Справа № 135/679/25
Провадження № 1-кп/135/108/25
ВИРОК

іменем України

09.07.2025 м. Ладижин Вінницької області

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

обвинуваченої: ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ладижин кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000083 від 03.04.2025, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новополтавка Олександрівського району Донецької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою : АДРЕСА_2 , громадянка України, з середньою освітою, не працюючої, не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28.03.2025 близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , в якій проживає ОСОБА_4 , помітивши мобільний телефон марки «Samsung» серії «Galaxy A05s», моделі «SMA057G/DSN», діючи умисно, протиправно, таємно, з корисливих мотивів, маючи на меті збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, в період воєнного стану, введеного на території України з 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 « Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 « Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та строк дії якого неодноразово продовжувався, зокрема Указом Президента України від 14.01.2025 № 26/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.01.2025 №4220-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 08.02.2025 строком на 90 діб, здійснила викрадення зазначеного мобільного телефону, який належить ОСОБА_4 , завдавши потерпілому майнову шкоду на загальну суму 4100,28 грн.

Своїми діями ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Обвинувальний акт в кримінальному провадженні надійшов разом з угодою про визнання винуватості укладеною 14.05.2025 між прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_6 , за участю захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 , та з урахуванням письмової згоди потерпілого ОСОБА_4 , згідно якої ОСОБА_6 в повному обсязі визнає свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті у діяннях передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_6 в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком та покладення обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 474 КПК України розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

Розглядаючи в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, приймаючи до уваги, що суд встановлює чи угода відповідає вимогам ч. ч. 2, 4 ст. 469, ст. 472 КПК України, а саме формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, суд зазначає про можливість затвердження угоди про визнання винуватості виходячи з наступного.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні пояснив, що вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила Кримінального кодексу України та кримінального процесуального законодавства України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання. В разі затвердження укладеної угоди про визнання винуватості також просив вирішити питання про стягнення з обвинуваченої процесуальних витрат на проведення експертизи та вирішити долю речових доказів.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 зазначила, що вона цілком розуміє характер обвинувачення, яке їй пред`явлено. Визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України в повному обсязі, визнала фактичні обставини кримінального провадження, встановлені досудовим розслідуванням та викладені в угоді про визнання винуватості. Крім того зазначила, що вона розуміє надані їй законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та пояснила, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди обов`язки та не має наміру ухилятися від їх виконання. Просила угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 зазначив, що є всі правові підстави для укладення угоди, тому просив суд угоду про визнання винуватості затвердити, оскільки вона відповідає вимогам чинного законодавства та укладена обвинуваченим добровільно.

Потерпілий ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Заслухавши позицію прокурора, думку обвинуваченої та її захисника, думку потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Порядок здійснення кримінального провадження на підставі угод регламентований статтями 468-475 глави 35 КПК України.

Зокрема, частиною другою статті 469 КПК України встановлено, що угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. При цьому пунктом 1 частини четвертої зазначеної статті регламентовано, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Частиною четвертою статті 474 КПК України визначено перелік питань, які суд зобов`язаний з`ясувати у обвинуваченого перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості.

Зі змісту абзацу п`ятого частини четвертої статті 469 КПК України убачається, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, класифікується як тяжкий злочин, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тому згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України у даному кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Сторони угоди в підготовчому судовому засіданні стверджували, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбаченні в угоді.

Суд пересвідчився, що дана угода відповідає вимогам ст. 470 КПК України.

Крім того, судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_6 цілком розуміє ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає тяжкості вчиненого злочину, обране з урахуванням особи обвинуваченої ОСОБА_6 , яка на момент скоєння злочину, є раніше не судимою, наявність обставини, що пом`якшує покарання, передбаченої ст. 66 КК України, - щире каяття, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України.

Відповідно із ч. 1, ч. 2 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених ч. 3 ст. 475 КПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що угода від 14.05.2025 укладена між прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_6 , за участю захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 , та з урахуванням письмової згоди потерпілого ОСОБА_4 підлягає затвердженню та призначенню обвинуваченій ОСОБА_6 узгодженої сторонами міри покарання.

З огляду на викладене, враховуючи обставини, характер, тяжкість та суспільну небезпеку, спосіб вчинення злочину, узгоджену сторонами міру покарання, даних, які характеризують обвинуваченого та його ставлення до скоєного, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, зі звільненням останньої від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ч. 1 ст. 75 КК України, та встановленням відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки на думку суду, призначення такого покарання матиме належний виховний вплив на обвинуваченого та буде сприяти її виправленню, призведе до позитивних змін в її особистості та формуванню у неї готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався, цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124, 126 КПК України, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченої на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судової товарознавчої експертизи №818/25-21 від 11.04.2025 у розмірі 2120 гривень 40 копійок.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, суд вважає необхідним скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області №135/491/25 (провадження 1-кс/135/132/25) від 10.04.2025 року.

Долю речових доказів у даному кримінальному визначити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 1 ст. 314, ст. ст. 469, 472, 473, 474, 475, 615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 14 травня 2025 року укладену між прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_6 , за участю захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 та з урахуванням письмової згоди потерпілого ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000083 від 03.04.2025.

Визнати винуватою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку рахувати з дня ухвалення вироку, тобто з 09 липня 2025 року.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 2120 гривень 40 копійок.

Арешт накладений ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 10.04.2025 - скасувати.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон марки «Samsung» серії «Galaxy A05s», моделі «SMA057G/DSN», сірого кольору, об`єм памяті 4/128Гб, який поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України Слідче управління» PSP1187322 та передано до кімнати зберігання речових доказів ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області (квитанція №упакування ID 378953 від 03.04.2025) повернути власнику ОСОБА_4 .

На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Ладижинський міський суд Вінницької області, з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України. Клопотання про його скасування місцевим судом може подаватися прокурором у разі невиконання умов угоди про визнання винуватості згідно зі ст. 476 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя ОСОБА_1