Провадження № 1-кс/686/6172/25
УХВАЛА

18 червня 2025 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника-адвоката підозрюваного ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький клопотання слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Хмельницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 погодженого з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вірменина, громадянина України, уродженця м. Єреван, Вірменії, з вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у кримінальному провадженні № 0002045,

встановив:

17.06.2025 року слідчий відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Хмельницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням, погодженим з прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263-1, ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 263 КК України, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на потерпілих та/або свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

В судовому засіданні слідчий і прокурор наполягали на задоволенні клопотання.

Підозрюваний і його захисник заперечили проти задоволення клопотання. Вважають, що запобіжний захід непов`язаний із триманням під вартою буде достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

В провадженні слідчого управління ГУНП в Хмельницькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002045 від 23.10.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст. 15, п.5 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 263-1, ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 263 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що 22.10.2021 близько 20:00 год., невстановлена досудовим розслідуванням особа, з метою умисного вбивства користувача автомобілем, способом небезпечним для життя багатьох осіб, зайшла на територію автомобільної стоянки "ДЮСШ №3 "розташованої по вул. Прибузька, 3, м. Хмельницького, та підійшовши до припаркового на такій стоянці на парко місці №148, автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER 200» д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , прикріпила саморобний вибуховий пристрій, що складається з ізоляційної стрічки, магніта, корпусу гранати «Ф-1», підривав дистанційної дії типу «УЗРГМ», шнурка та металевого гак, до днища автомобіля під сидінням водія. Про те зазначена невстановлена особа виконавши усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, оскільки таку особу помітив охоронець зазначеної стоянки ОСОБА_10 , повідомивши при цьому працівників поліції про виявлений саморобний пристрій під дном автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER 200» д.н.з. НОМЕР_1 .

Окрім цього, 23 жовтня 2021 року, в період часу з 18:02 год. по 20:02 год. під час проведення санкціонованого обшуку за адресою, АДРЕСА_2 , за місцем реєстрації ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено та вилучено предмет ззовні схожий на пістолет «Вальтер», без будь яких маркувань калібр 9 мм., та 4 набої калібру 9 мм. із стальними осердям, із маркуваннями, які не є читабельними у зв`язку із корозійним впливом, які невстановлена досудовим розслідуванням особа зберігала без належного на те дозволу.

За результатами проведених слідчих (розшукових) дій та іншими матеріалами кримінального провадження в свої сукупності зібрано достатньо доказів, які свідчать про безпосередню причетність до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263-1, ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 263 КК України ОСОБА_6 .

В ході проведення досудового розслідування, органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263-1, ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 263 КК України.

31.01.2024 процесуальним прокурором у даному кримінальному провадженні погоджено складене слідчим повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 263-1, ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 263 КК України.

Зміст підозри та стислий виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 :

ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , з метою виготовлення саморобного вибухового пристрою шляхом поєднання промислових та саморобних елементів, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (дата, місце, час, спосіб), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вступили в попередню змову між собою.

Так, ОСОБА_6 діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_12 реалізуючи свій злочинний умисел на виготовлення саморобного вибухового пристрою за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (дата, місце, час, спосіб) привласнили споряджений корпус промислово виготовленої ручної оборонної осколкової гранати «Ф-1» та уніфікований підривач (запал) типу «УЗРГМ».

Продовжуючи свій злочинний умисел на незаконне виготовлення саморобного вибухового пристрою за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (дата, місце, час) але до 22.10.2021, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 та ОСОБА_12 діючи в порушення вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 21.08.1998 № 622, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.10.1998 за № 637/3077, виготовили пристрій, що містить елементи, як промислового так і саморобного виробництва.

Зокрема, за допомогою ізоляційної стрічки до даної торцевої частини корпусу гранати прикріпили магніт, у корпус гранати закрутили уніфікований підривав дистанційної дії типу «УЗРГМ» та до кільця підривача закріпили відрізок шнура, інший кінець якого приєднали до металевого гака, які у своєму конструктивному поєднанні утворюють саморобний вибуховий пристрій.

Крім того, ОСОБА_6 та ОСОБА_12 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (дата, місце, час, спосіб) усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи на меті незаконне зберігання, носіння та передачу вибухового пристрою вступили в попередню змову між собою.

Продовжуючи свій злочинний умисел на незаконне зберігання, носіння та передачу вибухового пристрою за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (дата, місце, час) але до 22.10.2021, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , після незаконного виготовлення саморобного вибухового пристрою,діючи в порушення вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 21.08.1998 № 622, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.10.1998 за № 637/3077,зберігали його у невстановленому досудовим розслідуванням місці до невстановленого досудовим розслідуванням часу, але не пізніше ніж до 22.10.2021.

Продовжуючи свій злочинний умисел 22.10.2021 ОСОБА_6 та ОСОБА_12 перенесли саморобний вибуховий пристрій у невстановлене досудовим розслідуванням місце, де передали невстановленій досудовим розслідування особі.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 22.10.202, саме території автостоянки ДЮСШ № 3, розташованої за адресою: м. Хмельницький, вул. Прибузька, 3/1 та транспортного засобу автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER 200» д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого виявлено та вилучено: гранату «Ф-1» із маркуванням «107 46-80 Т», змив з гранати «Ф-1», змив з підривника, мотузку із кручком, частину підривника, змив з автомобільного диска, магніт розміром 4х4 см, ізолюючу стрічку;

- висновком експерта за результатами проведення судової вибухотехнічної експертизи від 13.04.2022 №СЕ-19/123-22/2852-ВТХ встановлено, що при поєднанні предметів: корпусу гранати «Ф-1», уніфікованого підривача дистанційної дії типу «УЗРГМ», відрізку мотузки з металевим гаком та магнітом вони утворюють саморобний підривний пристрій, який є придатний для здійснення вибуху. У висновку вказані предмети у своєму конструктивному поєднані утворюють саморобний підривний пристрій (СВП);

- висновком експерта за результатами проведення судової біологічної експертизи від 05.05.2022 №СЕ-19/102-21/15296-БД, встановлено, що генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на змивах з поверхні корпусу гранати «Ф-1» (об?єкт № 4.1), є змішаними, належать більше ніж двом особам, та є придатними для ідентифікації лише за домінуючим ДНК-профілем. При цьому встановлено, що генетичні ознаки особи, що домінує у змішаних генетичних ознаках клітин з ядрами, виявлених на змивах з поверхні корпусу гранзати «Ф-1» (об?єкт № 4.1) збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_6 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , який здійснював оренду приміщення ферми в селі Колибань, яка в свою чергу належить матері потерпілого у кримінальному провадженні ОСОБА_9 в ході допиту на запитання слідчого свідок повідомив, що ОСОБА_14 міг бути відомим із ОСОБА_9 оскільки дружина ОСОБА_15 працювала в магазині, який належить ОСОБА_9 .. Також, коли ОСОБА_9 приїздив на ферму він бачив ОСОБА_16 . Вказані покази можу свідчити проте, що потерпілий у кримінальному провадженні та підозрювані є знайомими між собою;

- іншими матеріалами кримінального провадження та речовими доказами в їх сукупності.

31.01.2024 з дотриманням вимог ч.1 ст. 278 КПК України (Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень), ч.2 ст. 135 КПК України (У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи) у зв`язку із відсутністю ОСОБА_6 за місцем свого проживання письмове повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_6 було вручено житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання останнього, а саме УМК «Дубове». Крім того, 31.01.2024 письмове повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_6 було надіслано поштовим зв`язком за місцем реєстрації/проживання ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 .

Від так, ОСОБА_6 , який був у встановленому ст. 135 КПК України порядку викликаний для проведення допиту та інших процесуальних дій 03.02., 04.02., 05.02.2024 не прибув на виклик уповноваженої службової особи, слідчого, тобто не з`явився без поважних причин і не повідомив про причини свого неприбуття.

Крім того, в порядку ст. 40 КПК України, оперативному підрозділу ГУНП в Хмельницькій області надано доручення на встановлення місця проживання та роботи ОСОБА_6 та вручення йому повістки про виклик. Із матеріалів виконаного доручення вбачається, те що вручити повістки та встановити місце знаходження останнього не приставилось за можливе, у зв`язку зі відсутністю ОСОБА_6 за місцем свого проживання. Вжитими заходами встановити місце перебування та місце роботи ОСОБА_6 не вдалось.

05.02.2024 підозрюваного ОСОБА_6 постановою слідчого оголошено в розшук.

03.06.2024 ОСОБА_17 оголошено у міжнародний розшук у зв`язку з отриманими відомостями про залишення постійного місця свого проживання, а також в ході здійснення оперативно-розшукової діяльності отримано інформацію про те, що ОСОБА_6 перебуває за межами України, переховується на території Французької Республіки.

11.06.2024 ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Рішення суду набрало законної сили 18.06.2024 року.

11.06.2024 постановою слідчого досудове розслідування кримінального провадження зупинене, у зв`язку із тим, що підозрювані ОСОБА_12 та ОСОБА_6 оголошені у розшук.

16.06.2025 постановою слідчого досудове розслідування кримінального провадження відновлено.

Перебуваючи у міжнародному розшуку 31.12.2024 ОСОБА_6 затриманий на території Федеративної Республіки Німеччини та компетентним органом цієї країни прийнято рішення про її видачу (екстрадицію) в Україну для притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки, підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263-1 КК України - незаконне виготовлення вибухових пристроїв, вчинене за попередньою змовою групи осіб, та за ч.2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України - незаконне зберігання, носіння та передача вибухового пристрою, без передбаченого законом дозволу, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років позбавлення волі з метою уникнення кримінальної відповідальності. Уповноваженими особами перевірено наявні адреси його ймовірного місця перебування, проте, проведеними заходами встановити місце знаходження останнього не представилося можливим, що може свідчити про переховування його від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідка, потерпілого на іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, так, як підозрюваний ОСОБА_6 може бути знайомим із потерпілим ОСОБА_9 та свідком ОСОБА_13 є ризик того, що останній може на них впливати з метою отримання показів, які будуть підставою для уникнення від кримінальної відповідальності. Також, у кримінальному провадженні є інший підозрюваний ОСОБА_12 , яка являється дружиною брата підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_18 , а тому зважаючи на ступінь родинних зав`язків, може незаконно впливати на останньою, з метою створення вигаданою версії вчинення злочину, з метою уникнення від кримінальної відповідальності;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, враховуючи обставини та тяжкість вчиненого ним кримінальних правопорушень, вчинення його у складі групи осіб, міру можливого покарання, та враховуючи, ще ОСОБА_6 є особою, яка відбула покарання за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 263-1 КК України в силу ст. 89 КПК України є раніше не судимим.

Так, у відповідності до Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ільков проти Болгарії» передбачено, що «суворість, передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При цьому, у даних рішеннях ЄСПЛ зазначено, що небезпека переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Отже, наведені фактичні обставини цього кримінального провадження та особисті обставини підозрюваного в сукупності, дають підстави дійти висновку про існування ризику переховування від органу досудового розслідування або/та суду.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001, суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів;

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення небезпідставної можливості здійснення підозрюваною зазначених дій.

При цьому чинний кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий суддя вважає, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими твердження слідчого, що підозрюваний ОСОБА_6 може впливати на свідка у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження перебуває на початковій стадії, досудове розслідування триває, не встановлено та не відшукано всі докази, не допитано осіб, яким відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження.

Тому з метою нівелювання такого ризику, застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.

Слідчий суддя вважає, що при встановленні наявності ризику впливу на свідків також слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Досудовим розслідуванням встановлено, що особи, яким відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження (свідки) ще не допитані, відтак у разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою це дозволить підозрюваному, який обізнаний про коло осіб, котрим відомо або може бути відомо згадані обставини, зможе шляхом умовлянь, чиненням тиску та/або будь-яким іншим чином вплинути на цих осіб з метою серед іншого зміни показань про обставини провадження, як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду.

При обранні запобіжного заходу враховуються всі обставини, визначені в ст. 178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_19 у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, соціальні зв`язки підозрюваної, вік, майновий та сімейний стан, наявність місця проживання, а також те, що остання раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, слідчий суддя приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено, що запобіжний захід лише у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної і виконання нею процесуальних обов`язків.

На переконання слідчого судді, прокурор у судовому засіданні довів, а слідчий суддя переконався у тому, що існує обґрунтована підозра вчинення тяжкого кримінального правопорушення, що є підставою для застосування найбільш тяжкого запобіжного заходу - тримання під вартою.

Відповідно до абз. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Також слідчий суддя при постановленні ухвали враховує положення абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України де зазначено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який оголошений у міжнародний розшук, розмір застави не визначається.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263-1, ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 263 КК України, та перебував у міжнародному розшуку з 31.12.2024 року є підстави не визначати йому розмір застави у разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, за вставлених у справі обставин та наявних ризиків, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 196, 197 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263-1, ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 13 серпня 2025 року включно.

Ухвала діє по 13 серпня 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню

після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя