг» безконтактною банківською карткою АТ «Укрсиббанк» № НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_16 , яку знайшов в одному з дворів багатоповерхового будинку мікрорайону Дачний в м. Охтирка, розрахувався за товар у аптеці «Гарант» ФОП ОСОБА_17 за адресою: м. Охтирка, вул. Армійська,75 на суму 4,80 грн., у магазині «Пивко» за адресою: м. Охтррка вул. Армійська, 107В на суму 58,00 грн. та 96,00 грн., у магазині «Сузіря» за адресою: м. Охтирка, вул. Армійська, 80 на суму 118,00 грн. та 28,00 грн., у магазині «Обжорка» за адресою: м. Охтирка вул. Армійська, 71 на суму 125,58 грн., 238,00 грн. та 116,00 грн., у магазині «Мій вибір» ТОВ «Радмір» за адресою: м. Охтирка вул. Київська, 94а на суму 136,88 грн., 115,80 грн. та 218,40 грн., там самим здійснив викрадення грошових коштів на загальну суму 1255,46 грн., завдавши потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_8 26.04.2021 близько 23.00 год., перебуваючи у дворі багатоповерхового будинку АДРЕСА_7 , де разом з ОСОБА_18 , з якою познайомився в цей час, вживав алкогольні напої, після чого, скориставшись тим, що ОСОБА_18 , яка перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, втратила пильність, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з корисливих мотивів, направлених на протиправне заволодіння чужим майном, таємно, повторно викрав з її сумки мобільний телефон марки «Xiomi» моделі «Redmi 5» 3/32 Gb бежевого кольору, вартістю 1383 грн., що належить потерпілій ОСОБА_18 , завдавши потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_8 23.05.2021 близько 02.15 год., відчинивши хвіртку, всупереч волі законного володільця потерпілої ОСОБА_19 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, незаконно проник до двору домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_8 , що належить на праві власності потерпілій ОСОБА_19 , в якому проживають ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , після чого через відчинене вікно таємно незаконно проник до житлового будинку за даною адресою.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_8 05.06.2021 близько 23.00 год., перебуваючи в гостях у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_9 , яке належить ОСОБА_22 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з корисливих мотивів, направлених на протиправне заволодіння чужим майном, таємно, повторно викрав зі столу гаражного приміщення даного домоволодіння електрошокер «ОСА WS 704» з фонариком чорного кольору, напруга удару 50000000Вольт, потужністю 35 Ватт, вартістю 332 грн., що належить потерпілій ОСОБА_22 , завдавши потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_8 16.06.2021 близько 18.00 год., перебуваючи в гостях у ОСОБА_23 за адресою: АДРЕСА_10 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з корисливих мотивів, направлених на протиправне заволодіння чужим майном, таємно, повторно викрав з кімнати спальні гантель розбірну металеву «Zelart» вагою 10 кг, вартістю 527 грн., що належить потерпілому ОСОБА_23 , завдавши потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_8 15.07.2021 близько 22.00 год., перебуваючи на літньому майданчику кафе «Тет-а-тет» за адресою: вул. Шевченка, 3 м. Охтирка, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з корисливих мотивів, направлених на протиправне заволодіння чужим майном, таємно, повторно викрав мобільний телефон марки «Xiomi» моделі «Redmi 8», вартістю 2500 грн., що належить потерпілій ОСОБА_24 , який випав у потерпілої з сумки, завдавши потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого підтримали, просили вирок суду першої інстанції скасувати та постановити ухвалу, якою декриміналізувати кримінальні правопорушення вчинені ОСОБА_8 , думку прокурора ОСОБА_6 , яка апеляційну скаргу частково підтримала, оскільки вважала, що окремі злочини дійсно мають бути декриміналізовані, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями обвинуваченого колегія суддів дійшла такого висновку.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.06.2024 ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України (по епізодам таємного викрадення майна потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 30.11.2020 та 04.07.2021) та за ч.2 ст. 190 КК України (по епізоду вчинення шахрайства щодо потерпілого ОСОБА_9 15.01.2021) та виправдано його на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України за недоведеністю того, що кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим.

Також, цим же вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України (по епізоду від 15.10.2020), ч. 2 ст. 185 КК України (по епізодам від 29.01.2021, 20.02.2021, 28.02.2021, 26.04.2021, 05.06.2021, 16.06.2021, 15.07.2021), ч. 3 ст. 185 КК України (по епізодам від 03.12.2020 у потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ), ч. 1 ст. 162 КК України (по епізоду від 23.05.2021) з призначенням йому остаточного покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Вказаний вирок суду в апеляційному порядку оскаржений лише обвинуваченим ОСОБА_8 , який просив його скасувати та призначити в суді першої інстанції новий судовий розгляд, оскільки в ході досудового розслідування кримінального провадження він був позбавлений права на захист слідчий не надав йому захисника та всі слідчі дії проведено без адвоката, а в ході судового розгляду захисник ОСОБА_13 здійснювала неналежно його захист.

Далі обвинувачений ОСОБА_8 свої вимоги скарги змінив та доповнив їх тим, що просив вирок суду першої інстанції скасувати і постановити ухвалу, якою декриміналізувати вчинені ним кримінальні правопорушення, оскільки їх суми недостатньо для притягнення його до кримінальної відповідальності.

Тобто, незгода обвинуваченого з вироком суду полягає у порушенні його права на захист, що на думку обвинуваченого, може бути підставою для скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду, а також незгода з притягненням до кримінальної відповідальності за ті злочини, які мають бути декриміналізовані, з огляду на ті суми збитків, які завдано вчиненими ним злочинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи такі вимоги апелянта, колегія суддів не вбачає підстав для для перегляду вироку суду в частині встановлення фактичних обставин справи та правової кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки їх правильність обвинувачений під сумнів не ставив.

Разом з тим, вивчивши матеріали кримінального провадження в межах заявлених обвинуваченим ОСОБА_8 доводів щодо неналежного виконання захисником ОСОБА_13 своїх обов`язків апеляційний суд зазначає наступне.

Так, з матеріалів провадження слідує, що на задоволення клопотання ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31.12.2020 йому було призначено захисника за рахунок коштів держави адвоката ОСОБА_13 (а.с. 185, 186 т.1), яка брала участь як на досудовому, так і на судовому засіданні при розгляді матеріалів даного кримінального провадження. Тобто, ОСОБА_8 не був позбавлений права на захист.

Вивченням матеріалів справи, порушень зі сторони адвоката ОСОБА_13 не встановлено та конкретних обставин обвинуваченим ОСОБА_8 в апеляційній скарзі не вказано і не повідомлено про такі в ході апеляційного перегляду справи.

При цьому, як слідує із журналів судових засідань, зокрема від 01.04.2024, захисник ОСОБА_13 приймала активну участь в судових засіданнях, заявляла клопотання, заперечувала щодо клопотань прокурора, брала участь в дослідженні доказів, зазначаючи про їх недопустимість.

Крім того, як слідує з вироку, щодо частини інкримінованих епізодів обвинувачений ОСОБА_8 був виправданий і прокурор не оскаржував вирок в цій чістині.

За таких обставин колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги обвинуваченого, що захисник ОСОБА_13 , як захисник, не вчинила жодної дії по його захисту з огляду на їх необгрунтованість, а тому підстав для скасування вироку та призначення в суді першої інстанції нового судового розгляду колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів доповнень до апеляційної скарги обвинуваченого, де йдеться про декриміналізацію крадіжок майна, якщо його сума менша за 3 028 грн, то з ними колегія суддів частково погоджується з огляду на наступне.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

09.08.2024 набув чинності Закон України 18.07.2024 N 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону N 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону N 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Повертаючись до обставин кримінального провадження, яке є предметом розгляду, необхідно зважити на таке.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України відносно потерпілого ОСОБА_15 обвинувачений ОСОБА_8 вчинив 15.10.2020, а кримінальні правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України відносно потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 обвинувачений ОСОБА_8 вчиняв 29.01.2021, 20.02.2021, 28.02.2021, 26.04.2021, 05.06.2021 та 16.06.2021. Тобто події відбувались в 2020 та в 2021 роках.

Станом на 01.01.2020 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102 грн., 50 відсотків від його розміру становили 1051 грн, а станом на 01.01.2021 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн., 50 відсотків від його розміру становили 1135 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону N 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2102 грн., а на момент вчинення ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2270 грн.

Як вбачається з досліджених судом першої інстанції матеріалів кримінального провадження діями ОСОБА_8 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_15 в розмірі 1085 грн (за ч.1 ст. 185 КК України), та потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_22 і ОСОБА_23 в розмірах: 1150 грн, 400 грн, 1255,46 грн, 1383 грн, 332 грн та 527 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_8 майна становила 1085 грн, тобто меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2102 грн., та таємно викраденого ОСОБА_8 майна становила 1150 грн, 400 грн, 1255,46 грн, 1383 грн, 332 грн та 527 грн, тобто меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2270 грн, апеляційний суд вважає, що з огляду на передбачений статтею 58 Конституції України і статтею 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та з урахуванням вищенаведеного, вчинені ОСОБА_8 кримінальні правопорушення не підпадають під кримінально карані діяння, передбачені Особливою частиною КК України, а саме у даному випадку ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За змістом ч. 3 ст. 479-1 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Відповідно до п. 1-2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Беручи до уваги те, що відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ сума викраденого, з якої настає кримінальна відповідальність за злочини щодо права власності - збільшилася, апеляційний суд вважає, що у даному випадку наявні правові підстави для закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, чим не погіршується становище обвинуваченого, і щодо такого закриття не заперечують сторони кримінального провадження, у тому числі сторона обвинувачення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що доповнення до апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 є частково слушними та з мотивувальної і резолютивної частини вироку суду першої інстанції слід виключити вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України за епізодом від 15.10.2020 відносно потерпілого ОСОБА_15 та кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, за епізодами: від 29.01.2021 відносно потерпілого ОСОБА_9 ; від 20.02.2021 відносно потерпілого ОСОБА_9 ; від 28.02.2021 відносно потерпілого ОСОБА_16 ; від 26.04.2021 відносно потерпілої ОСОБА_18 ; від 05.06.2021 відносно потерпілої ОСОБА_22 ; від 16.06.2021 відносно потерпілого ОСОБА_23 у зв`язку з декриміналізацією і в цій частині слід закрити провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .

Також, колегією суддів встановлено і те, що ОСОБА_8 було 03.12.2023 вчинено кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України відносно потерпілої ОСОБА_12 із завданням їй матеріальної шкоди на суму 341 грн. При цьому, вказана крадіжка майна була вчинена ОСОБА_8 шляхом проникненням до дачного будинку АДРЕСА_6 .

Згідно ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

За таких обставин, враховуючи ч.1, ч. 2 ст. 404 КПК України, виходячи з того, що санкція ч. 1 ст. 162 КК України є менш суворою чим санкція ч. 3 ст. 185 КК України, колегія суддів вважає за необхідне переглянути вирок суду і в частині, яка стосується кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України та зазначає наступне.

Як йшлося вище, Верховна Рада України 18.07.2024 прийняла Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна», який набув чинності 09.08.2024.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Згідно зі сформульованим обвинуваченням, між іншого, ОСОБА_8 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого з ч.3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаної із проникненням до дачного будинку, вчинене повторно.

Водночас вартість викраденого майна, що встановлена за вироком і не оспорюється сторонами, становить 341 грн.

Зі змісту вироку вбачається, що ОСОБА_8 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення 03.12.2020.

Для кваліфікації правопорушення як адміністративного чи кримінального, необхідно виходити з того, що прожитковий мінімум станом на 01.01.2020 становив 2102 грн, у зв`язку з чим нижня межа кримінальної караності крадіжки, вчиненої у 2020 році, настає, якщо вартість предмета становить 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, тобто 2102 грн.

З урахуванням положень ст. 5 КК України, а також тієї обставини, що вартість викраденого майна на час вчинення кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ОСОБА_8 вчинив дрібну крадіжку, за що передбачено відповідальність ст. 51 КУпАП.

Між тим, зважаючи на спосіб вчинення крадіжки, а саме скоєння її з проникненням до дачного будинку, колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_8 підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК у зв`язку з таким.

Частиною 3 ст. 337 КПК України встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі (ч. 1 ст. 12 КК України).

З огляду на зміст ч. 1 ст. 162 КК України, дії, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч. 3 ст. 185 КК, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище обвинуваченого.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 162 КК України, колегія суддів виходить із фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції, не вдаючись до оцінки/переоцінки доказів.

Так, згідно з даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 31.12.2020 потерпіла ОСОБА_12 звернулася до відділу поліції із заявою, у якій зазначала про те, що виявила проникнення до свого дачного будинку за адресою АДРЕСА_11 дачний кооператив «Пенсіонер» та викрадення з нього набору ключів (а.с. 188 т.1).

Об`єктивна сторона ст. 162 КК полягає, зокрема, в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи.

Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи, потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.

Суд першої інстанції на підставі досліджених доказів, допустимість і достовірність яких обвинувачений в апеляційній скарзі під сумнів не ставив, встановив, що ОСОБА_8 при вчиненні крадіжки майна потерпілої ОСОБА_12 проник до її дачного будинку.

А тому, на підставі наведеного, враховуючи положення ч. 3 ст. 337 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч.3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 цього Кодексу і призначити покарання в межах санкції цієї частини статті у виді 1 року обмеження волі, та відповідно до ч. 4 ст. 408 КПК України, змінити вирок суду першої інстанції в цій частині.

Разом з цим, оскільки передбачені ч. 1 ст. 162 КК України два епізоди злочинів, вчиненні ОСОБА_8 03.12.2020 та 23.05.2021 в розумінні ст. 12 КК України, є кримінальними проступками, то з урахуванням п.2 ч. 1 ст. 49 КК України, строк відбування призначеного за ці злочини покарань, минув 03.12.2023 та 23.05.2024 і ОСОБА_8 підлягає звільненню від відбування призначеного за ними покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

За таких обставин, з урахуванням встановленого вирок суду першої інстанції має бути змінений, а обвинуваченого ОСОБА_8 слід вважати засудженим за цим вироком лише за вчинення ним кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 185 КК України (за епізодом від 15.07.2021 відносно потерпілої ОСОБА_24 ), оскільки вартість викраденого у неї майна складає 2500 грн, тоді як гранична межа допустимого для притягнення до кримінальної відповідальності складає 2270 грн, і за ч.3 ст.185 КК України (за епізодами від 03.12.2020 відносно потерпілого ОСОБА_9 та від 03.12.2020 відносно потерпілого ОСОБА_11 ), оскільки вартість викраденого 2300 грн та 2255 грн, тоді як гранична межа допустимого для притягнення до кримінальної відповідальності складає 2102 грн.

З вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.06.2024 слідує, що за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_8 призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі, а за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Далі, з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України суд першої інстанції правильно за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначив ОСОБА_8 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі та керуючись ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17.02.2023, більш суворим, призначеним вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.06.2024, обругтовано визначив ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_8 жодних доводів про суворість призначеного йому покарання не зазначав, та колегією суддів таких в ході апеляційного перегляду справи не встановлено.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на відсутність обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання обвинуваченого, на тяжкість вчиненого, на кількість епізодів протиправних дій обвинуваченого та на його особу, який маючи молодий вік раніше вже до кримінальної відповідальності притягувався, не працює та має задовільну характеристику, а тому підстав для призначення йому менш суворого покарання, ніж того, що визначив суд першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Також, з урахуванням ст. 404 КПК України, колегія суддів не вдається до аналізу цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 , оскільки за цим епізодом злочину ОСОБА_8 залишається засудженим та задоволена за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.06.2024 сума позову підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 з доповненнями задовольнити частково.

Вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.06.2024 відносно ОСОБА_8 , змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частин вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.06.2024 посилання на вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за епізодом від 15.10.2020 відносно потерпілого ОСОБА_15 та кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, за епізодами:

- від 29.01.2021 відносно потерпілого ОСОБА_9 ;

- від 20.02.2021 відносно потерпілого ОСОБА_9 ;

- від 28.02.2021 відносно потерпілого ОСОБА_16 ;

- від 26.04.2021 відносно потерпілої ОСОБА_18 ;

- від 05.06.2021 відносно потерпілої ОСОБА_22 ;

- від 16.06.2021 відносно потерпілого ОСОБА_23

у зв`язку з декриміналізацією і закрити провадження в цій частині.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч.3 ст. 185 КК України (за епізодом від 03.12.2020 відносно потерпілої ОСОБА_12 ) на ч. 1 ст. 162 цього Кодексу та вважати його засудженим до покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання за ч.1 ст. 162 КК України (за епізодом від 03.12.2020 відносно потерпілої ОСОБА_12 ), у зв`язку із закінченням строків давності.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 162 КК України (за епізодом від 23.05.2021) до покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання за ч. 1 ст. 162 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за вчинення кримінальних правопорушень передбачених:

- ч.2 ст. 185 КК України (за епізодом від 15.07.2021 відносно потерпілої ОСОБА_24 ) до покарання у виді 2 років позбавлення волі;

- ч.3 ст.185 КК України (за епізодами від 03.12.2020 відносно потерпілого ОСОБА_9 та від 03.12.2020 відносно потерпілого ОСОБА_11 ) до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_8 засудженим до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17.02.2023, більш суворим, призначеним вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.06.2024, остаточно визначити до відбуття ОСОБА_8 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_8 , який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4