Справа № 192/585/25
Провадження № 1-в/192/229/25
Ухвала

Іменем України

02 квітня 2025 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 про приведення покарання відповідно до вимог Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» стосовно засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)»,

встановив:

Начальник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням, у якому на підставі ст.ст. 5, 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України та Закону України № 3886-IX України від 09.08.2024 «Про внесення змін до Кодексу про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», просить привести покарання засудженого ОСОБА_4 у відповідність до чинного законодавства за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02.06.2020, зміненого вироком Дніпровського апеляційного суду від 02.12.2020, за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Подання обґрунтовується тим, що у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» відбуває ОСОБА_4 .

Був засуджений 02.06.2020 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням, призначеним за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 04.03.2020 та Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17.03.2020, остаточно призначено 3 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75,п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на 3 роки.

Вироком Дніпровського апеляційного суду від 02.12.2020 вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02.06.2020 в частині призначення покарання скасовано. Ухвалено новий вирок, яким призначено покарання ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Вироки Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 04.03.2020 та вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17.03.2020 виконувати самостійно.

Засуджений 07.04.2021 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 04.03.2020 остаточно призначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 26.07.2021 вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17.03.2020 року та вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07.04.2021 виконувати окремо.

Засуджений 03.11.2021 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч. 1 ст. 236, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст.70 ч.1 ст. 72 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднане невідбуте покарання за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07.04.2021 і остаточно призначено 4 роки 7 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23.05.2022 вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03.11.2021 в частині призначення покарання змінено. Виключено з мотивувальної та резолютивної частин вироку посилання на застосування вимог ч. 1 ст. 71 КК України. Вважати засудженим за ч. 1ст. 263, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань призначених за цим вироком та за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07.04.2021 остаточно 4 роки 7 місяців позбавлення волі.

Начальник установи виконання покарань просив розгляд подання здійснювати без участі представника адміністрації установи виконання покарань.

Засуджений подав заяву про розгляд подання без його участі.

Прокурор звернувся з клопотанням, у якому просить на підставі ч. 2 ст. 74 КК України негайно звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02.06.2020 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, який змінено 02.12.2020 вироком Дніпровського апеляційного суду, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Проводити розгляд клопотання прокурор просив без його участі.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання потрібно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким, зокрема були внесені зміни до ст. 51 КУпАП.

Статтею 51 КУпАП у редакції Закону від 18.07.2024 № 3886-ІХ встановлена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

За змістом п.п. 169.1.1 п.169.1 ст. 169 розділу IV ПК України сума податкової пільги дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Судом встановлено, що 02 червня 2020 року ОСОБА_4 був засуджений Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням, призначеним за вироками Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 березня 2020 року та Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2020 року, остаточно призначено покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 3 (три) роки. Згідно з цим вироком ОСОБА_4 12 листопада 2019 року вчинив замах на крадіжку майна на суму 462,93 грн.

02 грудня 2020 року Дніпровський апеляційний суд ухвалив вирок, яким вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2020 року в частині призначеного покарання скасував. Ухвалив новий вирок, яким призначив ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців. Вироки Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.03.2020 та вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.03.2020 щодо ОСОБА_4 постановив виконувати самостійно.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 1921 гривня, отже сума податкової пільги складає 960,50 грн, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з огляду на податкову соціальну пільгу 1921 грн (960,50 грн х 2).

Тобто, вартість майна, на викрадення якого ОСОБА_4 12 листопада 2019 року вчинив замах, була меншою, ніж 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, на засудженого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ, яким частково декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_4 вироком Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року засуджений за діяння, караність якого законом усунена, а саме за замах 12 листопада 2019 року на крадіжку майна на суму 462,93 грн, тобто суму, яка не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то суд доходить висновку, що подання начальника установи виконання покарань потрібно задовольнити та звільнити засудженого від покарання, призначеного цим вироком за вказане кримінальне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст. 539 КПК України,

постановив:

Подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 задовольнити.

Негайно звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1