Справа № 183/4762/22
№ 1-кп/183/1114/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001191 від 15.05.2022 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кегичівка Красноградського району Харківської області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

На підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, оголошено воєнний стан на всій території України, який неодноразово продовжувався та діє станом на день прийняття рішення.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2022 за №78-PC старшого солдата ОСОБА_3 , призначено на посаду головного сержанта - командира 1 вогнеметного відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.04.2022 за № 96-PC старшому солдату ОСОБА_3 , присвоєно військове звання «молодший сержант».

Разом із молодшим сержантом ОСОБА_3 , у вказаній військовій частині проходив службу командир взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого призначено на вказану посаду відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.03.2022 за №64.

Згідно з положеннями ст. ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню. Кожна людина має право на особисту недоторканість та кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий

обов?язок і військову службу», які визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов?язкам громадян України, військовий обов?язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, визначає види військової служби, що включають в себе військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, молодший сержант ОСОБА_3 , відповідно до ст. ст. 6, 11, 16, 123, 124 Статуту, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен знати й сумлінно виконувати вимоги цього Статуту, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов?язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Статтями 1 і 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції України та законів у країни, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Разом з тим, молодший сержант ОСОБА_3 , у порушення вимог вищевказаного законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив злочин за наступних обставин.

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України особовий склад військової частини НОМЕР_1 виконував завдання за призначенням на території Луганської області.

3 огляду на займані молодшим сержантом ОСОБА_3 та майором ОСОБА_7 посади, між останніми були відсутні відносини підпорядкованості. Водночас, статтями 29 і 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Статтею 32 Статуту також передбачено, що майори за своїм військовим званням є начальниками для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу.

Статтею 33 Статуту передбачено, що військовослужбовці, які за своїм службовим становищем і військовим званням не є стосовно інших військовослужбовців начальниками або підлеглими, можуть бути старшими чи молодшими за військовим званням.

Однак, в силу наявності бойового досвіду у молодшого сержанта ОСОБА_3 та його відсутності у майора ОСОБА_6 , за вказівкою командира роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_2 , принципи підпорядкування між вищевказаними військовослужбовцями за військовим званням, в бойовій обстановці, не розповсюджувалися.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_3 та майор ОСОБА_6 , станом на 15 травня 2022 року, за відсутності відносин підлеглості між собою як за посадою, так і за військовим званням, виконували бойові завдання з відсічі збройної агресії російських окупаційних військ на позиції взводного опорного пункту (далі - ВОП) «Карат» в районі населеного пункту Борівське Сєверодонецького району Луганської області 15 травня 2022 року приблизно об 14.00 годині, на ВОП «Карат» в районі населеного пункту Борівське Сєвєродонецького району Луганської області між головним сержантом - командиром 1 вогнеметного відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 молодшим сержантом ОСОБА_3 та командиром взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_6 , виник конфлікт з причин недостатньої, на думку ОСОБА_3 , глибини окопу, облаштованого особовим складом підрозділу.

У ході конфлікту, молодший сержант ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, взяв до рук закріплену вогнепальну зброю, а саме 5,45-мм автомат Калашникова АК-74 № НОМЕР_3 1980 року та направив його на майора ОСОБА_6 .

Далі, у молодшого сержанта ОСОБА_3 , який перебував в окопі разом з ОСОБА_6 , та утримував в руках вогнепальну зброю, виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті останньому. Так, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_3 привів в готовність закріплену за ним вогнепальною зброю, а саме 5,45-мм автомат Калашникова АК-74 № НОМЕР_3 1980 року, та

доводячи до завершення свої злочинні дії, спрямовані на умисне вбивство ОСОБА_6 , повністю розуміючи можливі наслідки своїх дій, свідомо припускаючи настання вказаних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_6 , діючи з визначеним прямим умислом, здійснив один постріл з 5,45-мм автомата Калашникова AK-74 № НОМЕР_3 1980 року в життєво важливий орган - голову ОСОБА_6 від якого останній впав в окоп та від отриманих тілесних ушкоджень, не приходячи до свідомості, помер на місці події.

В результаті протиправних дій ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_6 завдано тілесні ушкодження, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2000-1684-Е від 28.07.2022, у вигляді: рани голови, утворюючи відкритий перелом кісток черепу. Виявлені ушкодження виникли прижиттєво, безпосередньо перед моментом настання смерті, вірогідно, при пострілі з вогнепальної зброї одиночним (компактним) снарядом, що володіє високою кінетичною енергією та пробивною дією, та згідно п. 2 1, 2 1.2, 2.1 3а), 2.1.36) Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості ушкоджень, затвердженого Наказом №6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті Смерть ОСОБА_6 настала внаслідок отриманого ним вогнепального наскрізного пораненням голови, яке супроводжувалося відкритим переломом кісток черепу з руйнуванням головного мозку, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засідання свою вину не визнав. Надав наступні покази. В частині НОМЕР_1 проходив військову службу з 2022 року. Події були в травні 2022 року, 15 числа, він з іншими військовослужбовцями прийшли на позицію, яка називалась « ОСОБА_9 » (територія окопу). Він був відповідальний за цю позицію, їх було четверо. На цих позиціях також був майор військової служби ОСОБА_6 . Перебуваючи в окопі, він почав спілкуватися з ОСОБА_6 з приводу укріплення позицій по глибині окопів. Бесіда перейшла на спілкування в підвищеному тоні, майор ОСОБА_6 почав виражатися нецензурною лексикою в його сторону. Потім ОСОБА_6 пересмикнув затвор і почав піднімати автомат. В цей момент він почув постріл і також підняв автомат догори, потім він побачив, як майор ОСОБА_6 впав на землю. Далі він сказав, прибрати тіло з окопу, щоб ввечері його евакуювати, хто здійснив постріл в потерпілого він не бачив.

Також повідомив, що він не є особою з позивним « ОСОБА_10 », має позивний « ОСОБА_11 ».

Потерпіла ОСОБА_12 надала до суду письмову заяву. Відповідно до якої судовий розгляд просила проводити без її участі, підтримала в повному обсязі позицію прокурора та зазначила в заяві, про призначення найвищої міри покарання ОСОБА_3 .

Не зважаючи на не визнання своєї вини ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого злочину, суд вважає його вину у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України встановленою, на підставі наступних доказів, досліджених в судовому засіданні:

-показаннями свідка ОСОБА_13 який показав, в судовому засіданні, що він проходить службу на посаді вогнеметника. В травні 2022 року, день події точно згадати не зміг, перебував на позиції у лісі, знаходився в окопі. Неподалік від нього в окопі перебували майор ОСОБА_6 та ОСОБА_14 - військовослужбовець з позивним « ОСОБА_10 », який серед них всіх був старшим. Чув сварку між майором ОСОБА_15 та « ОСОБА_10 » з приводу невдоволення останнього щодо виритих окопів. Від нього вони знаходились на відстані 3-5 м. Почув постріл та повернувши голову побачив, що майор присів в окопі. «ОСОБА_10», як потім він дізнався, що це ОСОБА_3 , в цей час тримав в руках автомат. Після цього « ОСОБА_10 » сказав їм накрити майора покривалом. Він разом з іншим військовослужбовцем ОСОБА_16 взяли покривало та накрили майора. В цей час « ОСОБА_10 » розвернувся і пішов, після чого вернувся назад та сказав, що ОСОБА_6 потрібно приховати і що він скоро повернеться. Вони в цей час вирили невелику яму та поклали туди ОСОБА_6, однак не закопували, лише прикрили покривалом. Після цього хлопці сказали, що потрібно про цю ситуацію розказати комусь старшому. Окрім того, свідок зазначив, що коли почув постріл, то побачив, що біля ОСОБА_6 був лише « ОСОБА_10 » на відстані 2-3 м. Хто здійснив постріл він не знає, однак з автоматом біля ОСОБА_6 стояв «ОСОБА_10». Постріл майору був здійснений в голову. Крім того, спростував пояснення обвинуваченого про те, що події, які відбувались в окопі неможливо було б побачити через його глибину, однак свідок пояснив, що глибини окопу дозволяла йому бачити ОСОБА_3 та події, які відбулись того дня;

-показаннями свідка ОСОБА_16 отриманими під час відтворення судового засідання від 23.01.2023 року (у зв`язку із неможливістю допиту останнього в судовому засіданні, оскільки за інформацією сторони обвинувачення останній вважається зниклим безвісті), в ході якого було встановлено, що в обідній час до них на позицію приїхав військовослужбовець з позивним « ОСОБА_10 » разом з іншими чотирма військовослужбовцями. Почув як « ОСОБА_10 » почав кричати до майора ОСОБА_6 щодо глибини окопів, так як він вважав, що вони мають бути глибшими. ОСОБА_6 на це спокійним тоном відповів, що люди займаються іншою роботою, зокрема, укріпляють бліндажі. Далі він побачив як « ОСОБА_10 » підійшов до ОСОБА_6 , пересмикнув автомат та пролунав постріл. Під час пострілу він бачив лише « ОСОБА_10 », а майора ОСОБА_6 йому не було видно. Пізніше « ОСОБА_10 » підійшов до нього та інших військовослужбовців і сказав, що сам такого не очікував. Він разом з іншими військовослужбовцями, взявши аптечку, підійшли до ОСОБА_6, однак побачили, що ОСОБА_6 був поранений в голову, а тому шансів вижити у нього вже не було. У ОСОБА_6 була травма зверху на голові та кусок черепа був відсутній. Окрім цього ОСОБА_6 ОСОБА_6 був весь у крові та був у положенні присівши, у нього були судоми. Коли вони його поклали, він перестав дихати. Двоє військовослужбовців, які прийшли з ОСОБА_3 одразу кудись зникли, інші двоє залишились. Один із тих, що залишився сказав, що « ОСОБА_10 » сказав, що його посадять. Від « ОСОБА_10 » була команда ОСОБА_6 закопати, а ввечері перекопати в інше місце, щоб усі подумали, що ОСОБА_6 зник. Недалеко була невелика ямка і вони туди положили ОСОБА_6 та прикрили рядом. Після цього вони поїхали в штаб та розповіли про подію. Окрім цього свідок повідомив, що в момент пострілу біля ОСОБА_6 на відстані близько 2 метрів перебував військовослужбовець ОСОБА_17 . Хлопці, які приїхали разом з ОСОБА_3 перебували на відстані близько 15 метрів від потерпілого ОСОБА_6 та ОСОБА_3 . Вважає, що постріл зробив саме ОСОБА_3, оскільки сам бачив як останній пересмикнув автомат та вистрелив. Окрім того це був єдиний постріл, інших він не чув;

-показаннями свідка ОСОБА_18 , який показав в судовому засіданні, що йому відомий військовослужбовець з позивним « ОСОБА_10 », який проходив військову службу в розвідній роті. Прізвище вищевказаного військовослужбовця не пам`ятає, щодо обставин смерті майора ОСОБА_6 повідомив, що знає, що його вбив військовослужбовець з позивним « ОСОБА_10 ». Також зазначив, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 мав місце конфлікт.

Проаналізувавши показання свідків у їх сукупності та нерозривному взаємозв`язку, які є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, суд дійшов висновку, що вони підтверджують обставини вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Крім показань свідків, вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України підтверджується наступними дослідженими судом письмовими доказами:

-Витягом з ЄРДР від 15.05.2022, яким зафіксовано, що факт вчиненням ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

-Протоколом огляду трупа ОСОБА_6 від 17.05.2022 року з фототаблицями, долученими до нього, в ході проведення якого було оглянуто труп ОСОБА_6 і зафіксовано тілесні ушкодження, які були на ньому виявлені, та речі які при ньому зберігалися.

-Висновком судово-медичної експертизи КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» №2000 від 17 травня 2022 року, відповідно до якої причиною смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стало отримане ним вогнепальне наскрізне поранення голови, яке супроводжувалось відкритим переломом кісток черепу з руйнуванням головного мозку, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа. Ступінь розвитку трупних явищ, встановлених при проведенні судово-медичної експертизи трупа у морзі дозволяє стверджувати, що смерть його настала більш ніж за 24 години до моменту проведення судово-медичної експертизи у морзі.

При судово-медичній експертизі трупа виявлено: рана на голові, утворюючи відкритий перелом кісток черепу. Виявлені ушкодження виникли прижиттєво, безпосередньо перед моментом настання смерті, вірогідно, при пострілі з вогнепальної зброї одиночним (компактним снарядом), що володів високою кінетичною енергією та пробивною дією, та згідно п. 2.1, 2.1.2, 2.1.3а), 2.1.3б) Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затвердженого Наказом №6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти.

-Висновком судово-медичної експертизи КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» №492-МК від 22 червня 2022 року, за результатами проведення експертизи наданих камуфляжної куртки та шапки, відповідно до якого пошкодження №1 на передній поверхні шапки ліворуч - є вхідним отвором і заподіяне при пострілі з ручної вогнепальної зброї, одиночним (компактним) снарядом (кулею), який володів високою кінетичною енергією та пробивною дією, в склад якого входили з`єднання міді, заліза та свинцю.

Пошкодження №2 на передній поверхні шапки ліворуч угорі носить характер вихідного отвору і заподіяне при пострілі з ручної вогнепальної зброї одиночним (компактним) снарядом (кулею), в склад якого входили з`єднання міді, заліза та свинцю.

-Висновком експерта № 2000/1684-Е від 28.07.2022, відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стало отримане ним вогнепальне наскрізне поранення голови, яке супроводжувалося відкритим переломом кісток черепу з руйнуванням головного мозку, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа. Ступінь розвитку трупних явищ, встановлених при проведенні судово-медичної експертизи трупа у морзі дозволяє стверджувати, що смерть його настала більш ніж за 24 години до моменту проведення судово-медичної експертизи у морзі. При судово-медичній експертизі трупа виявлено: рана на голові, утворюючи відкритий перелом кісток черепу. Виявлені ушкодження виникли прижиттєво, безпосередньо перед моментом настання смерті, вірогідно, при пострілі з вогнепальної зброї одиночним (компактним) снарядом, що володів високою кінетичною енергією та пробивною дією, та згідно п.2.1, 2.1.2, 2.1.3а), 2.1.36) Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 17.06.2022 за участю свідка ОСОБА_13 , з відеозаписом, долученим до нього, який було відтворено в судовому засіданні 21.05.2024 року, повністю узгоджується із показанням даними ним в судовому засіданні під час судового розгляду.

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 17.06.2022 за участю свідка ОСОБА_19 , з відеозаписом, долученим до нього, який було відтворено в судовому засіданні 21.05.2024 року, в ході проведення якого свідок ОСОБА_19 на відкритій ділянці місцевості, розташованої в місці базування військової частини НОМЕР_1 , в населеному пункті АДРЕСА_2 , у зв`язку з проведенням інтенсивних бойових дій на території Луганської області на момент проведення слідчого експерименту, провести вказані дії в місці вчинення кримінального правопорушення не можливо. Так, свідок ОСОБА_19 за допомогою статистів повідомив та показав, що приблизно в середині травня 2022 року вони базувалися поблизу населеного пункту Борівське, в лісі, та коли він стояв на позиції після 09.00 ранку до нього підійшов військовослужбовець з позивним « ОСОБА_10 » та старший позиції ОСОБА_6 ОСОБА_6 . В цей час між ними виник словесний конфлікт на ґрунті глибини викопаного окопу, та « ОСОБА_10 » висказував їх по відношенню до ОСОБА_6. В подальшому, приблизно через 5-10 хвилин він почув постріл та побіг в тому напрямку, де він пролунав. Прибігши на місце він помітив, як ОСОБА_6 перебував в напівприсівшому стані, а «ОСОБА_10» стояв повернутий передом по відношенню до ОСОБА_6 зі зброєю в руках. При цьому свідок ОСОБА_19 розташував статистів в такому положенні, як були розташовані один по відношенню до іншого ОСОБА_6 та «ОСОБА_10». Свідок ОСОБА_19 зазначив, що в місці здійснення пострілу в ОСОБА_6 інших військовослужбовців зі зброєю, окрім « ОСОБА_10 » спрямованої на потерпілого майора ОСОБА_6 , не було.

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 10.08.2022 за участю свідка ОСОБА_20 , з відеозаписом, долученим до нього, який було відтворено в судовому засіданні 21.05.2024 року, в ході проведення якого свідок ОСОБА_20 повідомив, що 15 травня 2022 року до них на позиції приїхали 4 невідомі військовослужбовці розвідники, в одного із них позивний « ОСОБА_10 », він був серед них головним. Під час їхнього перебування між військовослужбовцем із позивним « ОСОБА_10 » та його командиром ОСОБА_6 , із позивним « ОСОБА_6 », виникла суперечка, в ході якої військовослужбовець із позивним « ОСОБА_10 » кричав на «ОСОБА_6», питав, чому не викопані окопи, чому люди не працюють, на що «ОСОБА_6» намагався пояснювати військовослужбовцю із позивним « ОСОБА_10 », що люди працюють. Після чого військовослужбовець із позивним « ОСОБА_10 » взяв автомат АК-74, зняв запобіжник, стоячи поряд із «ОСОБА_6», на відстані одного метра, здійснив один постріл у лобну ділянку голови майора ОСОБА_6 . Вказану подію він бачив особисто та перебував на відстані до 10 метрів від них. Після цього він підбіг до майора ОСОБА_6 та побачив, що його тіло лежало нерухомо, обпершись на стінку окопу, без ознак життя, у лобні ділянці голови був наявний вхідний отвір кулі, із якого йшла кров.

-Актом проведення службового розслідування за фактом вбивства майора ОСОБА_6 від 14.07.2022 року за висновком якого встановлено, що загибель майора ОСОБА_6 , командира взводу роти радіаційного хімічного біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , пов`язана з виконанням обов`язків військової служби під час бойових дій із відсічі збройної агресії з боку рф, внаслідок злочинних дій молодшого сержанта ОСОБА_3 .

Всі вище перелічені докази суд визнає належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного, та є беззаперечними для визнання вини ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115КК України.

Щодо наданих стороною обвинувачення доказів, а саме висновку судової експертизи зброї №СЕ-19/104-22/14005-БЛ від 16 червня 2022 року, протоколу огляду від 11 липня 2022 року, протоколу огляду від 01 червня 2022 року, протоколу огляду місця події від 15 травня 2022 року, суд не приймає як докази, оскільки вони не містять в собі ані доказів на підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України, ані доказів на спростування вини останнього.

До показань обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не здійснював постріл, а дії іншої особи, яка здійснила постріл, ОСОБА_3 вважає такими, що врятували життя тим, хто перебував на місці конфлікту, з огляду на те, що потерпілий своїми діями створював загрозу для оточуючих, оскільки він, нецензурно висловлюючи слова погрози, став піднімати автомат, що свідчило про те, що він готувався до стрільби в бік співрозмовників, що і викликало з боку останніх необхідність вчиняти дії на запобігання загрози їх життю, суд відноситься критично, оскільки оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд виходить із сукупності всіх обставин справи і бере до уваги ті з них, які переконливо свідчать про усвідомлення обвинуваченим суспільно небезпечного характеру своїх дій, передбачення їх суспільно небезпечних наслідків і бажання їх настання, а саме - здійснив вистріл в голову потерпілого від якого останній не приходячи до свідомості помер на місці.

Крім того, показання надані обвинуваченим ОСОБА_3 були повністю спростовані показами свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , дослідженими в ході судового розгляду, які були очевидцями конфлікту між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , чули та бачили приготування зброї до стрільби, постріл, отримували наказ приховати сліди вчинення злочину шляхом поховання тіла ОСОБА_6 , а також відтвореною в судовому засіданні відеофіксацією слідчих експериментів за участі свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які фактично підтверджують надані покази вищевказаними свідками.

Тому, такі покази та таку позицію ОСОБА_3 суд розцінює як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення з метою уникнення відповідальності за вчинені ним злочини.

Суд, також не може прийняти до уваги, твердження сторони захисту про те, що вони були позбавленні права перехресного допиту свідків в судовому засіданні. Так, оскільки на даний час, допит зазначених свідків безпосередньо в судовому засіданні є неможливим з об`єктивних підстав, тому відповідно до висновків позиції ККС ВС вказано, що для оцінки допустимості показань відсутнього свідка потрібно встановити наступні чинники: чи існували поважні причини для неявки свідка та, відповідно, для прийняття показань недопитаного відсутнього свідка як доказів; чи були показання відсутнього свідка єдиною або вирішальною підставою для засудження обвинуваченого; чи існували достатні врівноважувальні фактори, у тому числі вагомі процесуальні гарантії, здатні компенсувати незручності, завдані стороні захисту в результаті допуску доказу та забезпечити, щоб судовий розгляд у цілому був справедливим.

Отже, відтворенні відеозаписи допиту свідка ОСОБА_16 в судовому засідання, суд оцінює як допустимий доказ, оскільки перебування свідка ОСОБА_16 у статусі безвісті зниклим, є поважною причиною неможливості допиту останнього в судовому засіданні, зазначені відтворені показання не є єдиною або вирішальною підставою для засудження обвинуваченого, а також враховуючи те, що під час попереднього допиту свідка ОСОБА_16 сторона захисту мала можливість використати право перехресного допиту, а також небула позбавлена права заявляти клопотання, в тому числі і про допит свідків захисту, які було задоволені, що є достатнім врівноважувальним фактором, у тому числі процесуальною гарантією, здатною компенсувати незручності, завдані стороні захисту в результаті допуску доказу та забезпечити, щоб судовий розгляд у цілому був справедливим.

Показання свідків захисту ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які були допитані в судовому засіданні і надали аналогічні показання, що ОСОБА_3 мав позивний « ОСОБА_11 », суд не може визнати такими, що виправдовують ОСОБА_3 в інкримінованому злочині, оскільки знають ОСОБА_3 та мали з ним спілкування проходячи з ним військову службу в період, що передував злочину, враховуючи, що поняття «позивний» немає визначеного та врегульованого на законодавчому рівні тлумачення і обирається самим військовослужбовцем на власний розсуд або «закріплюється» за ним товаришами по службі або командиром, про що повідомили в судовому засіданні свідки, що також в свою чергу підтримав ОСОБА_3 , тому це не спростовує показання вищезазначених свідків та факту причетності ОСОБА_3 до вчинення даного кримінального правопорушення. Оскільки під час проходження військової служби ОСОБА_3 зі свідками ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 в період до подій із позивним « ОСОБА_11 » жодним чином не спростовує можливість проходження ОСОБА_3 військової служби в період вчинення злочину з позивним « ОСОБА_10 ». Показання свідків, щодо позивного « ОСОБА_11 » у ОСОБА_3 жодним чином не спростовує можливості існування в інкримінований період вчинення останнім кримінального правопорушення з позивним « ОСОБА_10 ». З огляду на те, що позивний немає визначеного поняття врегульованого на законодавчому рівні і обирається самим військовослужбовцем на власний розсуд або «закріплюється за ним товаришами по службі або командиром».

Крім того, суд не може погодитись із думкою сторони захисту про, те що в обвинувальному акті не зазначено у зв`язку з чим у ОСОБА_3 виник умисел, оскільки в обвинувальному акті чітко зазначено: «….між…молодшим сержантом ОСОБА_3 та командиром… НОМЕР_1 майором ОСОБА_6 , виник конфлікт з причин недостатньої, на думку ОСОБА_3 , глибини окопу, облаштованого особовим складом підрозділу.

У ході конфлікту, молодший сержант ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, взяв до рук закріплену вогнепальну зброю, а саме 5,45-мм автомат Калашникова АК-74 № НОМЕР_3 1980 року та направив його на майора ОСОБА_6 .

Далі, у молодшого сержанта ОСОБА_3 , який перебував в окопі разом з ОСОБА_6 , та утримував в руках вогнепальну зброю, виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті останньому.».

Оскільки певні мотиви і мета впливають на ступінь тяжкості злочину, законодавець може вказати їх у деяких складах як кваліфікуючі або особливо кваліфікуючі ознаки, тобто такі, що підвищують (збільшують) суспільну небезпечність певного складу. Наприклад, простий склад умисного вбивства, передбачений у ч. 1 ст. 115, являє собою умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині незалежно від мотивів і мети. Однак, якщо це вбивство вчиняється з корисливих чи хуліганських мотивів або з помсти за виконання потерпілим свого службового чи громадського обов`язку, то воно визнається більш тяжким (кваліфікованим) - передбаченим у відповідних пунктах ч. 2 ст. 115.

За результатами судового розгляду не встановлено сумнівів з приводу того, що в момент вчинення злочину ОСОБА_3 не усвідомлював своїх дій, оскільки обвинувачений діяв свідомо, усвідомлював при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта № 257 від 30.06.2022.

Судом не встановлено порушень кримінально-процесуального закону під час досудового розслідування, які б могли перешкодити ухваленню вироку, а тому, за відсутності розумних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_3 суд вважає доведеною його вину в інкримінованому злочині.

Дослідивши докази в межах пред`явленого обвинувачення, зберігаючи неупередженість і об`єктивність, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав у суді, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації:

-за ч. 1 ст. 115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Обставини, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлені.

Обставини, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Обираючи ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, фактичні обставини їх вчинення та наслідки, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого, дані про особу обвинуваченого, позитивну характеристику останнього та його участь в бойових діях, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів, повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують відповідно до положень ст. ст. 66, 67 КК України.

Визначення ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення полягає у з`ясуванні судом насамперед питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у зазначеній статті КК України міститься лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що відображається у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання, на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.

Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, який віднесено законом до категорії особливо тяжких із суспільно небезпечними наслідками у вигляді спричинення смерті потерпілому ОСОБА_6 , враховуючи те, що правопорушення вчинені під час дії воєнного стану в України та має суспільний резонанс серед військовослужбовців Збройних Сил України, яким відомо про дії ОСОБА_3 , вчинене відносно іншого військовослужбовця Збройних Сил України, тому визнання винуватості та призначене покарання і його розмір, повинні бути достатніми та справедливими, при цьому вселяти віру військовослужбовців Збройних Сил України і громадян України про невідворотність і справедливість покарання за злочини, вчинені від час воєнного стану в Україні. Крім того, останній не прийняв жодних мір по відшкодуванню шкоди, завданої його діями потерпілим, що у своїй сукупності дає суду підстави для призначення ОСОБА_3 покарання виключно у виді позбавлення волі та відсутності підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, буде відповідати обставинам справи, тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів, а також є справедливим.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_3 строк його попереднього ув`язнення: 16.05.2022 року по 12.05.2025 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд вирішує питання щодо речових доказів, на які було накладено арешт ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.05.2022 (183/1982/22, 1-кс/183/482/22).

Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню була проведена судова експертиза, вартість якої підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 12 (дванадцять) років.

Початок строку покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання - 16 травня 2022 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з моменту затримання, а саме з 16.05.2022 року по 12.05.2025 року включно.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - тримання під вартою.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.05.2022 (183/1982/22, 1-кс/183/482/22).

Речові докази по кримінальному провадженню:

-металевий предмет, ззовні схожий на гільзу патрону калібру 5,45 мм з маркуванням у вигляді цифр «270 81», яка зберігається в ЦКГТ ДНДЕКЦ МВС України - знищити;

-речі, які були вилучені в ході затримання підозрюваної особи ОСОБА_3 , а саме: предмет, ззовні схожий на автомат АК-74, з номером НОМЕР_3 , 1980 року випуску, протяжка каналу ствола, магазин, двадцять два патрони, які зберігаються в Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області, передати на потреби Збройних Сил України, а саме повернути до військової частини НОМЕР_1 ;

-чотири стріляні гільзи, які зберігаються в Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області - знищити;

-речі, які були вилучені в ході проведення огляду трупа у секційному приміщенні комунального закладу Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи, а саме: куртку чоловічу камуфляжного кольору; флісову кофту камуфляжного кольору; денну футболку зеленого кольору; штани камуфляжного кольору; підштаники зеленого кольору; берці чоловічі зеленого кольору; шкарпетки чоловічі чорного кольору; шапку темно-зеленого кольору, які передано на відповідальне зберігання до камери речових доказів Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, за адресою: м. Дніпро, вул. Гагаріна, 26 - знищити;

-мобільний телефон Nokia в корпусі чорного кольору, поверхня якого перемотана скотчем; посвідчення офіцера НОМЕР_4 , виданого на ім`я ОСОБА_6 ; військовий квиток офіцера запасу серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_6 ; посвідчення учасника бойових дій № НОМЕР_6 від 10.12.2015 на ім`я ОСОБА_6 ; банківську картку «Приватбанк», на якій вказано номер НОМЕР_7 ; грошові кошти у сумі 1002 гривень (купюри різним номіналом); аркуші паперу, на яких виконано рукописні записи ОСОБА_6 , які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 - вважати повернутими за належністю потерпілій.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи від 16.06.2022 за №СЕ-19/104/22/14005-БЛ в сумі 3398 (три тисячі дев`яносто вісім) гривень 04 (чотири) копійки.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_3 в той же строк, з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку вручити ОСОБА_3 та прокурору негайно.

Суддя ОСОБА_1