Справа № 307/3000/24
Провадження № 1-кс/307/483/25
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

01 серпня 2025 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , її захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , з вищою освітою, працюючої державним реєстратором відділу державної реєстрації Тячівської місткої ради Закарпатської області, раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.367 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 06 лютого 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.2 ст. 367 КК України.

Вказує на те, що досудовим розслідуванням по справі встановлено, що ОСОБА_4 відповідно до розпорядження №129-к від 10.08.2020 року Тячівського міського голови призначена на посаду державного реєстратора відділу державної реєстрації Тячівської міської ради Закарпатської області та є особою, наділеною повноваженнями державного реєстратора. Відповідно до посадової інструкції державного реєстратора, затвердженої розпорядженням Тячівського міського голови №134-к від 12.08.2020 року, державний реєстратор проводить державну реєстрацію прав (п.2.1.1), здійснює ведення Державного реєстру прав (п.2.1.2), встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (п.2.1.3), перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (п.2.1.4), під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (п.2.1.6) та інші. Також як державний реєстратор у своїй роботі керується Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про державну службу», «Про запобігання корупції», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», указами і розпорядженнями Президента України, постановами Верховної Ради України, постановами та розпорядженнями Кабінету Міністрів України, іншими нормативними актами. Відповідно пункту 1 частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції Закону від 23.03.2023 (далі Закону) державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 10 Закону державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції Закону від 23.03.2023 Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставами для відмови в державній реєстрації прав є: заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державний реєстр прав та Державний земельний кадастр за допомогою програмних засобів ведення інформаційних систем забезпечують у режимі реального часу отримання державними реєстраторами відомостей з Державного земельного кадастру про права на земельні ділянки, зареєстровані до 2013 року, а також відомостей з Державного земельного кадастру про земельні ділянки. ОСОБА_4 , маючи доступ до Державного земельного кадастру в силу своїх службових обов`язків, неналежно виконуючі свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, в порушення вищенаведених норм законодавства та положень посадової інструкції, не перевірила належним чином дані Державного земельного кадастру, згідно яких, земельна ділянка з кадастровим номером :02:003:1332, площею 1,2990 га, яка розташована в с-щі Солотвино, урочище «Лаз», з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства перебувала в оренді ОСОБА_7 строком до 12.11.2040 року та по якій здійснювалось встановлення (відновлення) меж в натурі (на місцевості) ОСОБА_8 , 26.09.2020 року зареєструвала в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_8 , хоча в силу статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» повинна була відмовити в державній реєстрації права власності на вказану земельну ділянку. Таким чином, дії ОСОБА_4 , які полягали в неналежному виконанні своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, призвели до вибуття з комунальної власності Солотвинської селищної ради земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:1332, площею 1,2990 га, яка розташована в с-щі Солотвино, урочище «Лаз», чим спричинено Соловтиснькій селищній раді тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам держави на суму 2 328 151 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, а саме в службовій недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало тяжких наслідків охоронюваним законом державним інтересам.

31 липня 2025 року слідчим слідчого відділення Тячівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 складено та вручено повідомлення про підозру ОСОБА_4 , яке було погоджене процесуальним керівником прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Обгрунтованість підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 10.07.2024 року, в якому зафіксовано місце розташування земельної ділянки; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 21.11.2024 року, згідно якого вилучено сканкопію (у зв`язку з відсутністю оригіналів) проекту землеустрою щодо передачі в користування ОСОБА_7 земельної ділянки, технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі яка передана в оренду без присвоєння кадастрового номера ОСОБА_8 , поземельну книгу на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:1332 та витяг про реєстрацію земельної ділянки в державному земельному кадастрі; відповіддю з архівного відділу та копією рішення Солотвинської селищної ради з архівного відділу № 797 від 24.09.2020 року, згідно якого земельна ділянка у власність ОСОБА_8 не передавалась; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 21.07.2024 року, згідно якого вилучено реєстраційну справу щодо реєстрації права власності за ОСОБА_8 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:1332 на підставі рішення Солотвинської селищної №797 від 24.09.2020 року; висновком експерта від 13.05.2024 року №657-Е згідно якого вартість земельної ділянки, площею 1,299 га з кадастровим номером :02:003:1332, станом на 26.09.2020 року могла становити 2 328 151,00 грн.: показами колишнього Солотвинського селищного голови ОСОБА_9 який показав, що пригадує обставини надання в оренду вказаної земельної ділянки ОСОБА_7 , однак не пам`ятає щоб така земельна ділянка передавалась у власність його дружині ОСОБА_8 та іншими матеріалами справи.

Беручи до уваги те, що підозрювана ОСОБА_4 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 367 КК України, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, за яке Законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або без такого, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме встановлено, що: ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення, адже усвідомлює, що їй загрожує реальна міра покарання, в умовах воєнного стану має право перетинати державний кордон України та може залишити територію України; підозрювана ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити документ, який має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема до цього часу не встановлено місцезнаходження оригіналу рішення 32 сесії 7 скликання Солотвинської селищної ради №797 від 24.09.2020 року «Про надання у приватну власність земельні ділянки ОСОБА_8 »; ОСОБА_4 , може незаконно впливати на свідка ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні, з метою зміни нею показань на її користь, просить суд, застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту у визначений час доби.

В судовому засіданні прокурор зазначив, що є достатні підстави щодо підозри ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого їй злочину, а тому просить обрати їй запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений час доби.

Захисник ОСОБА_5 та підозрювана ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечили щодо застосування запобіжного заходу в виді домашнього арешту, просять застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід в виді особистого зобов`язання.

Крім того, захисником ОСОБА_5 подано письмові заперечення, які мотивовано тим, що підозрювана жодним чином не перешкоджала здійсненню кримінального провадження. Вона сумлінно виконує покладені на неї процесуальні обов?язки та демонструє повагу до органів досудового розслідування. До моменту повідомлення про підозру підозрювана мала об?єктивну можливість залишити межі Закарпатської області, а також виїхати за межі території України. Проте, незважаючи на це, вона добровільно залишалася за місцем свого проживання, чим підтвердила свою готовність співпрацювати з органами досудового розслідування. Підозрювана є матір?ю двох неповнолітніх дітей, які перебувають на її утриманні. Крім того, вона доглядає за матір?ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи, що додатково свідчить про її глибоку соціальну прив?язаність та наявність міцних родинних і побутових зв?язків. У ході проведення обшуку підозрювана поводилася коректно та виважено, не чинила жодного опору працівникам правоохоронних органів і не перешкоджала здійсненню слідчих дій. Підстави вважати, що відносно ОСОБА_4 існує хоча б один ризик, визначений у ст.177 КПК України, на сьогоднішній день є необґрунтованими та нічим не підкріплені. В процесі досудового слідства, сторона обвинувачення не надала жодного доказу того, що є підстави сумніватися в належній поведінці, що вона може незаконно впливати на учасників процесу або знищити речові докази, що вона має намір переховуватися від органів досудового слідства або суду. В матеріалах досудового розслідування не міститься жодного доказу того, що будь-кому погрожувала, здійснювала тиск або скоювала дії, які б свідчили про її намір змінити місце проживання. Вважає, що ризики відповідно до ст. 177 КПК України щодо підозрюваної ОСОБА_4 в даному провадженні відсутні. Таким чином, враховуючи та той факт, що приводом для подачі клопотання про застосування запобіжного заходу стала необґрунтована підозра, що виражається в неправильній кваліфікації, якою лишилась і на момент подачі клопотання слідчим, також те, що ОСОБА_4 характеризується по місцю проживання та роботи виключно позитивно. Вона не одружена, має на утриманні неповнолітніх дітей, а також матір ІІ групи інвалідності. Має міцні соціальні зв?язки, до кримінальної відповідальності ніколи не притягувався. а сам запобіжний захід - домашній арешт є не карою за скоєне, а засобом забезпечення виконання зобов?язань, і один тільки факт тяжкості злочину, у скоєнні якого особі повідомлено про підозру, не є визначальним фактором і безумовною обставиною Враховуючи вищенаведене, вважає, що для ОСОБА_4 більш, ніж достатнім буде застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов?язання.

Дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Однією із гарантій забезпечення законних інтересів осіб, які залучаються до участі в кримінальному провадженні (п.18 ст.3 КПК України) є саме судовий контроль законності обмеження конституційних прав і свобод людини при здійсненні кримінального провадження, який на досудовому розслідуванні здійснюється слідчим суддею.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 4, ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Крім того, згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язанні оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.

ОСОБА_4 підозрюється у вчинені нетяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади і за матеріалами справи підозра ОСОБА_4 обґрунтовано підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.

На підставі аналізу досліджених в судовому засіданні матеріалів клопотання суд приходить до висновку про те, що у вказаному провадженні мають місце ризики того, що підозрювана ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду та незаконно впливати на свідків з огляду на тяжкість та специфіку інкримінованого кримінального правопорушення.

Зазначені слідчим в клопотанні інші ризики, передбачені ст. 177 КПК України під час розгляду клопотання не знайшли свого підтвердження.

Водночас, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

В той же час, суд враховує відомості про особу підозрюваної, яка раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки, місце проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження неповнолітніх дітей.

Крім того, ОСОБА_4 здійснює догляд за своєю матір`ю ОСОБА_12 , яка є інвалідом ІІ групи, непрацездатною, проходить лікування на важку хворобу, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні Випискою із медичної карти амбулаторного хворого та іншими лікарськими документами.

Враховуючи наведене, а також те, що у кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, органом досудового розслідування не надано суду інформації з приводу того, що підозрювана ОСОБА_4 вживала будь-які заходи, спрямовані на перешкоджанню досудовому розслідуванню, прокурор в судовому засіданні не довів обставин щодо недостатності застосування до підозрюваної ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України, підозрювана ОСОБА_4 має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , слідчий суддя вважає, що відносно підозрюваної ОСОБА_4 доцільно застосувати запобіжний захід в виді особистого зобов`язання, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної та виконання нею, покладених на неї процесуальних обов`язків, а тому в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_4 слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-179, 193, 194, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,,

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотанняслідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_4 , - відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , України, запобіжний захід в виді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 наступні обов`язки :

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою, а у разі неможливості прибути через поважні причини, завчасно повідомити про це;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або роботи.

Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання строком до 24 години 29 вересня 2025 року.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути покладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням підозрюваним ОСОБА_4 особистого зобов`язання покласти на Тячівський РВП ГУНП в Закарпатській області.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу в виді особистого зобов`язання підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ознайомити та вручити підозрюваній ОСОБА_4 під розписку копію ухвали про обрання запобіжного заходу в виді особистого зобов`язання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 5 серпня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1