Рівненський апеляційний суд
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

17 червня 2025 року м. Рівне

Справа № 570/2839/20

Провадження № 11-кп/4815/513/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 14 травня 2025 року у справі за клопотанням прокурора про звернення застави в дохід державиу кримінальному провадженні №0001588 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 14 травня2025 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_5 та звернено в дохід держави заставу в розмірі 242 240 грн., яку було внесено на депозитний рахунок територіального управління ДСА України в Рівненській області на підставі ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 10 січня 2025 року та зараховано її до спеціального фонду Державного бюджет України.

Рішення місцевого суду обґрунтоване тим, що оскільки обвинувачена ОСОБА_6 відлучилася з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу суду та не повідомила суд про зміну свого місця проживання (перебування) та/або місця роботи, таким чином вона не виконала обов`язки, покладені на нею при обранні запобіжного заходу у вигляді застави, тому прийшов до висновку, що вимога прокурора про звернення застави в дохід держави є законною та обґрунтованою та підлягає до задоволення.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вважає висновки суду необґрунтованими, оскільки обов`язки, покладені на обвинувачену судом відповідно до ч.7 ст.194 КПК України припинили свою дію 10.03.2025 року, оскільки в даному випадку строковими є лише обов`язки, покладені на обвинувачену, а з клопотанням про їх продовження прокурор не звертався, тому підстави для звернення застави в дохід держави відсутні.

Зазначає, що ОСОБА_6 є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та відповідно до Статуту внутрішньої служби ЗСУ, Дисциплінарного статуту ЗСУ повинна у службовий час постійно знаходитися в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира, тому виконуючи обов`язки, покладені на неї статутами, вона після закінчення строку дії обов`язків, визначених ухвалою суду від 10.01.2025 року повернулася до військової частини НОМЕР_1 , де прожила виконувати свої службові обов`язки.

Також наголошує, що з 19.04.2025 року ОСОБА_6 була направлена до Волноваського району Донецької області, де перебуває по даний час та бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, при цьому у зв`язку з забороною командира залишати місце несення служби сторона захисту в порядку ст.336 КПК України звернулася до суду з клопотання про проведення судового розгляду в режимі відеоконференції з використанням обвинуваченою власних технічних засобів, та оскільки судом не було відмовлено в задоволенні такого клопотання, то ОСОБА_6 брала участь у судовому засіданні 14.05.2025 року в режимі відеоконференції, чим не порушила жодних обов`язків, покладених КПК України, тому клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави є безпідставним.

Просить скасувати ухвалу суду від 14 травня 2025 року та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про звернення застави, внесеної за обвинувачену ОСОБА_6 , в дохід держави.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_5 , який не заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положенням ст.182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною/юридичною особою (заставодавцем). У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу.

Як зазначено вище, застава полягає у внесенні коштів з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків. Застава, як запобіжний захід, виконує важливу забезпечувальну та стимулювальну функцію, а також стримує підозрюваного, обвинуваченого від негативної поведінки під час здійснення досудового розслідування та судового розгляду.

Під обов`язками, передбаченими ст.182 КПК України, розуміють конкретні обов`язки, передбачені ч.5 ст.1954 КПК України, визначені ухвалою слідчого судді під час обрання запобіжного заходу. Тобто законодавець у ст.182 КПК вказує на можливість звернення застави в дохід держави в разі порушення «онкретних обов`язків, покладених на підозрюваного, обвинуваченого під час застосування такого запобіжного заходу. Тому положення ч.1 ст.182 КПК України, що вказують на мету застосування застави, яка полягає у забезпеченні виконання обов`язків, під умовою звернення коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків, у комплексі з положеннями ч.7 ст.194 КПК України свідчать про те, що цей запобіжний захід нерозривно пов`язаний і обирається саме з метою забезпечення обов`язків, установлених ухвалою слідчого судді, які своєю чергою завжди є строковими.

При цьому, відповідно до ст.182 КПК України, строк дії застави не визначений, визначений лише строк дії обов`язків, які покладаються на особу разом із заставою.

Згідно з ч.7 ст.194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 10.01.2025 року застосовано до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн..

Строк дії запобіжного заходу встановлено до 10 березня 2025 року. Отже обов`язки, визначені судом в разі внесення обвинуваченою застави, діють саме до 10 березня 2025 року.

З наданих апеляційному суду матеріалів справи не вбачається, що прокурор звертався до суду з клопотанням про продовження покладених на ОСОБА_6 обов`язків в порядку, визначеному ч.7 ст.194 КПК України, тому з огляду на положення даної норми закону, ухвала про застосування запобіжного заходу в частині покладених обов`язків припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Крім того, відповідно до ч.8 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Тобто з наведеного слідує, що умовою для звернення застави в дохід держави є підтвердження факту невиконання покладених на обвинуваченого та заставодавця обов`язків, визначених ухвалою суду.

Однак ні під час судового засідання в суді першої інстанції, ні в ході апеляційного розгляду прокурором не доведено порушення обвинуваченою ОСОБА_6 покладених на неї обов`язків у строк до 10 березня 2025 року.

Після 10 березня 2025 року, оскільки прокурор не подавав клопотання про продовження покладених ухвалою місцевого суду від 10 січня 2025 року обов`язків, ухвала в цій частині припинила свою дію, тому обвинувачена повернулася до військової частини НОМЕР_1 , де продовжила виконувати свої службові обов`язки.

За таких обставин, доводи захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 є обґрунтованими, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції про звернення застави, внесеної за ОСОБА_6 , в дохід держави є передчасною та підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 14 травня 2025 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_5 про звернення в дохід держави застави в розмірі 242 240 грн., яку було внесено на депозитний рахунок територіального управління ДСА України в Рівненській області на підставі ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 10 січня 2025 року та зараховано її до спеціального фонду Державного бюджет України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3