23.06.25
Справа № 635/4753/25
Провадження № 1-кс/635/1102/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року с-ще Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-ще Покотилівка клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_5

по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0000104 від 20.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000104 від 20.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України, в якому просить задовольнити клопотання та постановити ухвалу про накладення арешту на нерухоме майно, а саме на земельні ділянки з кадастровими номерами:

:01:026:0041, :04:003:0060, :01:026:0043, :04:003:0053, :01:021:0001, :04:003:0047, :01:019:0002, :04:003:0058, :01:019:0005, :04:003:0059, :01:018:0001, :04:004:0006, :01:017:0001, :04:003:0055, :01:002:0002, :04:003:0054, :01:001:0002, :04:003:0056, :01:014:0002, :04:004:0010, :01:014:0003, :04:004:0009, :01:015:0001, :04:004:0002, :01:024:0007, :04:004:0003, :01:023:0002, :04:003:0046, :01:023:0001, :04:003:0050, :01:023:0006, :04:003:0052, :01:024:0008, :04:003:0057, :01:023:0005, :01:019:0003, :01:022:0001, :01:019:0004, :04:006:0001, :01:026:0042, :04:004:0007, :01:018:0002, :04:006:0002, :01:024:0010, :04:004:0008, :01:024:0009, :04:004:0001, :01:024:0002, :04:004:0005, :01:024:0003, :04:004:0004, :01:024:0004, :04:003:0044, :01:024:0001, :04:003:0045, :01:024:0006, :04:003:0048, :01:024:0005, :04:003:0043, :01:023:0008, :04:003:0042, :01:023:0007, :04:003:0051, :01:023:0004, :04:003:0049, :01:023:0003, розташовані

на території Роганської селищної ради Харківського району Харківської області,

та перебувають у постійному користуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до Державного акту на право постійного користування землею Серії ХР-25-71-000380, виданого на землі ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення заборони державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам та державним/приватним виконавцям, вчиняти (проводити) будь-які реєстраційні дії, у тому числі вносити записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності

на нерухоме майно, спрямовані на набуття, зміну, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження щодо нерухомого майна, на яке накладено арешт.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просила клопотання задовольнити

в повному обсязі.

Представник потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання, прохав задовольнити.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим.

У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні,

чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом

за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Частиною третьою статті 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування

у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права

на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації

у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення

та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи

за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого

і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (псуванню, перетворенню, використанню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд

з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

В такому випадку слід звернути увагу й на рішення ЄСПЛ у справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007, у якому зазначено про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи.

Як вбачається зі змісту клопотання, на обґрунтування клопотання прокурор посилається

на п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, зазначаючи при цьому, що земельні ділянки, на які має бути накладений арешт, визнані речовими доказами в даному кримінальному провадженні, але водночас метою накладення арешту зазначає накладення арешту на майно, метою накладення арешту у мотивувальній частині клопотання є «вжиття відповідних заходів цивільно-правового характеру (цивільного позову) у кримінальному провадженні», хоча при цьому, відповідно

до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, розмір шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення не зазначив та будь-яких даних щодо цивільного позову суду не надав.

Отже, клопотання прокурора не відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, а саме

не містить обґрунтовані підстави і мету накладення арешту відповідно до положень ст. 170 КПК України, а саме з яких саме підстав прокурор звертається з клопотанням до слідчого судді,

з метою забезпечення збереження речових доказів чи з метою забезпечення відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення

Указані недоліки позбавляють слідчого суддю вирішити питання про накладення арешту

та мають бути усунуті.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Суд, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, доходить

висновку, що клопотання подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, а тому, існують підстави для повернення клопотання прокурору Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000104 від 20.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України, про арешт майна, для усунення у строк 72 години недоліків клопотання.

Керуючись ст.ст. 170-171 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області

ОСОБА_5 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000104 від 20.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України, про арешт майна повернути прокурору та надати строк

у 72 (сімдесят дві) години для усунення недоліків клопотання.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6