Справа №127/8446/25
Провадження №1-кс/127/3680/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Хмельницькому, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР розташованого у місті Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скаргу мотивовано тим, що 18.10.2024 ОСОБА_3 засобами електронного зв`язку направив до Хмельницької обласної прокуратури заяву про вчинення суддею Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. Листом Хмельницької обласної прокуратури від 21.10.2024 №31-р вказану заяву про вчинення кримінального правопорушення направлено до ТУ ДБР розташованого у місті Хмельницькому для розгляду. Однак, всупереч положенням ст. 214 КПК України, заяву ОСОБА_3 від 18.10.2024 не було внесено до ЄРДР протягом 24 годин, що стало відомо з листа ТУ ДБР у місті Хмельницькому №2955зкп/х/14-01-04-59113/2024. Заявник вважає дану бездіяльність службових осіб ТУ ДБР у місті Хмельницькому незаконною, а тому просить зобов`язати останніх внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР по його заяві від 18.10.2024.

ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, що у ній зазначено.

Слідча ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечувала, оскільки вона не обґрунтована. Зазначила, що як з самої скарги так і з долучених до неї матеріалів встановлено, що її (скарги) доводи зводяться до незгоди заявника з процесуальними рішеннями судді ОСОБА_5 , а законна процесуальна діяльність судді не може бути підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя встановив наступне.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

В ході розгляду скарги встановлено, що 18.10.2024 ОСОБА_3 засобами електронного зв`язку до Хмельницької обласної прокуратури направив заяву про вчинення кримінального правопорушення. В заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 просив внести відомості до ЄРДР відносно судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_5 в зв`язку з винесенням рішення, в якому зазначені, на переконання заявника, завідомо неправдиві відомості, зокрема те, що при постановленні відповідного процесуального рішення суддею враховано те, що ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Заявник вбачає в діях судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_5 ознаки складу злочину, що передбачено ч. 1 ст. 366 КК України.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення такою (таким), що містить відомості саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Зі змісту скарги вбачається, що суб`єкт звернення, просить внести відомості щодо вчинення суддею Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_5 , на його думку, кримінального правопорушення, в результаті його незгоди з процесуальними діями та рішеннями наведеного судді, а саме наведення в тексті процесуального рішення судді відомостей, які характеризують особу ОСОБА_3 , як особу, яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_3 не піддав сумніву щодо дійсності (істинності) наведених суддею в своєму процесуальному рішенні характеризуючих заявника даних, а лише зазначав про недоцільність наведення таких даних у процесуальному рішенні судді.

Положення ч. 2 ст. 126 Конституції України про те, що вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь період обіймання ними посади судді.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України Про незалежність судової влади від 13.06.2008 №8, втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання.

Незалежність і недоторканність суддів є невід`ємною ознакою правової держави та однією з фундаментальних засад демократичного суспільства. Як наголошується в Рекомендації № R (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо незалежності, ефективності та ролі суддів, незалежність судів є передумовою верховенства права та основоположною гарантією справедливого суду.

Окрім цього, означені положення кореспондуються з правовою позицією, викладеною в рішенні ЄСПЛ у справі Салов проти України від 06 вересня 2005 року, де вказується, що одним із основних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким рішенням суду. Аналогічна правова позиція викладена в рішенні ЄСПЛ Брумареску проти Румунії.

Здебільшого, особи, що подають скаргу на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР про можливі вчинення злочинів суддею, у своїй заяві виказують фактичну незгоду з прийнятим процесуальним рішенням судді.

Проте, зобов`язання внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою такого роду, де фактично заявником висловлюється у такий спосіб незгода з прийнятим процесуальним рішенням судді, прямо суперечить ст. 126 Конституції України, Закону України Про судоустрій та статус суддів та не відповідає практиці ЄСПЛ.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ч.1 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляє ухвалу згідно з правилами цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що обставини викладені в скарзі ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження під час розгляду скарги, зокрема невнесення зазначених ним відомостей до ЄРДР було незаконним, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Хмельницькому, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві ОСОБА_3 від 18.10.2024 - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя