Справа № 274/2237/25
Провадження № 1-кп/0274/628/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року місто Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2025 за № 0000249, щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бердичеві, Житомирської області, є громадянином України, здобув середню спеціальну освіту, непрацевлаштований, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України є таким, що не має судимості,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення за таких обставин.

28.02.2025 близько 17 год. 30 хв. у ОСОБА_5 , який перебував поблизу буд. № 50, що по вул. Житомирська в м. Бердичеві Житомирської області, виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке він помітив на землі, а саме: мобільний телефон марки «Тесnо», моделі «Spark Go KL4/64 GB», IMEI 1-2: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , який напередодні за невстановлених органом досудового розслідування обставин втратив його знайомий ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 у вказані день, час та в місці, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, будучи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, в період дії воєнного стану, запровадженого на території України Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, неодноразово продовжений, востаннє Указом Президента України № 4221-IX від 15.01.2025, шляхом вільного доступу, таємно викрав належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Тесnо» моделі «Spark Go KL4/64 GB», IMEI 1-2: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , вартістю 3 364 грн. 99 коп.

Після цього, ОСОБА_5 , будучи усвідомленим кому належить мобільний телефон марки «Тесnо» моделі «Spark Go KL4/64 GB», IMEI 1-2: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , жодних дій, спрямованих на повернення викраденого майна ОСОБА_6 не вчинив, місце вчинення злочину залишив та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 3364 грн 99 коп.

Кримінальна відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , тобто за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, передбачена ч. 4 ст. 185 КК України.

28.03.2025 прокурор Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 уклали угоду про визнання винуватості, згідно з якою сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України та узгоджують покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді 5 років позбавлення волі, із застосування судом положень ст. 75 КК України щодо звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні висловила думку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості. Вважала за можливе звільнити обвинуваченого від покарання з випробуванням впродовж іспитового строку тривалістю 1 рік.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому діянні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному; підтвердив, що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер висунутих йому обвинувачень, вид і міру покарання, які будуть застосовані у разі затвердження угоди судом, наслідки умисного невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України; обвинувачений повідомив, що будь-який неправомірний фізичний чи психологічний тиск на нього під час досудового розслідування не чинився, просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку укладено добровільно.

Захисник адвокат ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтримав угоду та просив суд затвердити її, призначивши покарання, узгоджене сторонами, звільнивши обвинуваченого від покарання з випробуванням впродовж мінімального іспитового строку.

Вирішуючи питання про відповідність цієї угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, є тяжким злочином.

Провадження не здійснюється щодо юридичної особи.

Потерпілий ОСОБА_6 подав заяву, у якій не заперечував проти укладення між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості. Також, подав заяву про проведення судового засідання у його відсутності, в якій зазначив про повне відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди.

Таким чином, сторони при укладенні угоди дотримались вимог ч. 4 ст. 469 КПК України.

Не встановлено і порушень вимог ч. 5 ст. 469 КПК України, оскільки угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_5 про підозру (20.03.2025) і до виходу суду в нарадчу кімнату для ухвалення вироку.

Сторонами дотримано вимоги положень ст. 472 КПК України і в угоді, у відповідності до цих вимог, зазначено сторони, сформульовано підозру та її правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність (ч. 4 ст. 185 КК України), істотні для кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним винуватості у вчиненні злочину, зазначено узгоджене покарання та згоду підозрюваного на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначено дату її укладення і вона скріплена підписами сторін.

Укладення угоди між прокурором та обвинуваченим є добровільним, на чому наголосили сторони в судовому засіданні.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та закону, в тому числі за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_5 , воно не є більш тяжким ніж ті, щодо яких передбачена можливість укладення угоди згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України.

Не встановлено невідповідності інтересам суспільства умов угоди, а умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.

ОСОБА_5 заявив, що він цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди.

Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань - не вбачається.

Для визнання винуватості ОСОБА_5 наявні фактичні підстави.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, який є непрацевлаштований, з 06.12.2012 перебуває на обліку у лікаря-нарколога та на замісній терапії, до лікаря-психіатра за допомогою не звертався. Відповідно до ст. 89 КК України ОСОБА_5 є таким, що не має судимості, на цій підставі суд виключає з пред`явленого йому обвинувачення посилання на те, що він вчинив злочин, бувши раніше судимий за вчинення злочину проти власності. Прокурор в судовому засіданні зазначила, що вказівка в обвинувальному акті на судимість обвинуваченого була опискою.

Цивільний позов у провадженні не подано.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна підлягають скасуванню.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався, клопотань про обрання такого заходу не надходило, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 100, 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28.03.2025 між прокурором Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням протягом 1 (одного) року іспитового строку, якщо він впродовж визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_5 - не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати, пов`язані із залученням експерта під час досудового розслідування, в розмірі 6 785 (шість тисяч сімсот вісімдесят п`ять) гривень 28 копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.03.2025 на: мобільний телефон "Tecno Spark GO KL", ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , після набрання вироком законної сили - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні після набрання вироком законної сили, а саме:

ДВД-диск залишити у матеріалах кримінального провадження;

мобільний телефон "Tecno Spark GO KL 4/64", ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 залишити власнику, ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд. При цьому вирок може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником виключно з таких підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначене покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення обвинуваченому наслідків укладення угоди, а прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не могла бути укладена.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1