Провадження № 1-кс/761/9238/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

детектива ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000054 від 09.12.2024,

установив:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло (вхід № 32132) клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000054 від 09.12.2024.

Обґрунтовуючи клопотання про арешт майна, прокурор ОСОБА_3 зазначив про таке.

Детективами Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000054 від 09.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

За версією органу досудового розслідування встановлено, що службові особи ТОВ «ПИВОВАРНЯ ОПІЛЛЯ» () протягом 2024 року здійснювали документальне відображення придбання послуг та товарно-матеріальних цінностей у підконтрольних підприємств, а саме: ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ОПІЛЛЯ» (), ПАТ «ОПІЛЛЯ» () без фактичного їх виконання, тим самим був завищений податковий кредит з податку на додану вартість, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах.

Крім того, службовими особами ТОВ «ПИВОВАРНЯ ОПІЛЛЯ» (), протягом 2024 року здійснювалось документальне оформлення операцій з реалізації товарів та послуг в адресу підприємств з ознаками ризиковості, серед яких ТОВ «ДК «Транс-Логістік» (), ТОВ «Грін Хет» (), ТОВ «АНТИП-НК» (), що може свідчити про формальність таких господарських операцій та є механізмом для ухилення від сплати податків, шляхом реалізації оптовими партіями фізичним особам-підприємцям та іншим суб`єктам господарської діяльності за готівкові кошти, а інша частина - через підконтрольні торгівельні точки реалізовувалась кінцевим споживачам за готівку, не обліковуючи проведення даних операцій через реєстратори розрахункових операцій (касові апарати) та в податковій звітності.

Згідно аналітичного продукту №9.3/3.3.3/2-25 від 01.01.2025 за умови доведення лише документального відображення придбання товарів та послуг у ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ОПІЛЛЯ» () та ПАТ «ОПІЛЛЯ» () у сумі 139 031 160 грн у тому числі ПДВ, службові особи ТОВ «ПИВОВАРНЯ ОПІЛЛЯ» () ймовірно занизили податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 23 171 800 грн. Крім того, за умови доведення лише документального відображення реалізації товарів в адресу ТОВ «ДК «Транс-Логістік» (), ТОВ «Грін Хет» (), ТОВ «АНТИП-НК» () на загальну суму 85 316 100 грн. та фактичної реалізації зазначених товарів без відповідного відображення в регістрах бухгалтерського обліку та податковій звітності службові особи ТОВ «ПИВОВАРНЯ ОПІЛЛЯ» () ймовірно занизили суму податку на прибуток на загальну суму 15 356 800 грн.

Враховуючи вищевикладене, за умови доведення лише документального відображення реалізації в адресу ТОВ «ДК «ТРАНСЛОГІСТИК» (), ТОВ «ГРІН ХЕТ» (), ТОВ «АНТИП-НК» () алкогольних напоїв (пива) на загальну суму 92 399 300 грн. у тому числі ПДВ, та фактичної реалізації зазначених товарів без відповідного відображення в регістрах бухгалтерського обліку та податковій звітності службові особи ТОВ «ПИВОВАРНЯ «ОПІЛЛЯ» () ймовірно ухилилися від сплати акцизного податку з роздрібного продажу алкогольних напоїв у сумі 4 619 900 грн. (92 399,3 Х 5% = 4 619,9).

Так, під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що відповідно до відомостей про об`єкти оподаткування ТОВ «ПИВОВАРНЯ ОПІЛЛЯ» (), які подаються до ДПІ м. Тернопіль ГУ ДПС у Тернопільській області, інших матеріалів досудового розслідування встановлено, що за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Текстильна, буд. 22-В та за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Текстильна, буд. 22-Б розташований єдиний майновий комплекс де знаходиться адміністративна будівля та господарські будівлі (склади) ТОВ «ПИВОВАРНЯ ОПІЛЛЯ» () у якому зберігаються документи фінансово-господарської діяльності підприємства, бухгалтерського, податкового обліків, чорнові та рукописні записи, які можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні.

27.03.2025 у період часу з 11:37 годин по 21:11 годин на підставі ухвал слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.03.2025 проведено обшук, єдиного майнового комплексу ТОВ «ПИВОВАРНЯ ОПІЛЛЯ» (), розташованого за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Текстильна, буд.22-В та за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Текстильна, буд. 22-Б, в ході якого було виявлено та вилучено документи в т.ч. чорнові записи, які містять відомості про фінансово-господарські операції ТОВ «ПИВОВАРНЯ ОПІЛЛЯ» () із контрагентами ТОВ «ДК «ТРАНСЛОГІСТИК» (), ТОВ «ГРІН ХЕТ» (), ТОВ «АНТИП-НК» ().

Прокурор у клопотанні зазначає, що вилучені документи потребують відповідного експертного дослідження, з метою підтвердження чи спростування висновків аналітичного дослідження господарської діяльності ТОВ «ПИВОВАРНЯ ОПІЛЛЯ» () які містить ризикові операції із зазначеними контрагентами. Враховуючи специфіку та складність судово-економічної експертизи, яка полягає в аналізі значного об`єму даних та документів у її проведені необхідний певний проміжок часу.

У зв`язку викладеним, з метою збереження вилученого майна, запобігання можливості його приховування, псування, знищення, перетворення, відчуження у сторони обвинувачення виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 України.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному слідчому судді від 02.04.2025, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 03.04.2025 клопотання разом з додатками передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

Прокурор ОСОБА_3 та детектив ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримали та просили задовольнити.

Адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти клопотання прокурора про арешт майна.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши клопотання та додані на його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Так, детективами Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000054 від 09.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється, зокрема прокурорами відділу Офісу Генерального прокурора.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.03.2025 у справі № 761/11596/25 надано на проведення обшуку адміністративних приміщень, будівель та споруд за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Текстильна, буд. 22-Б, власником яких згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, є ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ОПІЛЛЯ» (), з метою виявлення, фіксації та вилучення відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.03.2025 у справі № 761/11662/25 надано дозвіл на проведення обшуку адміністративних приміщень, будівель та споруд за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Текстильна, буд. 22-В, власником яких згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, є ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ОПІЛЛЯ» (), з метою виявлення, фіксації та вилучення відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до протоколу обшуку від 27.03.2025 на підставі ухвал слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва під час проведення обшуку виявлено та вилучено майно на яке прокурор просить накласти арешт.

Звернення прокурора 29.03.2025 з клопотанням про арешт на зазначене тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_4 від 28.03.2025 майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, визнано речовими доказами.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в цьому випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що ці докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в цьому кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу.

Слідчий суддя вважає доведеним існування достатніх підстав вважати, що не накладення арешту на вилучене майно, зазначене прокурором у клопотанні, може призвести до його можливого відчуження на користь третіх осіб або настання інших наслідків, у зв`язку з чим не буде досягнута дієвість цього кримінального провадження.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано це клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовими доказами постановою детектива від 28.03.2025, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вищезазначене майно.

Слід зауважити і на тому, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, у тому числі усіх причетних до зазначеного кримінального правопорушення осіб.

На думку слідчого судді, накладення арешту на майно в цьому випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження. При цьому слідчий суддя враховує, серед іншого, суспільну небезпеку можливого кримінального правопорушення, його специфіку та тяжкість.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна для третіх осіб. Що стосується прав та законних інтересів власників майна, то слідчий суддя вважає, що такі обмеження не є занадто обтяжливими для них. При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000054 від 09.12.2024 - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 27.03.2025 під час проведення обшуку, за адресами: Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Текстильна, буд. 22-В та Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Текстильна, буд. 22-Б, а саме на:

- видаткові накладні між ТОВ «ПИВОВАРНЯ ОПІЛЛЯ» та ТОВ «АНТИП-НК» за 2024 рік у кількості 417 (чотириста сімнадцяти) шт.;

- видаткові накладні між ТОВ «ПИВОВАРНЯ ОПІЛЛЯ» та ТОВ «ДК» «Транс-Логістик» за 2024 рік у кількості 43 (сорока трьох) шт.;

- блокноти з чорновими записами у кількості 3 (трьох) шт.;

- чорнові роздруківки оборотно-сальдових відомостей на 48 (сорока восьми) арк.;

- роздруківки з розрахунками контрагентів на 22 (двадцяти двох) арк.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_6