Справа № 461/8886/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1343/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 09 травня 2025 року про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

представника потерпілих-адвоката ОСОБА_11 ,

в с т а н о в и л а:

вищезгаданою ухвалою клопотання слідчого слідчої групи у кримінальному провадженні - старшого слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_12 задоволено частково.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)», строком до 60 діб, тобто до 07 липня 2025 року включно.

На підставі ч.3 ст.183 КПК України визначено заставу, достатню для забезпечення виконання обов`язків підозрюваним ОСОБА_8 у розмірі 170 (сто сімдесят) прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 514 760 (п`ятсот чотирнадцять тисяч сімсот шістдесят) гривень.

В іншій частині клопотання відмовлено.

Строк дії ухвали становить до 07 липня 2025 року включно.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; не відлучатися із Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками та потерпілими у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , прокурор ОСОБА_7 , подали апеляційні скарги. У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова, постановити нову, якою відмовити в задоволені клопотання.

Прокурор ОСОБА_7 у поданій апеляційні скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 09.05.2025, постановити нову, якою клопотання слідчого задоволити, застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначити ОСОБА_8 заставу - 512 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 550 336 грн. з покладенням обов`язків передбачених п.1, п.2, п.3, п.4 п.8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник ОСОБА_6 покликається на те, що ухвала є необґрунтованою, тому підлягає скасуванню.

У поданих доповненнях до апеляційної скарги захисник зазначає, що пред`явлена підозра ОСОБА_8 є необґрунтованою, висновки слідчого судді, що підозра ґрунтується долученими до матеріалів справи доказами не відповідає наявним матеріалам справи. Вважає, що слідчий суддя безпідставно не врахував докази надані стороною захисту. Також органом досудового розслідування не доведено наявність існування ризиків, а визначений розмір застави є непомірним для підозрюваного, і виключність випадку виходу за межі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб не доведено стороною обвинувачення.

Захисник звертає увагу на те, що у підозрюваного на утриманні перебуває: дружина, двоє малолітніх дітей, мати пенсійного віку, та батьки дружини.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор ОСОБА_7 покликається на те, що ухвалане відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підлягає скасуванню з підстав визначених п. 2 ч. 1 ст. 411 КПК України, оскільки суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Зазначає, що у поданому клопотанні про обрання запобіжного заходу та при його розгляді стороною обвинувачення обгрунтовано наявність підстав, визначених ч. 5 ст. 182 КПК України, для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 , як альтернативи тримання під вартою застави у розмірі у розмірі 512 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 550 336 гривень

Зокрема, слідчому судді було надано документи, котрі підтверджують матеріальний стан підозрюваного та його видатки, що були здійсненні у період вчинення інкримінованого шахрайства.

Так, у цей період підозрюваним ОСОБА_8 було придбано: земельну ділянку із кадастровим номером: :16:000:0032, площею 0, 3611 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224); земельну ділянку із кадастровим номером: :16:000:0033, площею 0, 2709 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224); земельну ділянку із кадастровим номером: :17:000:6000, площею 1, 4458 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224); земельну ділянку із кадастровим номером: :17:000:0020, площею 1, 4458 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224).

Ділянки розташовані біля м. Мостиська неподалік озера та фактично вкриті лісовою рослинністю з цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення - загальна вартість цих ділянок понад 2 млн. грн.

Наведене дає підстави вважати даний випадок як виключний, коли застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчинені тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, й застава може бути призначена у розмірі, який перевищує триста розмірів мінімальної заробітної плати, як передбачено ч. 5 ст. 182 КПК України.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_8 , захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_9 апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 підтримали, просили задоволити. В задоволенні апеляційної скарги прокурора ОСОБА_7 просили відмовити.

Прокурор ОСОБА_7 подану ним апеляційну скаргу підтримав, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 заперечив.

Потерпіла ОСОБА_10 , представник потерпілих адвокат ОСОБА_11 апеляційну скаргу прокурора підтримали, в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 просили відмовити.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, а також наведені доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задоволити частково, в задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 - відмовити з таких підстав.

Слідчим управлінням ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості щодо якого 06.06.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001585 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. ст. 367 КК України.

07.05.2025 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018).

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Постановляючи оскаржену ухвалу слідчий суддя врахувала вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у вказаних кримінальних правопорушеннях, вік підозрюваного, наявність постійного місця проживання, який є особою з інвалідністю, є одруженим, має двох неповнолітніх дітей, здійснює догляд за своєю матір`ю та батьками дружини, які є пенсійного віку, а отже веде осілий спосіб життя та має міцні соціальні зв`язки.

Врахувавши матеріали клопотання, обґрунтування сторони обвинувачення, слідчий суддя вважав доведеними під час розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.

Оцінюючи доводи сторони обвинувачення про необхідність застосування відносно ОСОБА_8 слідча суддя дійшла висновку про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також слідча суддя визначила підозрюваному заставу в розмірі 170 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 514 760 грн.

Колегія судів вважає правильним висновок слідчого судді про необхідність застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою, однак вважає, що визначений розмір застави підозрюваному є недостатнім для запобігання наявним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, з таких підстав.

Апеляційний суд дійшов висновку, що існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що відповідає та є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також бере до уваги практику ЄСПЛ, зокрема те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Такий висновок також не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Тяжкість, характер та обставини інкримінованих злочинів свідчить про вагомість заявлених ризиків, які дійсно на теперішній час існують, і яким не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.

Розглядаючи можливість застосування до підозрюваного будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання підозрюваного під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує утримання підозрюваного під вартою.

Разом з тим, в пункті 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що позбавлення свободи захід настільки суровий, що виправдати його можна лише у разі, коли інші, менш суворі заходи були розглянуті й визнані недостатніми для того, щоб забезпечити особисті або державні інтереси, які вимагають такого тримання під вартою.

Частиною 5 ст. 182 КПК України закріплені межі розміру застави залежно від ступеня тяжкості вчиненого особою злочину.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Так, згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Беручи до уваги характер і обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 враховуючи дані про особу, його майновий стан та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає за можливе визначити розмір застави - 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у даному випадку буде пропорційним щодо його особи, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного у разі внесення такої застави, що буде достатнім стримуючим фактором та зможе запобігти таким ризикам.

Такий розмір застави відповідає й практиці ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 20 листопада 2010 року у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Твердження сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також про неврахування судом даних про особу підозрюваного, на думку колегії суддів, є необґрунтовані, оскільки вказані факти були взяті до уваги слідчим суддею в сукупності з іншими доказами у справі та їм було надано належну оцінку.

Крім цього, постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов правильного висновку (з яким погоджується колегія суддів) про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, яка на даному етапі досудового розслідування підтверджується достатньою кількістю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 - Європейський Суд з прав людини зазначив, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в підсумку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Доводи захисника, що пред`явлена ОСОБА_8 підозра є необґрунтованою, апеляційний суд до уваги не бере та наголошує на тому, що оцінка доказів з точки зору, в тому числі, допустимості, а сукупності доказів з точки зору вагомості, достатності та взаємозв`язку, буде надана судом, відповідно до вимог ст. ст. 89, 94 КПК України, на іншій стадії провадження стадії судового розгляду кримінального провадження по суті, натомість, на теперішній час слідчий суддя під час розгляду клопотання лише вирішує питання щодо достатності певного обсягу зібраних доказів для переконання стороннього спостерігача у тому, що особа причетна до вчинення злочину та стосовно неї існують законодавчо встановлені підстави для обрання запобіжного заходу.

Окрім цього, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на позицію, викладену в рішенні від 28.10.1994 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88, відповідно до якої, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Відтак апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали судом апеляційної інстанції про часткове задоволення клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначення розміру застави 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням обов`язків, передбачених п.1, п.2, п.3, п.4, п.8 ч. 5 ст. 194 КПК України. В задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 задоволити частково.

В задоволенні апеляційної скарги з доповненнями захисника ОСОБА_6 відмовити.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 09 травня 2025 року, якою до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, скасувати.

Клопотання слідчого слідчої групи у кримінальному провадженні - старшого слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 задоволити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 20 липня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок: IBAN: UA0085066, банк отримувача: ДКС України, м. Київ, , код банку отримувача (МФО) 820172.

На підставі ч.5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_8 у разі внесення застави наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

не відлучатися із Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

утримуватися від спілкування із свідками та потерпілими у цьому кримінальному

провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини свої неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Зобов`язати ТУ ДСА у Львівській області повернути раніше внесену заставу в розмірі 514 760 (п`ятсот чотирнадцять тисяч сімсот шістдесят) гривень заставодавцю ОСОБА_14 внесеної за ОСОБА_8 на рахунок UA0000757, , відкритий в Державній казначейській службі України, МФО 820172.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4