Справа № 588/461/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2025 р. м. Охтирка

Колегія суддів Охтирського міськрайонного суду Сумської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 / в режимі відео конференції/,

захисника ОСОБА_7 / в режимі відео конференції/,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Охтирка клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000331 від 27 грудня 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно - технічною освітою, не одруженого, не працевлаштованого, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 152 КК України,

УСТАНОВИЛА:

З 11 квітня 2025 року в провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області перебуває на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 грудня 2024 року за № 0000331, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 152 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 27 грудня 2024 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 лютого 2025 року, який було продовжено ухвалами Тростянецького районного суду Сумської області та в останнє ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2025 року до 12 липня 2025 року.

19 червня 2025 року від прокурора Тростянецького відділу Охтирської окружної прокуратури ОСОБА_5 надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтував тим, що дії обвинуваченого кваліфіковано за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 152 КК України. Підозра є обґрунтованою та підтверджена матеріалами кримінального провадження. Інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 152 КК України, є тяжким злочином, санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, яке він вчинив під час перебування під запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту, так як є обвинуваченим в іншому кримінальному провадженні за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України, яке розглядається Лебединським районним судом Сумської області. Вважає, що більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти ризикам, зазначеним в ст. 177 КПК України. Судовий розгляд тільки розпочато, ще не допитані свідки та неповнолітня потерпіла, що дає підстави вважати, що будучи на свободі, ОСОБА_6 може впливати на цих осіб та переховуватися від суду. На даний час ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 , не зменшились та існують на теперішній час. Просить суд продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора, останній зазначив, що обвинуваченому можливо застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки ризики, на які посилається прокурор, відсутні.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_8 та її представники в судове засідання не прибули, будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

З урахуванням думки учасників судового розгляду колегія суддів вважає за можливо розглянути клопотання прокурора без їх участі.

Вивчивши матеріали справи /в межах заявленого клопотання/, заслухавши думку учасників кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Підставами продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 152 КК України.

Колегія суддів вважає встановленим існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду.

Ризик того, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду, пов`язаний з тим, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років, у зв`язку з чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, він може переховатись від суду з метою уникнення понесення покарання. Окрім цього цей ризик підтверджується тим, що на території України введено воєнний стан, а не стабільний рівень безпеки на території Сумської області надає можливість обвинуваченому переховуватись від суду.

Ризик незаконного впливу на потерпілу обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 фактично мешкає в одному населеному пункті разом з нею та може вчинити дії, пов`язані з незаконним впливом на неї шляхом насильницьких дій, залякування, вмовляння або підкупу з метою надання нею недостовірних показань.

Ризик того, що ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення пов`язаний з тим, що він офіційно не працевлаштований і в нього відсутні законні джерела існування, окрім того обвинувачений не має тісних соціальних зв`язків, відносно нього є інше кримінальне провадження, яке розглядається Лебединським районним судом Сумської області.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити, крім іншого, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Колегія суддів, розглядаючи клопотання прокурора враховує те, що стороною захисту на теперішній час не надано до суду переконливих доказів того, що наведені в ухвалі суду за результатами розгляду клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 ризики на теперішній час суттєво зменшились або перестали існувати.

Приведені обставини, на думку колегії, беззаперечно свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить запобігання ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Завершити судовий розгляд до 12 липня 2025 року не можливо, оскільки дослідження доказів сторони обвинувачення ще не розпочато, не допитані потерпіла та свідки.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, про що викладено правову позицію в рішеннях ЄСПЛ «Летельє проти Франції», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Осаковський проти України».

Суд наголошує, що сама по собі тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення не може бути підставою для продовження дії обраного раніше запобіжного заходу, але при цьому, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сінькова проти України» роз`яснив, що питання стосовно розумності строку тримання під вартою не може оцінюватися in abstracto. Воно має оцінюватись у кожній справі згідно з її конкретними обставинами, причинами та належно задокументованими фактами. Тривале тримання під вартою може бути виправданим у конкретній справі тільки за наявності чітких ознак існування суспільного інтересу, який, незважаючи, на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, колегія суддів враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, враховуючи сукупність досліджених судом обставин та тяжкість покарання за злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , колегія вважає, що на момент вирішення клопотання прокурора встановлено наявність обґрунтованої підозри та достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановлених ризиків, і приходить до висновку про відсутність підстав для скасування, зміни запобіжного заходу, оскільки не зникли наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відтак суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить його належну процесуальну поведінку та може запобігти вказаним ризикам та буде належною мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Запобіжний захід у вигляді його тримання під вартою є співмірним і доцільним задля забезпечення дієвості цього кримінального провадження. Виключно застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою здатен забезпечити запобігання ризику переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілу, свідків, продовження вчинення інших кримінальних правопорушень.

Встановлені дані в сукупності вказують на підвищену небезпеку як самого діяння, так і особи обвинуваченого, а також на те, що обставини, які враховувалися судом при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не змінилися та не перестали існувати.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті.

Оскільки злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , пов`язаний із застосуванням насильства, підстави для визначення розміру застави відсутні.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 199, 315, 331 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Задовольнити клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовжити в кримінальному провадженні № 0000331 від 27 грудня 2024 року обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15- ч. 3 ст. 152 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 19 червня 2025 року до 17 серпня 2025 року включно, без визначення розміру застави, з подальшим утриманням в державній установі «Сумський слідчий ізолятор».

Визначити строк дії цієї ухвали до 24 години 00 хвилин 17 серпня 2025 року.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Сумський слідчий ізолятор» для виконання та вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали проголошено 19 червня 2025 року о 16 годині 40 хвилин.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3