УХВАЛА

про оголошення у міжнародний розшук

Справа № 495/5049/19

Номер провадження 1-кп/495/414/2025

23 липня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, п.7 ч. 2 ст. 115 КК України, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, п.7 ч. 2 ст. 115 КК України.

Прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження та оголошення у міжнародний розшук обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Позиція учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про оголошення обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у міжнародний розшук, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обвинувачуються у скоєнні низки умисних злочинів, один з яких є особливо тяжким, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічного позбавлення волі, при цьому ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не мають міцних соціальних зв`язків на території України (є громадянами Азербайджану, не працюють, не одружені), а тому маються достатні підстави вважати, що з метою уникнення кримінальної відповідальності можуть здійснити спроби переховуватися від суду. Зазначене також підтверджується тим фактом, що після вчинення кримінального правопорушення вони зникли з місця події.

У даному кримінальному провадженні призначались судові засідання, про час та місце проведення судових засідань ОСОБА_9 та ОСОБА_7 повідомлені належним чином, але у судові засідання за викликом суду не прибули, не повідомивши про причину поважності своєї неявки.

Крім того, в подальшому судом приймалося рішення про привід обвинувачених, який невиконаний у зв`язку з відсутністю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за місцем проживання.

На даний час місцезнаходження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не встановлено.

Згідно відповіді Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 25.01.2024, щодо виконання ухвали суду від 08.11.2023 про привід обвинуваченого ОСОБА_6 , останній оголошений у розшук СБУ 23.11.2023 за ст. 189 КК України.

Згідно відкритих відомостей із інтернет-ресурсів МВС України (https://wanted.mvs.gov.ua/) особи які переховуються від органів влади, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошений у розшук СБУ в Одеській області за ч. 4 ст. 189 КК України.

Згідно відомостей із Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області, встановлено, що ОСОБА_9 виїхав за межі України 05.01.2024.

Згідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 20.03.2024, ОСОБА_9 виїхав за межі державного кордону України 05.01.2024.

Згідно відповіді Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 25.01.2024, щодо виконання ухвали суду від 08.11.2023 про привід обвинуваченого ОСОБА_7 , місцезнаходження його не встановлено та він перетнув державний кордон України.

Згідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 20.03.2024, ОСОБА_7 виїхав за межі державного кордону України.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 переховуються від суду, можуть вчиняти інші злочини, таким чином перешкоджає розгляду судом кримінального провадження з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

У зв`язку з неявкою обвинуваченого до суду, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_11 та ОСОБА_7 не може бути розглянутий.

Мотиви суду.

Згідно зі ст. 350 КПК України, клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала.

Згідно з ст. 281 КПК України на стадії досудового розслідування, до оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження. Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В свою чергу, на стадії розгляду обвинувального акту в суді, оголошення особи у розшук здійснюється лише судом.

Частина 1 ст. 335 КПК України передбачає, що у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Основним завданням кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування й судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини і щоб до кожного була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України, випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Згідно п. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно положень КПК України, постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року у справі № 5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що скоїла певний злочин і вчинила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Відповідно, не визнається такою, що ухиляється від слідства або суду, невідома правоохоронним органам особа, яка вчинила злочин і переховується після цього, а також особа, хоч і відома компетентним органам, але причетність якої до вчинення злочину на момент її зникнення ще не встановлено.

Належною процедурою стосовно обвинуваченого, який перебуває за кордоном, є його притягнення до кримінальної відповідальності заочно або шляхом екстрадиції в Україну. Для ефективності судового розгляду у будь-якому разі необхідно ініціювати процедуру оголошення такої особи в міжнародний розшук.

Чинним КПК України не регламентовано поняття «міжнародний розшук» та не розкрито змісту зазначеного терміну. При цьому поняття «міжнародний розшук» використовується в цьому кодексі як обов`язкова підстава для здійснення спеціального досудового розслідування чи провадження (in absentia) (ч. 5 ст.139, 297-1, 297-4, 323 КПК України).

Беручи до уваги, що ст. 297-1 КПК України наводить вичерпний перелік статей Кримінального Кодексу України, за підозрою чи обвинуваченням яких може проводитись спеціальне досудове розслідування чи провадження (in absentia). Разом з цим, КПК України вказує, що вказане провадження може проводитись і щодо інших злочинів, якщо злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук.

Проте, вказаний розділ не містить самого поняття «міжнародний розшук», як в цілому КПК України не містить чіткої дефініції цього слова, або його класифікації, тому суд в даному випадку користується положеннями ст. 9 КПК України, відповідно до вимог якої, закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

Разом з цим, суд вважає, що якщо чинний КПК України чітко не дає класифікацію видів розшуку, то в даному випадку слід звернутись до інших нормативно-правових актів.

Виходячи з результатів аналізу норм чинного КПК України, Закону України «Про Оперативно-розшукову діяльність», «Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні» та інших відомчих нормативно-правових актів, можемо дійти висновку, що вітчизняне законодавство передбачає три види розшуку: 1) внутрішньодержавний (національний) розшук; 2) міждержавний розшук; 3) міжнародний розшук.

Внутрішньодержавний (національний) розшук осіб направлений на розшук осіб, які вчинили кримінальне правопорушення на території України. Такий розшук може здійснюватися шляхом проведення уповноваженими суб`єктами відповідних ОРЗ, слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій у межах ОРС або кримінального провадження.

Міждержавний розшук осіб здійснюється на підставі багатосторонніх або двосторонніх угод. Законодавче визначення міждержавного розшуку закріплене в ст. 1 «Договору держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав про міждержавний розшук осіб» від 10.12.2010. Так, зокрема, «міждержавний розшук це комплекс оперативно-розшукових, пошукових, інформаційно-аналітичних та інших заходів, спрямованих на: виявлення, затримання та взяття під варту з метою видачі або здійснення кримінального переслідування осіб, що переховуються від органів дізнання, слідства або суду та ухиляються від відбування кримінального покарання; встановлення місцезнаходження осіб, що ухиляються від виконання рішення судів за позовами; встановлення місцезнаходження осіб, зниклих безвісти, або тих, хто втратив зв`язок з родичами; встановлення особи людини, яка не здатна повідомити про себе установчі дані; встановлення особи людини за непізнаним трупом; надання інформації про всі категорії осіб, що розшукуються і встановлюються, які знаходяться за межами держави-ініціатора розшуку, але на територіях Сторін».

Що ж до міжнародного розшуку осіб, то, виходячи із результатів аналізу положень чинного законодавства України, міжнародно-правових актів і міжнародних договорів, учасником яких є Україна, а також внутрішніх документів Інтерполу та Генеральної асамблеї Інтерполу, можемо дійти висновку, що законодавче поняття «міжнародний розшук» нормативно не визначено. Правильність визначення сутності цієї категорії залежить від чіткості розуміння порядку оголошення особи в міжнародний розшук та його безпосереднього здійснення, встановлення органу, який оголошує особу в міжнародний розшук, моменту, з якого особа вважається такою, що перебуває у міжнародному розшуку. У зв`язку з цим необхідно здійснити системний аналіз положень чинного законодавства України, міжнародно-правових актів і міжнародних договорів, нормативних документів Інтерполу та Генеральної асамблеї Інтерполу, які регламентують ці питання.

Разом з цим, чинний КПК України містить Главу 44 «видача осіб, які вчинили кримінальне правопорушення (екстрадиція)», відповідно до якого передбачено, що клопотання про видачу особи готує прокурор, слідчий, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, або суд, який розглядає справу чи яким ухвалено вирок. Екстрадиція в розумінні Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року передбачає двосторонні відносини між запитуючою та запитуваною сторонами, згідно яких договірні сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою. Тобто, в даному випадку, екстрадиція як процедура міжнародного співробітництва відбувається вже після того, як особу оголосили в міжнародний розшук задля відшукання та затримання. Викладене дозволяє дійти висновку, що якщо видача особа (екстрадиція) згідно чинного законодавства розрізняє суб`єкта який готує клопотання про видачу в залежності від стадії провадження (досудове розслідування чи судовий розгляд), тоді аналогічно слід дійти висновку, що оголошення у міжнародний розшук на стадії, коли обвинувальний акт вже перебуває в суді - є безальтернативною функцією суду.

Очевидним є те що встановлення місця перебування обвинуваченого та доставлення його до суду є необхідною умовою для успішного закінчення судового провадження. З цією метою відповідними суб`єктами здійснюється розшук особи, яка ухиляється від суду.

Розшук може відбуватися на території України, бути міждержавним та/або міжнародним. Метою для усіх видів розшуку є отримання інформації про місцезнаходження розшукуваної особи та подальшого доставлення її до суду, правоохоронного органу.

Аналіз норм чинного законодавства дає підстави дійти висновку, що розшук є комплексом слідчих, оперативно-розшукових, розшукових, інформаційно-довідкових, сигнальних та інших заходів, які здійснюються правоохоронними органами в місцях можливого перебування розшукуваних. В свою чергу, міжнародним розшуком є комплекс зазначених заходів, що заснований на нормах національного і міжнародного права та здійснюються поза межами держави - ініціатора за запитами спеціально уповноважених органів держав, силами правоохоронних запитуваних країн з використанням можливостей Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол.

Розшук особи в Україні та міжнародний розшук особи відрізняється як за територією, на якій здійснюється даний розшук, так і за суб`єктами, які його здійснюють.

Прийняття судом ухвали про оголошення особи у розшук, шляхом задіяння міжнародного співробітництва є єдиним способом реалізації та виконання цього рішення суду та встановлення точного місцезнаходження обвинуваченого за кордоном в разі його виїзду з території України.

Наразі в Україні діє лише один спосіб оголошення особи в міжнародний розшук - звернення до Інтерполу. Про це зазначає Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Офісу Генерального прокурора, Національного антикорупційного бюро України, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України № 613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17.08.2020, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 04.09.2020 за № 849/35132 (далі - Інструкція).

Цю Інструкцію розроблено відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, Законів України «Про Національну поліцію», Про оперативно-розшукову діяльність", «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю», Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 877, Статуту Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол (із змінами) від 13 червня 1956 року (далі - Статут Інтерполу), Статуту Комісії з контролю файлів Інтерполу, затвердженого Резолюцією 85-ї сесії Генеральної Асамблеї Інтерполу AG-2016-RES-06, Правил Інтерполу з обробки даних, затверджених Резолюцією 80-ї сесії Генеральної Асамблеї Інтерполу AG/2011/RES/07 (із змінами), та міжнародних договорів України у сфері міжнародно-правового співробітництва.

Україна з 1992 року є членом Інтерполу. У 1993 році Кабінет Міністрів України постановою № 220 затвердив «Положення про Національне центральне бюро Інтерполу».

Міжнародне співробітництво правоохоронних органів України з органами Інтерполу, НЦБ іноземних держав, компетентними органами іноземних держав та міжнародними установами з використанням інформаційної системи Інтерполу здійснюється з питань та у формах, визначених правилами Інтерполу.

Інформаційна система Інтерполу використовується для обміну відомостями про фізичних та юридичних осіб, об`єкти, події та факти лише в рамках відповідного кримінального провадження та/або оперативно-розшукової (розшукової) справи (за умови вжиття вичерпних заходів на національному рівні), а також заходів з питань публічної безпеки і порядку, запобігання перетинанню та недопущення перетинання державного кордону особами, яким заборонено в`їзд або обмежено виїзд з України.

Міжнародний розшук обвинуваченого і внесення його у базу даних Інтерполу являє собою комплекс відповідних заходів, один з яких є прийняття постанови (ухвали) про оголошення особи в міжнародний розшук і направлення цієї ухвали до Національного центрального бюро Інтерполу в Україні з відповідним клопотанням для передачі в подальшому до Комісії з контролю за файлами Інтерполу задля встановлення місцезнаходження особи.

Згідно відповіді Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 25.01.2024, щодо виконання ухвали суду від 08.11.2023 про привід обвинуваченого ОСОБА_6 , останній оголошений у розшук СБУ 23.11.2023 за ст. 189 КК України.

Згідно відкритих відомостей із Інтернет-ресурсів МВС України (https://wanted.mvs.gov.ua/) особи які переховуються від органів влади, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошений у розшук СБУ в Одеській області за ч. 4 ст. 189 КК України.

Згідно відомостей із Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області, встановлено, що ОСОБА_9 виїхав за межі України 05.01.2024.

Згідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 20.03.2024, ОСОБА_9 виїхав за межі державного кордону України 05.01.2024.

Згідно відповіді Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 25.01.2024, щодо виконання ухвали суду від 08.11.2023 про привід обвинуваченого ОСОБА_7 , місцезнаходження його не встановлено та він перетнув державний кордон України.

Згідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 20.03.2024, ОСОБА_7 виїхав за межі державного кордону України.

Проведення заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 можливе в рамках міжнародного оповіщення Генерального секретаріату Інтерполу або запиту про правову допомогу у кримінальному провадженні стосовно осіб, які розшукуються органами правопорядку України, для досягнення цілі міжнародного співробітництва з використанням інформаційної системи Інтерполу застосовується положення розділу IV Інструкції.

У разі прийняття ініціатором розшуку рішення про необхідність використання інформаційних систем Інтерполу стосовно вказаної особи у вигляді оповіщення певного кольору на його адресу необхідно надати запит на публікацію оповіщення разом із документами, визначеними Розділом IV Інструкції для оповіщення відповідного кольору.

Оскільки Червоне оповіщення єдина з карток, що дозволяє не лише відстеження місцезнаходження особи, а й її затримання, вимоги до публікації такої картки найвищі. Окрім необхідності дотримання принципів Інтерполу (зокрема, нейтралітету та поваги до прав людини), вимагається наявність таких умов:

- вчинене особою діяння кваліфіковано як злочин відповідно до Кримінального кодексу України;

- особу в установленому законодавством порядку оголошено в розшук правоохоронними органами України:

- для притягнення до кримінальної відповідальності за злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк не менше двох років;

- для виконання вироку, яким особу засуджено до позбавлення волі на термін що найменше шість місяців, або якщо невідбута особою частина покарання становить не менше шести місяців.

Відповідні вимоги фактично корелюються з вимогами, встановленими Європейською конвенцією про видачу правопорушників від 13.12.1957 р., оскільки червоне сповіщення видається саме з метою подальшої екстрадиції особи.

Для запиту публікації Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення правоохоронний орган України надсилає уповноваженому підрозділу формуляр для запиту публікації Червоного оповіщення (додаток1), а також інформацію та документи,серед яких:завірені копії ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвали про оголошення розшуку особи (у тому числі в перекладі на одну з робочих мов Інтерполу) на стадії судового розгляду.

Міжнародний розшук це регламентований нормами національного та міжнародного законодавства комплекс оперативно-розшукових, інформаційно-довідкових, адміністративно-перевірочних заходів, слідчих (розшукових) дій й негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, що здійснюються на території держав-членів Інтерполу з метою встановлення місця знаходження оголошених у розшук осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді та суду й ухиляються від відбування кримінального покарання.

Так, органом, що здійснює повноваження щодо оголошення особи в міжнародний розшук, є Генеральний секретаріат Інтерполу. Компетентні правоохоронні органи запитуючої держави є лише ініціаторами, які діють через відповідне РА НЦБ Інтерполу.

Особа оголошується у міжнародний розшук у такому порядку: ухвалення слідчим або прокурором постанови про оголошення особи в міжнародний розшук; підготовка та направлення слідчим запиту в Укрбюро Інтерполу, а саме в Департамент міжнародного поліцейського співробітництва; здійснення Департаментом міжнародного поліцейського співробітництва перевірки запиту на відповідність вимогам, передбаченим чинним законодавством України, міжнародними договорами та внутрішніми документами Інтерполу; направлення Департаментом міжнародного поліцейського співробітництва в Генеральний Секретаріат запиту щодо публікації повідомлення в базі даних; здійснення Генеральним Секретаріатом перевірки запиту на відповідність вимогам, передбаченим «Правилами Інтерполу щодо обробки інформації»; внесення Генеральним Секретаріатом повідомлення, наведеного в запиті, до баз даних Інтерполу, й інформування про це всіх НБЦ Інтерполу; здійснення Департаментом міжнародного поліцейського співробітництва контролю за оновленням інформації в повідомленні.

Таким чином, аналізуючи в сукупності доводи прокурора викладені в його клопотанні, матеріали кримінального провадження, враховуючи, що прийняті судом рішення про привід обвинувачених були невиконані у зв`язку з відсутністю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за місцем проживання, згідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 20.03.2024, ОСОБА_9 виїхав за межі державного кордону України 05.01.2024, а згідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 20.03.2024, ОСОБА_7 виїхав за межі державного кордону України та обвинувачені не поверталися, що дає підстави дійти висновку, що обвинувачені ухиляються від суду, єдиним способом встановлення місцезнаходження обвинувачених за кордоном є оголошення у міжнародний розшук, оскільки виконання іншим чином завдань кримінального провадження є неможливим.

На дев`яносто дев`ятій сесії (27.02. -03.03.2017) Комісією з контролю файлів Інтерполу ухвалено рішення, що запобіжні заходи у вигляді дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу не є ордерами на арешт у розумінні ст.83.2 (b,ii) Правил Організації. Статтею 575 КПК України визначено, що видача особи в Україну може бути запитана лишена підставі ухвали суду про тримання особи під вартою.

Головною вимогою інституцій Генерального секретаріату Інтерполу до публікації повідомлень із червоним кутом та циркулярних оповіщень є наявність ухвали слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо розшукуваної особи, що була винесена без посилання на використання каналів МОКП-Інтерпол для доведення факту оголошення її міжнародного розшуку.

Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України, один з яких є особливо тяжким, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічного позбавлення волі.

Тяжкість інкримінованого обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_7 кримінальних правопорушень свідчить про ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння, а також неодноразові неявки до суду, перетин ними державного кордону без повідомлення суду, в сукупності дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності їх поведінку, більш того, за вчинення вищевказаного кримінального правопорушення (за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України), передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічного позбавлення волі, що у сукупності свідчить про наявність реальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_7 можуть переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та оголошення обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у міжнародний розшук.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 331, 376 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_5 про зупинення провадження та оголошення у розшук обвинувачених задовольнити.

Оголосити у міжнародний розшук обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нахічевань Азербайджанської Республіки, громадянина Азербайджану, який має дозвіл на тимчасове проживання в Україні та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали суду щодо організації міжнародного розшуку відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти на уповноважених осіб Служби безпеки України в Одеській області, в провадженні яких перебувають матеріали заведених ОРС категорії «Розшук».

Оголосити у міжнародний розшук обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Шамкір Азербайджанської Республіки, громадянина Азербайджану, який без постійного місця проживання в Україні та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Виконання ухвали суду щодо організації міжнародного розшуку відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , покласти на уповноважених осіб Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, в провадженні яких перебувають матеріали заведених ОРС категорії «Розшук».

Зупинити судове провадження у справі № 495/5049/19 за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0001262 від 29.04.2018 за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на групу прокурорів в межах даного судового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 23.07.2025.

Головуюча суддя ОСОБА_13

Суддя ОСОБА_14

Суддя ОСОБА_15