Єдиний унікальний номер справи 185/4927/25
Провадження № 1-кп/185/1075/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у період воєнного стану в залі в м.Павлограді Дніпропетровської області кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за №0001827 від 01 грудня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, адвоката, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

01 грудня 2024 року о 16.10 год. обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_2 від 19 вересня 2023 року належить ОСОБА_7 , рухався у вечірній час доби, в умовах необмеженої видимості, по сухому дорожньому покриттю проїжджої частини вул.Дніпровська м.Павлограда Дніпропетровської області, яка має по дві смуги для руху у кожному напрямку з наявною дорожньою розміткою з боку м.Дніпра у напрямку м.Донецьк.

Рухаючись по зазначеній проїжджій частині автомобіль «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням обвинуваченого ОСОБА_3 в умовах необмеженої видимості зі швидкістю 50 км/год. у зоні дії знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» (40 км/год.) Правил дорожнього руху, наближався до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого навпроти будівлі №165 по вул.Дніпровська м.Павлограда, позначеного світлофором з одним сигналом постійно мигаючим жовтим кольором, який згідно з п. 8.7.3 (д) Правил дорожнього руху інформував про наявність небезпечного нерегульованого пішохідного переходу, та позначеного по ходу його руху дорожнім знаком 5.35.1. Правил дорожнього руху «Пішохідний перехід».

У зазначений час попереду вищевказаного автомобіля з правого узбіччя на нерегульований пішохідний перехід вийшов пішохід потерпіла ОСОБА_8 , яка по вказаному пішохідному переходу у темпі кроку почала перетинати проїзну частину вул.Дніпровська м.Павлограда, справа ліворуч відносно його напрямку руху.

Обвинувачений ОСОБА_3 не діяв таким чином, щоб не піддавати небезпеці життя та здоров`я себе і громадян, рухаючись зі швидкістю 50 км/год., не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпеки руху, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи жодних перешкод, технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, які б змушували його порушувати вимоги Правил дорожнього руху України вчасно не зменшив швидкість руху та не зупинив керований ним автомобіль, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, продовжив рух далі, виїхав на нерегульований пішохідний перехід, де навпроти будівлі №165 по вул.Дніпровська м.Павлограда допустив наїзд передньою частиною керованого ним вищевказаного автомобіля на пішохода потерпілу ОСОБА_8 .

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.12.9 (б) та дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» (40.0 км/год.) Правил дорожнього руху, в якому зазначено:

п.12.9. (б) «Водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих правил»

Порушення п. 12.9 (б) та дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» (40.0 км/год.) Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події, внаслідок якої пішохід потерпіла ОСОБА_8 отримала наступні тілесні ушкодження: політравма з переломом верхньої щелепи (правої максилярної кістки по передньому контуру на рівні альвеолярного відростку 10 зуба), травматична екстракція зубів, параорбітальна гематома зліва, забійна рана лобної ділянки, забійна рана верхньої губи та підборіддя, перелом 6,7 ребер праворуч, з пневмотораксом, крайовий перелом остистих відростків 3,4 грудних хребців, перелом поперечного відростка 1 поперекового хребця ліворуч, закритий уламковий перелом дистального метаепіфізу лівої променевої кістки, садна лівої кисті, гематоми нижніх кінцівок, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

07.05.2025 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468-470, 472, 473 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість в повному обсязі у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Сторони погодилися на призначення покарання обвинуваченому за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами, та на звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєнні злочину, що йому інкримінований, у вчиненому щиро розкаявся. Йому цілком зрозумілі його права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, а також те, що внаслідок укладення та затвердження угоди про визнання винуватості він буде обмежений в праві оскарження вироку згідно із положеннями ст.ст.394, 424 КПК України. Він повністю розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, а також вид покарання, яке буде застосовано до нього в разі затвердження угоди судом. Угоду щодо визнання винуватості з прокурором він уклав добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості.

Прокурор просив затвердити укладену з обвинуваченим угоду про визнання винуватості та ухвалити обвинувальний вирок щодо ОСОБА_3 з призначенням йому покарання узгодженого сторонами в угоді.

Захисник також наполягав на затвердженні укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості, оскільки укладений акт відповідає діючому кримінальному та кримінально-процесуальному законодавству.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила надану прокурору письмову згоду щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, з запропонованим видом та розміром покарання погоджується, претензій до обвинуваченого не має.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, яке, згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином. Потерпіла ОСОБА_8 надала письмову згоду прокурору на укладення угоди, яку підтвердила в підготовчому судовому засіданні.

При цьому судом з`ясовано, що усі сторони кримінального провадження, зокрема і обвинувачений ОСОБА_3 розуміють, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст.474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 07.05.2025 року, яка укладена між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні, ОСОБА_3 в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженого сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами, та звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Як вбачається із даних реєстру матеріалів досудового розслідування запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Під час проведення досудового розслідування проводились судово-криміналістичні експертизи, на проведення яких згідно довідок загалом було витрачено 11152,60 гривень. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за описаних у вироку обставин, тому суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведених експертиз у розмірі 11152.60 гривень.

Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлений.

У відповідності вимог ст.174 КПК України підлягає скасуванню арешт, накладений на автомобіль марки «MITSUBISHI LANCER», державний номерний знак НОМЕР_1 , в даному провадженні після набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 07 травня 2025 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні, ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, що внесене в ЄРДР за №0001827 від 01 грудня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк відраховувати з моменту проголошення вироку, тобто з 26.05.2025 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведених експертиз у розмірі 11152,60 гривень.

Речові докази:

- оптичний диск із відеозаписом, на якому зафіксований механізм ДТП, який долучений до матеріалів кримінального провадження, - після набрання вироком законної сили зберігати в кримінальному провадженні;

- транспортний засіб марки «MITSUBISHI LANCER», державний номерний знак НОМЕР_1 , - після набрання вироком законної сили повернути власнику за належністю;

- медичну картку на ім`я ОСОБА_8 , яка вилучена з КНП «ПЛІЛ» ПМР» та зберігається в службовому кабінеті №115 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, - після набрання вироком законної сили повернути до КНП «ПЛІЛ» ПМР».

Скасувати арешт, накладений ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.12.2024 року на автомобіль марки «MITSUBISHI LANCER», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, ч.6, ч.7 ст.474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1