Справа №295/6254/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001528 від 13.07.2021 року на підставі обвинувального акту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Червоноармійськ, Житомирської області, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, пенсіонера, працюючого на посаді техніка ремонтного цеху В/Ч НОМЕР_1 , раніше не судимого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12.07.2021 близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебував за адресою: м.Житомир, вул. Вільський Шлях, 186-а, де у останнього, на грунті довготривалих неприязних відносин, виник конфлікт із ОСОБА_6 .

В ході даного конфлікту у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, ОСОБА_4 наблизився до ОСОБА_6 та, утримуючи в руках дерев`яне руків`я від коси, наніс останньому один удар даним предметом в ділянку перенісся, після чого між ними почалася бійка.

Таким чином, ОСОБА_4 умисно спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_6 у виді двох ран в ділянці спинки носа; відкритого перелому носових кісток зі зміщенням та заходженням кісткових уламків, котрий потяг за собою порушення носового дихання, перелому лобного відростку лівої верхньощелепної кістки зі зміщенням кісткових відломків (переломи вищевказаних кісткових утворень підтверджені при проведені мультиспіральної комп`ютерної томографії головного мозку від 26.07.2021 року); синців навколо обох очей, задньо-зовнішньої поверхні в проекції правого плечового суглобу, бокової поверхні грудної клітки, задньо-зовнішньої поверхні правого плеча з переходом на правий ліктьовий суглоб; садна задньо-зовнішньої поверхні в проекції правого плечового суглобу.

Виявлені тілесні ушкодження у вигляді ран на обличчі, синців на обличчі, переломів кісток носу, котрі потягли за собою в послідуючому порушення функції носового дихання, після травматичну нейропатію трійничного нерва правої половини обличчя та перелому лобного відростку лівої верхньощелепної кістки в своїй сукупності складають відриту черепно-лицьову травму, що відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалого розладу здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину не визнав та пояснив, що останні 30 років проживає в будинку по АДРЕСА_1 , який він отримав від покійного батька. Після смерті батьків почався поділ спадкового майна із братом, почалися скарги від брата про те, що частки не рівні. Потерпілий почав брати до своєї частки будинку квартирантів, які ходили по подвір`ю та робили, що завгодно. Каналізацію в будинку обвинувачений робив сам. Коли зросла вартість викачки каналізації, то він просив оплачувати вартість викачки по черзі. Але потерпілий відмовився. Після цього він подав позов до суду про розподіл земельної ділянки.

12.07.2021 року він із своєю родиною зібралися та разом поїхали на кладовище. Коли повернулися до дому, то почув із подвір`я крики дружини. Побачив, як потерпілий кидав каміння у будинок і побив фасад будинку, перетоптав жінці город. Обвинувачений хотів заспокоїти потерпілого, який був разом із квартирантом. Але вони удвох напали на обвинуваченого, трубою вибили йому палець руки і побили спину. Один з них тримав, а другий - бив обвинуваченого. Після нанесених ушкоджень він вирвався і почав захищатися, взяв біля свого будинку палицю від коси та наніс потерпілому удар в район голови або плеча. Потім вони зчепилися із потерпілим, та згодом вийшли жінки та розтягнули їх. Причиною конфлікту вважає ненависть і неповага з боку потерпілого до обвинуваченого і його сім`ї.

Цивільний позов потерпілого обвинувачений також не визнав.

Однак, незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчинені інкримінованого йому злочину, суд вважає, що його вина стороною обвинувачення доведена повністю та знайшла своє підтвердження протягом судового розгляду справи, виходячи з наступного.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину підтверджується наступними показами потерпілого та свідків.

Так потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 12.07.2021 року він був вдома, а в його частині будинку проживав квартирант, який повідомив, що забилась каналізація і потерпілий прийшов допомогти її прочистити. В ході обстеження каналізаційної труби виявили, що вона забетонована. Та вони почали за допомогою лопати та ломика розбивати цей бетон. Біля 13:00 години приїхав його рідний брат, обвинувачений ОСОБА_4 із своєю дружиною та її сестрою. Вони почали сваритися, брат взяв косу і кричав уб`ю і наніс удар по голові в район переносиці. Після цього ще були удари по різним частинам, куди саме вже точно не пригадує, зокрема був удар в плече. Після цього потерпілий завалив його і підійшла дружина обвинуваченого. Дружина потерпілого одразу викликала службу швидкої допомоги та поліцію. Донька обвинуваченого накинулася на дружину потерпілого та забризкала перцевим газом. Потім приїхала служба швидкої допомоги та потерпілого забрали до лікарні, де йому була проведена операція на носі, протягом 14 днів він проходив стаціонарне лікування в міській лікарні №2, а після цього ще амбулаторне лікування. Але повністю відновитися він не зміг, на даний час у нього порушене дихання носом та вільно не може дихати, потрібна ще одна операція.

Також додав, що конфлікт із братом у них виник давно з приводу розподілу спадкового майна будинку після смерті батька. Обвинувачений, не дочекавшись рішення суду, відгородив каналізацію і самовільно поділив спадковий будинок.

Свідок ОСОБА_7 , пояснив, що він винаймав у потерпілого ОСОБА_8 частину житлового будинку в місті АДРЕСА_1 та одного дня, 12.07.2021 року, він побачив, що не проходить вода після прання та подумав, що забилась каналізація. По допомогу він звернувся до потерпілого ОСОБА_9 , але нічого не виходило зробити. Потім вони розкопали каналізаційну трубу та побачили, що вона забетонована і почали разом її вичищати. Раптом приїхав обвинувачений, ОСОБА_4 та почав сваритися, кричати на потерпілого нецензурною лайкою та запитувати чому він це робить. В цей час свідок разом із потерпілим стояли і слухали лайку, нічого не робили. Раптом ОСОБА_10 пішов до підвального приміщення звідки взяв косу та кинувся із нею на потерпілого та наніс йому один удар по носу, від якого той впав на землю. Потім потерпілий намагався тримати обвинуваченого руками, а сама сварка ще продовжувалася тривалий час. Потім була викликана служба швидкої допомоги та поліція. Також під час нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, були присутні ще дружина обвинуваченого та дві невідомі свідку жінки. Пізніше вже до місця події підійшла дружина потерпілого із дочкою.

Свідок ОСОБА_11 , яка є дружиною потерпілого, пояснила, що між сім`єю потерпілого та сім`єю обвинуваченого наявний тривалий конфлікт та судовий спір, пов`язаний із поділом та порядком користування житловим будинком, який знаходиться в АДРЕСА_1 . Вони проживають поруч, навпроти даного будинку. Не погоджуючись із порядком поділу спірного будинку та не дочекавшись винесення судового рішення по цивільній справі, обвинувачений забетонував каналізацію. 12.07.2021 року, повернувсь у місто, потерпілий та його дружина отримали телефонний дзвінок від наймача будинку Загороднього ОСОБА_12 , який проживав там останній час, про те, що у будинку забилась каналізація. ЇЇ чоловік пішов допомогти з`ясувати причину та виявили, що каналізаційна труба забетонована. Чоловік почав допомагати усунути цю неполадку. Раптом, знаходячись у себе вдома, вона почула крики і ґвалт, та, схопивши свій телефон, побігла до цього місця. Одразу побачила там свого чоловіка із розбитим носом, а по обидві сторони від нього стояли обвинувачений та ОСОБА_13 . Після запитання що сталося, її чоловік відповів, що йому по носу ОСОБА_14 вдарив косою. Знизу стояла дружина обвинуваченого. Від завданих ушкоджень носа йому стало зле, його посадили на поріг та спробували надати допомогу. Вона викликала поліцію та швидку допомогу. Обвинувачений був весь брудний у крові, його руки та сорочка були забруднені. В цей час продовжували лунати крики та погрози, які свідок намагалася зняти все на свій мобільний телефон. Її спробували вдарити та оббризкали обличчя газовим балончиком. Потім прибули працівники поліції та медична служба. В цей час чоловік вже лежав на порозі, бо його стан погіршився, на його голові також була велика гуля. Потім підійшла ще їх дочка. Внаслідок заподіянні тілесних ушкоджень чоловік проходив лікування та не зміг остаточно відновитись, первісний моральний стан до сих пір не відносився, від отриманої травми чоловік став неуважним та замкнутим.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що він працював лікарем та 12.07.2021 року перебував на чергуванні в травмпункті міської лікарні №2. В цей день до них в травмпункт був доставлений потерпілий ОСОБА_6 , який зі слів пацієнта був побитий рідним братом. У потерпілого було виявлено перелам кісток носу та йому була надана необхідна медична допомога, після чого він був госпіталізований до ЛОР відділення міської лікарні №2.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні повідомила, що вона працює фельдшером в службі екстреної медичної допомоги. Одного дня влітку 2021 року, точну дату не пригадує, вона заступила на зміну із своєю колегою та в денний час до них надійшов виклик про травму носа. Вони прибули на місце цього виклику в місті Житомирі по вулиці Вільський Шлях побачили потерпілого чоловіка у важкому стані із травмою носу, рясним крововиливом, встановили первинний діагноз: закрита черепно-мозкова травма, рубана рана носа, відкритий перелам стінки носа, забій правого плеча, травматичний шок. Зі слів потерпілого травму йому спричинив брат. Вони надали першу медичну допомогу, заповнили медичну карту і відвезли його до лікарні для подальшої госпіталізації. Окрім потерпілого на місці також була ще жінка та двоє чоловіків.

Свідок ОСОБА_17 повідомила, що вона є сусідкою і перебуває у дружніх стосунках із обвинуваченим. 12.07.2022 року гуляла на подвір`ї домоволодіння своєї тітки та бачила як потерпілий із своїм квартирантом копав на городі яму. Потім приїхав обвинувачений із своєї сім`єю і між ними почалася сварка. Потерпілий кидав у бік обвинуваченого каміння, від якого було пошкоджено стіну будинку та один камінь потрапив в ногу дружині обвинуваченого. Потерпілий взяв трубу і почав замахуватись, а обвинувачений ухилятись та оборонятись. Після цього ОСОБА_14 побіг в хату та взяв палку. Самих ударів між ними свідок не бачила, оскільки була із маленькою дитиною. Але бачила, як вони зчепилися між собою та впали на землю, а дівчата почали їх розбороняти. Потім свідок пішла до себе до свого дому і повернулася на прохання ОСОБА_18 (дружини обвинуваченого), яка попросила прийти і бути свідком. Потім приїхала поліція, служба швидкої допомоги і почала складати документи. Вказаний конфлікт відбувся з приводу каналізації та її оплати.

Також відзначила, що всіх подій вона не бачила, оскільки була з дитиною, і не може описати яка труба була у потерпілого в руках, в якій саме руці він її тримав, якою рукою кидав каміння та якого воно розміру, якого розміру була палиця в руках обвинуваченого і в якій руці він її тримав.

Свідок ОСОБА_19 , яка є донькою обвинуваченого, пояснила, що влітку 2021 року близько 13 години їй подзвонив брат та попросив приїхати через конфлікт, який відбувся між обвинуваченим та потерпілим. Коли вона приїхала, то побачила вже кінець сварки, як були працівник поліції, швидкої допомоги та складалися протоколи. Свого батька вона відвезла до лікарні і на наступний день до СМЕ, оскільки у батька була пошкоджена рука, нога і спина. Палець на руці не рухався та був вивих, а спина боліла. Батько їй розповів, що його побив потерпілий ломом. Вказана бійка відбулась із потерпілим з приводу каналізації, потерпілий постійно створює конфліктні ситуації та провокує їх. Також свідками бійки були квартирант та сусідка ОСОБА_18 .

ОСОБА_20 , яка є дружиною обвинуваченого, в судовому засіданні пояснила, що 12.07.2021 року вони приїхали до свого домоволодіння та побачили, що потерпілий копає на їх городі яму, повиривав існуючу городину. На запитання навіщо це робити, він почав кидати каміння і ображати, побив хату. Обвинувачений хотів вигнати його з городу, але потерпілий почав битися ломом. Обвинувачений побіг в гараж, а свідок пішла у будинок, щоб викликати поліцію. Коли повернулася, то побачила як вони вже лежали і билися. Потім їх розборонили і викликали поліцію. У потерпілого був перебитий ніс і текла кров. У її чоловіка вибитий палець і на спині великий синець. Також бачила палицю від коси, на якій була кров. Свідком конфлікту був квартирант. Конфлікт відбувся із-за поділу спадкового майна. На прохання платити гроші за каналізацію і викачку ями, потерпілий відповів відмовою, після чого її чоловік перекрив переповнену каналізацію.

Окрім зазначених показів свідків та потерпілого, вина ОСОБА_4 підтверджується наступними письмовими доказами.

Так, згідно з витягом з кримінального провадження №001528 13 липня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості із правовою кваліфікацією ч. 1 ст.125 КК України про те, що 12.07.2021 близько 13:15 по вул. Вільський Шлях 186А на грунті раптово виниклих неприязних відносин ОСОБА_4 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_6 (а.с.136). Пізніше за постановою прокурора від 22.02.2023р. було змінено кваліфікацію з ч.2 ст.125 КК на ч.1 ст.122 КК України, про що внесено відповідні відомості до ЄРДР, що підтверджується також витягом (а.с.138-139).

Як вбачається з рапортів інспектора-чергового Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області, зареєстрованих в журналі єдиного обліку 12.07.2021 року під номерами 37805, 37808, 37841 надійшли три повідомлення о 13:19, 13:20 та о 16:33 зі служби 102, про те, що відбулася бійка по вул.Вільський Шлях, 186А, в ході якої брат братові розрубав голову, носа, просить направити наряд поліції, екстрену медичну допомогу викличе самостійно. Також о 16:33 із травмпункту 2 лікарні повідомили, що був доставлений ОСОБА_21 , 1970 р.н., якому брат завдав удару по носу, діагноз: відкритий перелам кісток носу зі зміщенням уламків, госпіталізований в ЛОР відділення (а.с.92-94).

Згідно з протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 12.07.2021 у ОСОБА_6 , останній зазначив, що 12.07.2021 року близько 13:15 год. невідома особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , нанесла йому тілесні ушкодження (а.с.95).

Згідно з протоколом огляду місця події від 12.07.2021р. було оглянуто територію домоволодіння по АДРЕСА_1 , де на територію прилеглої земельної ділянки наявний город, а посередині нього виявлено траншею глибиною близько 30 сантиметрів, а в середині траншеї залізна труба, лопата та металевий лом. Саме на вказаній ділянці зі слів ОСОБА_4 у нього виник конфлікт із братом. Також було виявлено дерев`яний держак від коси, який добровільно надав ОСОБА_4 (а.с.143-149).

Згідно з протоколом огляду місця події від 25.04.2023р., проведеного за участю потерпілого ОСОБА_6 на території присадибної ділянки по вул.Вільський Шлях 186А, останній показав як на відстані біля 2 метрів від вказаного будинку, неподалік від стічної труби, що уходить під землю, його брат ОСОБА_4 заподіяв потерпілому тілесні ушкодження (а.с.103-109).

Також згідно з відеозаписом, наданим стороною захисту, обвинуваченим разом із захисником вже в ході судового розгляду було оглянуто та зафіксовано на відео прилеглу територію та частину городу домоволодіння по АДРЕСА_1 , де раніше відбувся конфлікт із потерпілим (а.с. 165).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 05.08.2022р., проведеного за участю потерпілого ОСОБА_6 , він показав обставини вчинення відносно нього правопорушення та механізм нанесення його братом ОСОБА_4 ударів дерев`яним руків`ям від ручної коси в область носу та правої руки потерпілого а.с.96-98).

Згідно з висновком судово-медичного експерта №159 від 19.01.2023р. при госпіталізації 12.07.2021р. ОСОБА_6 в медичну установу КП «Лікарня №2 ім.В.П. Павлусенка» Житомирської міської ради, у нього були виявлені наступні тілесні ушкодження: дві рани в ділянці спинки носа; відкритий перелом носових кісток зі зміщенням та заходженням кісткових уламків, котрий потяг за собою порушення носового дихання, перелом лобного відростку лівої верхньощелепної кістки зі зміщенням кісткових відломків (переломи вищевказаних кісткових утворень підтверджені при проведені мульти-спиральної комп`ютерної томографії головного мозку від 26.07.2021р.); синці навколо обох очей, задньо-зовнішньої поверхні правого плеча з переходом на правий ліктьовий суглоб; садна задньо-зовнішньої поверхні в проекції правого плечового суглобу. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді ран на обличчі, синців на обличчі, переломів кісток носу, котрі потягли за собою в послідуючому порушення функції носового дихання, після травматичну нейропатію трійничного нерва правої половини обличчя та перелому лобного відростку лівої верхньощелепної кістки в своїй сукупності складають відкриту черепно-мозкову травму, відносять до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалого розладу здоров`я. Всі інші вищевказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. По терміну свого виникнення тілесні ушкодження у ОСОБА_4 можуть відповідати даті 12.07.2021р. та виникли від дії тупої травмуючої поверхні, не залишивши в них яких-небудь специфічних та характерних ознак, дозволяючи ідентифікувати їх контактуючу слідоутворюючу поверхню. Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_4 могли виникнути за обставин, на які вказав потерпілий. Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_4 могли виникнути за обставин, на які вказав потерпілий під час його обстеження та проведення слідчого експерименту за його участю (а.с.99-102).

Відповідно до карти виїзду швидкої медичної допомоги №225 від 12.07.2021 року, складеної працівниками Центру медичної швидкої допомоги, (фельдшер ОСОБА_16 ) з 13:33 по 13:57 було здійснено виїзд за адресою АДРЕСА_1 до ОСОБА_6 , у якого за результатами огляду встановлено попередній діагноз: ЗЧМТ, рубана рана носа, відкритий перелом спинки носа, забій м`яких тканин носа, забій правого плеча, травматичний шок. Зі слів потерпілого тілесні ушкодження були нанесені братом в ході конфлікту ручкою від коси. Після чого потерпілого було госпіталізовано до травмпункту лікарні №2 (а.с.111-114).

Згідно з протоколом огляду предмету від 01.05.2023р. було оглянуто та в судовому засіданні прослухано DVD-R диск аудіо запис виклику бригади екстреної медичної допомоги по АДРЕСА_1 , на якому зафіксовану розмову між невідомою жінкою та диспетчером про необхідність надання екстреної медичної допомоги потерпілому ОСОБА_6 за фактом нанесення йому рубаної рани носа внаслідок сварки за каналізацію (а.с.115-118).

Крім цього, відповідно до дослідженого відеозапису, наданого потерпілим та записаного на мобільний телефон одразу з місця події, вбачається як обвинувачений голосно кричить, що це його територія та погрожує вбивством, а його заспокоюють кілька осіб, при цьому він не скаржиться на стан свого здоров`я та поводить себе досить агресивно (а.с.167).

Також згідно з представленими правовстановлюючими документами та технічною документацією на домоволодіння (в тому числі земельну ділянку), спірний будинок по АДРЕСА_2 , в рівних частках по 83/200 в 2009 році отримали у спадок обвинувачений та потерпілий, та лише 31.08.2022 року вирішили наявний між ними спір, уклавши між співвласниками нотаріальну угоду про встановлення порядку користування земельною ділянкою (т.1 а.с.185-188, 192-195)

Отже сукупність досліджених доказів свідчить, що між потерпілим та обвинуваченим тривалий час перед вчиненням конфлікту були неприязні відносини, які пов`язані із розподілом спільного домоволодіння та земельної ділянки, що залишились після смерті батьків та наявністю цивільного судового спору, який був остаточно вирішений вже після подій по цій справі.

Із досліджених доказів вбачається, що 12.07.2021р. між потерпілим та обвинуваченим на території їх спільного домоволодіння, на прилеглій земельній ділянці, яка не була остаточно розподілена, відбувся раптовий конфлікт у зв`язку із користуванням спільним каналізаційним зливом та розриттям потерпілим городу для забезпечення належного функціонування зливної труби, яка вела від його частини будинку до зливної ями. Потерпілий ОСОБА_6 разом із квартирантом проводив розриття городу по АДРЕСА_1 , що викликало невдоволення та незгоду у обвинуваченого, після чого останній пішов до підсобного приміщення свого будинку, звідки взяв дерев`яний держак від ручної коси та наніс кілька ударів у верхню частину тулубу, один із ударів прийшовся у праву руку, а один удар був нанесений по голові в ділянку перенісся, в результаті чого потерпілому було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді ран в ділянці спинки носа; відкритого перелому носових кісток зі зміщенням та заходженням кісткових уламків, який призвів до порушення носового дихання, переламу лобного відростку лівої верхньощелепної кістки зі зміщенням кісткових відломків, що підтверджується даними судово-медичної експертизи.

Факт наявності конфлікту та нанесення ударів потерпілому підтверджуються показами самого обвинуваченого, потерпілим, а також свідком ОСОБА_7 , який був безпосереднім очевидцем всіх подій та орендував частину домоволодіння у потерпілого та наочно бачив як під час спільного розриття городу для прочищення каналізаційної труби прибув обвинувачений ОСОБА_4 та почав сваритися, після чого взяв із підсобного приміщення дерев`яну палицю (держак від коси) та вдарив нею по обличчю потерпілого, від чого той впав на землю і намагався захиститись, тримаючи обвинуваченого руками. Потім була викликана служба швидкої допомоги та поліція. Покази даного свідка, присутність якого на місці підтвердили всі свідки, як з боку обвинувачення, так і збоку захисту, який є неупередженим та бачив найбільш повні подій, є достовірними та належними, та повністю узгоджуються із показами потерпілого і вказують про винуватість ОСОБА_4 у вчинені злочину.

Частину зазначених подій також бачили свідок ОСОБА_11 , яка є дружиною потерпілого та прибула на місце події коли вже її чоловік був із розрубленим носом в крові, а поруч стояв обвинувачений із ОСОБА_13 та своєю дружиною. ЇЇ чоловікові стало зле та його поклали і чекали на приїзд швидкої допомоги.

Існування агресивної поведінки обвинуваченого навіть після заподіяння тілесних ушкоджень також підтверджується наявним відеозаписом з мобільного телефону одного із свідків.

Доповненням до цього є покази свідка ОСОБА_16 , яка працюючи фельдшером у складі швидкої допомоги, приїздила за викликом до подвір`я будинку по вул.Вільский Шлях та побачила потерпілого чоловіка у важкому стані із травмою носу, рясним крововиливом, і встановила первинний діагноз: закрита черепно-мозкова травма, рубана рана носа, відкритий перелам стінки носа, забій правого плеча, травматичний шок. Зі слів потерпілого чоловіка травму йому спричинив брат. Вони надали першу медичну допомогу і госпіталізували потерпілого. В подальшому зазначені обставини логічно підтверджуються показами лікаря ОСОБА_15 , який перебував на чергуванні в травмпункті міської лікарні №2 та 12.07.2021 року приймав у лікарні потерпілого ОСОБА_6 , де у нього було виявлено перелам кісток носу та надана необхідна медична допомога, і одразу госпіталізований до ЛОР відділення міської лікарні №2. Із слів пацієнта він був побитий рідним братом.

Остаточно виявлені наслідки та заподіяні потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження зафіксовані в судово-медичній експертизі, висновки якої не були спростовані іншими доказами.

Покази свідків захисту ОСОБА_20 , яка є дружиною обвинуваченого, ОСОБА_19 , яка є донькою обвинуваченого, та сусідки ОСОБА_17 , яка перебуває у дружніх стосунках із обвинуваченим, також не спростовують винуватість обвинуваченого у заподіянні тілесних ушкоджень потерпілому та додатково підтверджують встановлені судом обставини, щодо існування конфлікту між обвинуваченим та потерпілим з приводу розподілу спадщини, користуванням та оплатою каналізації, перекриттям каналізаційної труби напередодні через несплату. В той день вони бачили як потерпілий із своїм квартирантом копав на городі яму, після чого відбувся прямий конфлікт між потерпілим та обвинуваченим, в ході якого обвинувачений пішов до свого будинку (гаражу чи іншого підсобного приміщення) взяв палицю від коси, після чого потерпілий вже був із розрубаним носом у крові, а на цій палиці була кров. Самих ударів свідки захисту не бачили. Також вказували про наявність на місці подій свідка квартиранта.

Такі покази свідків захисту в достатній мірі узгоджуються із показами інших свідків сторони обвинувачення, показами потерпілого і обвинуваченого, та вказують про навмисність дій з боку обвинуваченого, який у зв`язку із тривалими неприязними відносинами із потерпілим в ході активного конфлікту через розриття потерпілим городу для ремонту каналізації, що пролягала вздовж спірне подвір`я та право на користування якої він не давав, без будь-яких загроз для свого життя пішов до підсобного приміщення свого будинку, взяв дерев`яне руків`я від коси та навмисно наніс потерпілому два удари: один в область носу, а другий в праве плече, в результаті чого потерпілому були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: двох ран в ділянці спинки носа; відкритого перелому носових кісток зі зміщенням та заходженням кісткових уламків, котрий потяг за собою порушення носового дихання, перелому лобного відростку лівої верхньощелепної кістки зі зміщенням кісткових відломків; синців навколо обох очей, задньо-зовнішньої поверхні в проекції правого плечового суглобу, бокової поверхні грудної клітки, задньо-зовнішньої поверхні правого плеча з переходом на правий ліктьовий суглоб; садна задньо-зовнішньої поверхні в проекції правого плечового суглобу.

Наявні письмові матеріали справи, зокрема, рапорти із повідомленнями зі служби 102 про прийняття дзвінків від обох дружин, як потерпілого, так і обвинуваченого, протокол прийняття заяви від потерпілого про кримінальне правопорушення, протокол огляду диску DVD-R з аудіозаписом з виклику швидкої допомоги, протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого, протоколи огляду місця події від 12.07.2021р. та 25.04.2023р., та долучені відеозаписи оглядів прилеглої території та частину городу домоволодіння по АДРЕСА_1 , підтверджують встановлені судом обставини та вказані свідками події щодо умисного заподіяння тілесних потерпілому.

Факт заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому підтверджується також картою виїзду швидкої медичної допомоги за 12.07.2021р., де встановлено попередній діагноз, та висновком судово-медичної експертизи та узгоджується із показами свідків та іншими письмовими доказами.

При цьому суд вважає неправдивими покази обвинуваченого щодо побиття його потерпілим разом із свідком ОСОБА_7 , які нібито удвох тримали його: один бив, а другий тримав, оскільки жоден із допитаних в ході судового розгляду свідків, в тому числі із боку захисту, не підтвердили і не вказували про безпосередню участь даного свідка в ході конфлікту або бійки та навмисного нанесення обвинуваченому тілесних ушкоджень з боку свідка.

Доводи обвинуваченого та захисника щодо вимушеного заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому в результаті дій з самозахисту (самооборони), суд вважає безпідставними, адже з показів всіх свідків, потерпілого та самого обвинуваченого вбачається, що останній в ході словесної стадії конфлікту свідомо та цілеспрямовано, не перебуваючи в стані необхідної оборони, пішов з огороду до свого будинку (підсобного приміщення), взяв там дерев`яне руків`я від коси, з яким повернувся до місця розриття городу та, без будь-якої загрози для свого здоров`я з боку потерпілого чи переслідування, в якості помсти наніс два удари потерпілому в область носа та правого плеча, в результаті навмисно заподіяв вказані тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Після цього вже обидва учасника конфлікту зцепилися та повалилися на землю, де їх вже розборонили свідки.

Матеріалами справи та показами свідків не підтверджено заподіяння з боку потерпілого таких тілесних ушкоджень обвинуваченому, які б були виправданими для заподіяння удару по обличчю та нанесення середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Отже за існуючих обставин справи, не встановлено судом створення з боку потерпілого такого рівня безпосередньої загрози або нападу, що вимагає негайної реакції для захисту та нанесення потерпілому заподіяних тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Фактичні обставини кримінального правопорушення свідчать про відсутність такого акту суспільно небезпечного посягання зі сторони потерпілого, який би за своїми об`єктивними ознаками міг створити реальну та безпосередньою загрозу заподіяння шкоди обвинуваченому, що своєю чергою могло викликати у нього невідкладну необхідність у заподіянні шкоди потерпілому. Суд розцінює позицію захисту про перебування ОСОБА_4 у стані необхідної оборони, як спосіб уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

За існуючих обставин очевидною та безсумнівною є ситуація, коли обвинувачений ОСОБА_4 , маючи тривалий спір зприводу користування спільним частковим майном домоволодінням та прилеглою земельною ділянкою, маючи одну зливну яму, та перекривши користування зливною ямою, побачивши розриття потерпілим власного городу, вступив у конфлікт та сварку із потерпілим, в ході якої, з метою помсти за розритий город та розкидане каміння, пішов за дерев`яним руків`ям від коси та навмисно наніс потерпілому два удари в область носу та правого плеча, в результаті чого заподіяв умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Також суд не знаходить обґрунтованими доводи захисника щодо неналежності протоколу слідчого експерименту, проведеного за участю потерпілого. Адже вказаний протокол відповідає вимогам статті 240 КПК України та містить необхідні відтворення обставин і механізму нанесення тілесних ушкоджень з боку обвинуваченого, а тому є належним і допустимим доказом у справі.

Відповідно до ст. 94 КПК України, аналізуючи вищезазначені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх матеріалів кримінального провадження, керуючись законом, приходить до переконання, що зазначені докази є належними, допустимими, достовірними, перебувають між собою у взаємозв`язку, доповнюють один одного, не суперечать між собою, та підтверджують, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого повністю доведена, противоправні дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за частиною 1 статті 122 КК, як заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Призначаючи міру покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 відповідно до ст.12 КК України вчинив нетяжкий злочин, вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, має вищу освіту, працює, є особою пенсійного віку. За місцем проживання характеризується посередньо. На обліку у спеціалізованих медичних установах не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Згідно досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , складеної Богунським районним відділом Філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області, беручи до уваги інформацію, що характеризує його особистість, спосіб життя, історію правопорушень, маючи середній рівень ймовірності вчинення повторного правопорушення, а також середній рівень небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе, обвинувачений не становить значної небезпеки для суспільства. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на ОСОБА_4 обов`язків відповідно до п.2 ч.3 ст.76 КК України.

За таких даних про особу обвинуваченого, з урахуванням відсутності обставин, що пом`якшують та наявністю обставини, що обтяжує покарання, а також з врахуванням сукупності всіх обставин, які характеризують особу винного, його вік, враховуючи досудову доповідь органу пробації, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті кримінального закону з випробуванням виходячи з такого.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Так, згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до вимог ст. 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Таким чином, вирішення судом питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання ґрунтується на наведених вище вимогах.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, а також зваживши на другорядну роль кари як мети покарання, суд доходить висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 є можливим без відбування покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку, який буде достатнім для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

На думку суду, такий захід примусу відповідає меті покарання, є співрозмірним характеру вчиненого діяння, його наслідкам та особі винного.

Натомість судом не встановлено обставин, які свідчили б про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі.

Щодо цивільного позову, заявленого потерпілим в межах кримінального провадження, суд встановив наступне.

Потерпілим ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження було заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок злочину. У позові потерпілий просив стягнути з обвинуваченого на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 2 584,40 грн, моральну шкоду 200 000,00 грн. та витрати на правову допомогу 50 000,00 грн.

Позов мотивований тим, що внаслідок заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень він проходив тривале стаціонарне та амбулаторне лікування, проводилась операція, здійснювались числені медичні процедури та проходив самостійне лікування. В період лікування витратив значні кошти і надав лише частину чеків, які збереглись, на суму 2 584,40 грн. Окрім майнової шкоди, вказує про заподіяння моральної шкоди, яка виразилась у фізичному болі, стражданнях, стресі, порушенні звичайного ритму життя, необхідністю лікування, погіршення стану здоров`я, фізичних наслідків заподіяної травми та інших негативних наслідках.

Зазначений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Судом встановлена винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 122 КК України, та заподіяння потерпілому умисного тілесного ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Згідно з статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з статтею 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За частиною 1 статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Заявлена потерпілим сума матеріальної шкоди в розмірі 2 584,40 гривень, яку він поніс у зв`язку із придбанням необхідних ліків та медичних препаратів для відновлення свого здоров`я, в достатній мірі підтверджується долученими до позову письмовими доказами - фіскальними чеками із аптек, а тому підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого в повному обсязі.

Щодо заявленої суми моральної шкоди, то, відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з статтею 1167, 1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Констатуючи наявність факту заподіяння потерпілому моральної шкоди, суд перш за все керується критеріями загальнолюдських цінностей і виходить з розуміння того, що отримання тілесних ушкоджень середньої тяжкості та відкритий перелам носових кісток зі зміщенням та заходженням кісткових уламків, перелам лобного відростку лівої верхньощелепної кістки зі зміщенням кісткових відламків, порушення носового дихання, тривале стаціонарне та амбулаторне лікування, фізичний біль та незручності поза всяким сумнівом, пов`язане з глибокими душевними стражданнями, що за законом підлягають компенсації, в тому числі й грошима.

З урахуванням наведеного та з огляду на характер отриманої потерпілим травми, тривалості лікування та додаткових зусиль для організації свого життя в зв`язку із заподіянням тілесних ушкоджень, виходячи з принципів розумності, поміркованості й справедливості, суд вважає законним стягнути з ОСОБА_4 на відшкодування завданої моральної шкоди потерпілому грошові кошти в сумі 50 000 грн.

Стосовно заявлених потерпілим витрат на правову допомогу в розмірі 50 000,00 гривень, то вказані витрати є недоведеними належними та достатніми доказами, оскільки в ході судового розгляду адвокат позивача не брав участі у розгляді справи; позивачем не було представлено, зокрема, будь-якої угоди (договору, ордеру) про надання правової допомоги, детального розрахунку вартості правової допомоги та квитанцій на сплату зазначених послуг адвоката в сумі 50 000,00 грн. У зв`язку із цим позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування майнової шкоди грошові кошти в сумі 2584 гривень 40 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в сумі 50000,00 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1