Справа № 694/2261/25
провадження № 1-кс/694/803/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2025 року м. Звенигородка

Слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Звенигородка клопотання старшого слідчого слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене начальником Лисянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000890 від 29.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в:

Старший слідчий СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт навилучені 01.08.2025 під час затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: селище Лисянка Звенигородського району Черкаської області, грошові кошти та майно, а саме:

1) грошові кошти в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн., купюрами номіналом по 500 (п`ятсот) грн.кожна: КЕ 0071669, КЕ 3791582, АМ 2013823, ЄМ 1220097, АП 8899367;

2) сумку чорного кольору «Fashion instinct»;

3) футболку синього кольору;

4) мобільний телефон марки «Redmi» Imei1: НОМЕР_1 із сім-карткою «лайфселл» НОМЕР_2 , на час досудового розслідування та визначити місцем зберігання майна - кімнату зберігання речових доказів Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаської області, за адресою: вулиця Благовісна, 50, м.Звенигородка Черкаської області, а місцем зберігання грошових коштів - комірку уповноваженого банку АТ «Укргазбанк».

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 29.07.2025 року о 02 год. 20 хв. двоє невідомих осіб проникли до будинку по АДРЕСА_1 , де із застосуванням насильства до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заволоділи їх грошовими коштами в розмірі 74 000 гривень, мобільним телефоном, банківською карткою «Приват банк» та «Ощадбанку».

Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000890 від 29.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

01.08.2025 року в період часу з 17 год. 00 по 17 год. 30 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, та в цей день йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а саме в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений, поєднаний з проникненням у житло, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

01.08.2025 року під час затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: селище Лисянка Звенигородського району Черкаської області, у нього було вилучено майно та грошові кошти, які постановою старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 від 01.08.2025 року визнані речовими доказами у даному

кримінальному провадженні та передані до Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, що розташований за адресою: вул. Благовісна, 50, м.Звенигородка Черкаської області.

В ході досудового розслідування шляхом долучення відповідних записів потерпілою із номерами вилучених купюр встановлено, що виявлені під час затримання в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_5 грошові кошти було викрадено у потерпілої ОСОБА_7 , а тому вони можуть бути здобутими злочинним шляхом, в тому числі у вказаному кримінальному провадженні.

Вказаний мобільний телефон міг використовуватись фігурантами для зв`язку з іншими учасниками вчиненого кримінального правопорушення, містити переписки з останніми, а одяг та аксесуари могли бути одягнуті на фігурантах під час вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи, що вилучені в ході затримання ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України грошові кошти та майно є тимчасово вилученим майном, яке визнане речовими доказами у кримінальному провадженні №0000890, оскільки містить на собі інформацію, яка становить предмет доказування факту кримінального правопорушення під час досудового розслідування, та необхідність у проведені судових експертиз, а також слідчих та процесуальних діях із залученням вказаних речових доказів у стані, які вони мали на момент вилучення, в яких може виникнути необхідність в ході досудового розслідування, з метою забезпечення збереження вказаних речових доказів згідно ст. 170 КПК України на нього необхідно накласти арешт.

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд клопотання без його участі. Просить клопотання задовольнити.

В судове засідання підозрюваний ОСОБА_5 , який є володільцем тимчасово вилученого майна не з`явився в зв`язку з утриманням під вартою. Його неприбуття у судове засідання відповідно до ч. 1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

За наведених обставин, слідчий суддя вирішив за можливе розглядати дане клопотання без участі сторін кримінального провадження.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 107 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим. Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, за виключенням вирішення питання про проведення негласних (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

В зв`язку з розглядом клопотання без участі сторін фіксування процесу за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п. 1, п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України підставою для тимчасового вилучення майна стало те, що усі перераховані вище речі мають значення речових доказів

у кримінальному провадженні та постановою слідчого визнані речовим доказом та приєднані до кримінального провадження.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, слідчим суддею встановлено, що СВ Звенигородського РВП ГУНП у Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000890 від 29.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

01.08.2025 року, в ході затримання ОСОБА_5 в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, в останнього було вилучено грошові кошти у загальній сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн., а також сумку чорного кольору «Fashion instinct», яку поміщено до с/п 7039293, футболку синього кольору, яку поміщено до с/п SUD 3086150, мобільний телефон марки «Redmi» Imei1: НОМЕР_1 із сім-карткою «лайфселл» НОМЕР_2 , який поміщено до с/п CRI 1173832, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.08.2025 року.

Вилучені речі постановою слідчого від 01.08.2025 року визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

В матеріалах клопотання слідчим доведено, що вилучене у ОСОБА_5 майно, а саме сумка чорного кольору «Fashion instinct», футболка синього кольору, мобільний телефон марки «Redmi» Imei1: НОМЕР_1 із сім-карткою «лайфселл» НОМЕР_2 , визнане речовими доказами у кримінальному провадженні, може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, зберегти на собі його сліди або містити інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі шляхом проведення експертиз, без яких неможливо довести чи спростувати вину особи та зафіксувати інші докази у кримінальному провадженні, тобто відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та не накладення арешту на вказане майно може призвести до його знищення або інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, враховуючи кваліфікацію кримінального правопорушення та обставини його вчинення.

Тому вимоги клопотання слідчого в цій частині про арешт тимчасово вилученого майна з метою збереження їх як речового доказу є обґрунтованими.

З огляду на наведене, з метою збереження речових доказів в стані, придатному для використання у кримінальному провадженні, а також з метою тимчасового позбавлення підозрюваного можливості коритсуватися та розпоряджатися вказаним майном, на нього необхідно накласти арешт.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

Разом з тим, що стосується вилучених в ході обшуку грошових коштів, слідчий суддя зазначає наступне.

Главою 17 КПК України передбачено визначення, підстави та порядок накладення арешту на майно у кримінальному провадженні. Так, згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом є позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном. Розглядаючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя на підставі ст. 132 КПК України має перевіряти, чи виправдовують потреби досудового розслідування такий ступінь втручання у права осіб на володіння, користування та розпорядження певним майном.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст.170 цього Кодексу.

Слідчий просить накласти арешт на грошові кошти в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн., купюрами номіналом по 500 (п`ятсот) грн. кожна: КЕ 0071669, КЕ 3791582, АМ 2013823, ЄМ 1220097, АП 8899367, що були вилучені під час затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , однак вказує, що ці грошові кошти були здобуті злочинним шляхом та згідно з матеріалами справи належать потерпілій ОСОБА_7 .

При цьому клопотання про арешт грошових коштів потерпілої не містить конкретної підстави та мети такого арешту. Слідчим у клопотанні не доведено, що вказані грошові кошти, які були здобуті злочинним шляхом та належать потерпілій, можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні. Саме по собі визнання їх речовими доказами постановою слідчого не може слугувати підставою для їх арешту, оскільки постанова не містить конкретних даних, що можуть характеризувати вказані грошові кошти як речові докази. Крім того, накладення арешту на грошові кошти потерпілої не можна вважати розумним обмеженням права власності потерпілої та може призвести до негативних наслідків для потерпілої у вигляді знецінення її коштів. Відтак, необхідності у накладенні арешту на вказане майно в даному кримінальному провадженні слідчим суддею не встановлено, а тому дане клопотання в цій частині не підлягає до задоволення.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене начальником Лисянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000890 від 29.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучені 01.08.2025 року в ході затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України за адресою: селище Лисянка Звенигородського району Черкаської області:

-сумку чорного кольору «Fashion instinct», яку поміщено до с/п 7039293;

-футболку синього кольору, яку поміщено до с/п SUD 3086150;

- мобільний телефон марки «Redmi» Imei1: НОМЕР_1 із сім-карткою «лайфселл» НОМЕР_2 , який поміщено до с/п CRI 1173832, з метою збереження речових доказів на час досудового розслідування, у вигляді заборони користуватися та розпоряджатися будь-яким чином цим майном.

Визначити місцем зберігання решти вказаних в ухвалі речей - кімнату зберігання речових доказів Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, що розташований за адресою: вул.Благовісна, 50, м.Звенигородка Черкаської області.

Вилучені у ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн., купюрами номіналом по 500 (п`ятсот) грн.кожна: КЕ 0071669, КЕ 3791582, АМ 2013823, ЄМ 1220097, АП 8899367 - повернути потерпілій ОСОБА_7 .

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1