Справа № 304/1599/25 Провадження № 1-кп/304/249/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2025 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000111 від 22 травня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перечин Перечинського району Закарпатської області, який фактично проживає за адресою:АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, проживає у цивільному шлюбі, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , в супереч Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, та ч. 2 розділу Х наказу № 359 від 29 червня 2005 року «Про затвердження інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», маючи реальну можливість для здачі у передбачений законом спосіб боєприпасів, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, без мети збуту, у невстановлений досудовим розслідуванням час та дату, але не пізніше 12 березня 2025 року, у місці виконання службових обов`язків на позиції, поблизу населеного пункту Багатир Покровського району Донецької області, віднайшов (придбав) бойові припаси, а саме дві ручні осколкові гранати з маркуванням «180/7 254-Е ТНТ» та «17-65-360Е», два запали УЗРГМ з маркуванням «114-76-583» та «92-72 УЗЧП», патрони калібру 5,45 мм у кількості 224 штуки, патрон калібру 7,62 мм, шість патронів 9 мм до ПСШ 790 Шмайсер, пістолет з маркуванням «Шмайсер» калібру 9 мм № НОМЕР_2 , боєприпаси ВОГ-25, які у подальшому звідти перемістив (переніс) до місця свого проживання у АДРЕСА_1 та місця реєстрації АДРЕСА_2 .

Крім цього, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, бажаючи їх настання, а також знаючи, що набуті ним бойові припаси є бойовими, без передбаченого законом дозволу та без мети збуту, з невстановленого досудовим розслідуванням часу, але щонайменше з 12 березня 2025 року до 00 годин 40 хвилин 22 травня 2025 року, зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на дерев`яній тумбі з лівої сторони від входу у приймальній кімнаті, бойові припаси дві ручні осколкові гранати з маркуванням «180/7 254-Е ТНТ» та «17-65-360Е», два запали УЗРГМ з маркуванням «114-76-583» і «92-72 УЗЧП», патрони калібру 5,45 мм у кількості 30 штук, патрон калібру 7,62 мм, шість патронів 9 мм до ПСШ 790 Шмайсер, пістолет з маркуванням «Шмайсер» калібру 9 мм № НОМЕР_2 , предмет, схожий на магазин до автомата та патрони у кількості 29 штук, боєприпаси ВОГ-25, а також під шафою у спальній кімнаті за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , бойові припаси патрони у кількості 44 штуки, паперову коробку з наявними в ній набоями калібру 5,45 мм у кількості 120 шт до моменту їх виявлення та вилучення працівниками Національної поліції України в ході проведення огляду.

Тим самим ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив суд визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, і призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, за якою кваліфіковано його дії, при цьому просив на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Захисник обвинуваченого просив суд призначити покарання із застосуванням статті 75 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого ним правопорушення, вказане в обвинувальному акті. Обвинувачений суду пояснив, що є військовослужбовцем та проходить службу у Збройних Силах України. Показав, що перед тим як повинен був йти у відпустку, то знайшов зазначені в обвинувальному акті боєприпаси, які вирішив забрати з собою додому. Також показав, що вказані боєприпаси заховав за місцем своєї реєстрації та фактичним місцем свого проживання. Проте після закінчення відпустки мав намір забрати такі з собою за місцем несення служби. Зазначив, що про вказане шкодує, щиро розкаявся. При цьому зазначив, що готовий понести покарання.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали, та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, роз`яснено учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом, та вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України як придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Призначаючи покарання, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, є тяжким злочином.

Суд враховує дані про особу винного: ОСОБА_4 за місцем проживання охарактеризований як такий, що до адміністративної відповідальності адміністративною комісією при виконавчому комітеті Перечинської міської ради не притягався, скарги з боку сусідів до Перечинської міської ради не надходили, проживає у цивільному шлюбі, є військовослужбовцем, на диспансерному обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, кримінальне правопорушення вчинив уперше.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд вважає, що підстави застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України при призначенні покарання відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд ураховує, що покарання як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості у суспільства.

За сукупності наведених обставин, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд ураховує характер вчиненого ним правопорушення, фактичні обставини справи, спосіб вчинення кримінального правопорушення, форму вини, обстановку вчинення правопорушення, особу обвинуваченого, а також позицію прокурора та обвинуваченого, які просили призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд уважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, за якою кваліфіковано його дії, оскільки таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Разом з цим, з урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, із встановленням іспитового строку, який є достатнім для того, щоб він в умовах здійснення контролю за поведінкою довів своє виправлення, та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати необхідно вирішити в порядку ч. 2 ст. 124 КПК України.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлено.

Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк рахувати з моменту проголошення вироку.

Речові докази, а саме самозарядний пістолет «ПСШ 790» калібру 9 мм з серійним номером НОМЕР_2 з магазином, п`ять патронів та 1 гільза; два запали УЗРГМ; два корпуси гранат Ф-1; 40 мм постіл RLV-HEF для під ствольних гранатометів; 188 патронів, 7 відстріляних гільз та 1 розібраний патрон, які знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, передати на потреби Збройних Сил України.

Процесуальні витрати за проведення судових вибухо-технічних експертиз № КСЕ-19/107-25/7156-ВТХ у розмірі 3 565 (три тисячі шістсот п`ять) гривень 60 копійок, № КСЕ-19/107-25/7154-ВТХ у розмірі 3 565 (три тисячі шістсот п`ять) гривень 60 копійок, № КСЕ-19/107-25/7147-ВТХ у розмірі 3 565 (три тисячі шістсот п`ять) гривень 60 копійок, а також судових балістичних експертиз № СЕ-19/107-25/7141-БЛ у розмірі 7 131 (сім тисяч сто тридцять одну) гривню 20 копійок, № СЕ-19/107-25/7153-БЛ у розмірі 2 674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривні 20 копійок, № СЕ-19/107-25/7143-БЛ у розмірі 2 674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривні 20 копійок, № СЕ-19/107-25/7142-БЛ у розмірі 1 782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) гривні 80 копійок, стягнути із ОСОБА_4 на користь держави.

Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту скасувати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча: ОСОБА_1