УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2025 Справа №607/13087/25 Провадження №1-кс/607/3687/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000081 від 14.10.2024,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся ОСОБА_3 із клопотанням про скасування арешту, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000081 від 14.10.2024, в якому просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.04.2025 у справі № 607/7257/25 на належний йому мобільний телефон марки Samsung Galaxy A10, ІМЕІ 1 - НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_2 , із сім картою № НОМЕР_3 .

В обґрунтування клопотання заявник вказує, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.04.2025 у справі № 607/7257/25 накладено арешт на належний йому мобільний телефон марки Samsung Galaxy A10, ІМЕІ 1 - НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_2 , із сім картою № НОМЕР_3 . Разом з тим, на думку заявника на даний час відпала потреба у застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження як арешт, так як всі необхідні слідчі дії, у тому числі експертизи вже проведені у повному обсязі. При цьому наявність арешту перешкоджає йому користуватись своїм майном та повноцінно виконувати покладені на нього посадові обов`язки на підприємстві. З огляду на викладене заявник просить клопотання задовольнити.

В судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явився, хоча про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив.

Прокурор Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що з приводу заявленого клопотання заперечує.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків:

Частина 1 ст. 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку..

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.

Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В той же час слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до положень ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

При цьому, з положень Глави 17 арешт майна Розділу ІІ - заходи забезпечення кримінального провадження КПК України слідує, що до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання, документи, які підтверджують право власності на майно, чи свідчать про володіння, користування чи розпорядження власника майна таким майном, документи, які підтверджують повноваження особи, що його подала.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.04.2025 (справі № 607/7257/25) у кримінальному провадженні № 0000081 від 14.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування у тому числі на мобільний телефон марки Samsung Galaxy A10, ІМЕІ 1 - НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_2 , із сім картою № НОМЕР_3 (без паролю), що належить ОСОБА_3 , поміщений у спецупакування №CRI 1251434, що опечатано.

Як вбачається із змісту даної ухвали, вищевказане майно 04.04.2025 постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000081 від 14.10.2024, у зв`язку із чим арешт накладено, з метою забезпечення збереження речових доказів та запобіганню можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

В обґрунтування клопотання про скасування арешту заявник ОСОБА_3 вказує, що на його думку необхідність у застосуванні арешту мобільного телефону марки Samsung Galaxy A10, ІМЕІ 1 - НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_2 , із сім картою № НОМЕР_3 відпала.

Частини 1, 2 ст. 84 КПК України визначають, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (частина 1, 2 статті 22 КПК України).

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Вказані норми кримінального процесуального законодавства та відповідна практика Європейського суду з прав людини, вказує, що особі, яка звертається із клопотанням до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки.

За змістом ст. 26, 42, 64-2, 174 КПК України саме власник майна має довести, те що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, чи те, що арешт накладений необґрунтовано.

Разом з тим, заявник у клопотанні та доданими до клопотання доказами жодним чином не обґрунтовує, що потреба в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на даний час відпала.

Посилання заявника на те, що потреба у цьому арешті відпала внаслідок проведення із зазначеним у клопотанні майном усіх експертиз, не узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Окрім цього, у поданому клопотанні відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що у кримінальному провадженні № 0000081 від 14.10.2024 з мобільним телефоном марки Samsung Galaxy A10, ІМЕІ 1 - НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_2 , із сім картою № НОМЕР_3 , проведені усі необхідні слідчі дії і що у накладенні арешту на даний мобільний телефон відпала потреба, в той час як з заяви прокурора вбачається, що досудове розслідування триває та останній заперечує з приводу скасування арешту з даного майна.

Беручи до уваги вищенаведене та те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000081 від 14.10.2024 триває, враховуючи, що заявником доданими до клопотання доказами не доведено, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, слідчий суддя приходить до переконання, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 22, 26, 64-2, 84, 132, 170, 174, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000081 від 14.10.2024, на мобільний телефон марки Samsung Galaxy A10, ІМЕІ 1 - НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_2 , із сім картою № НОМЕР_3 , відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1