ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/921/25 Справа № 201/4301/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представників третьої особи,

щодо майна якої вирішується

питання про арешт адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 квітня 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 квітня 2025 року задоволено клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури ОСОБА_10 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115, та накладено арешт на майно, вилучене 10 квітня 2025 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки Samsung чорного кольору ima: НОМЕР_1 з сім-карткою оператора Київстар; мобільний телефон Narzo RMX 3430 колір зелений металік з 2 (двома) сім-картками оператора Лайф; мобільний телефон Xiaomi m2002f4lg фіолетового кольору з сім-карткою оператора Київстар ( НОМЕР_2 ) та сім-карткою оператора Лайф; ноутбук Asus X712E сірого кольору, заборонивши будь-яким особам користуватись та розпоряджатись вказаним майном.

Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя зазначив, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки вказане майно може містити відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження та може бути використане як доказ факту протиправних дій, що встановлюються під час кримінального провадження. Матеріали клопотання свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки закінчення строку на апеляційне оскарження припадає на вихідний день, по суті просить скасувати ухвалу слідчого судді про арешт майна та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги ОСОБА_9 вказує на те, що оскаржувана ухвала постановлена з істотними порушеннями вимог КПК України та Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність. Вказує на те, що за місцем проведення обшуку розташоване робоче місце адвоката і розміщувалися документи щодо адвокатської діяльності, гаджети, на яких велася зазначена діяльність. Наголошує на тому, що на вилучених носіях інформації наявна інформація, яка становить адвокатську діяльність, та відсутня інформація, яка стосується обставин кримінального провадження. Звертає увагу на те, що при винесенні ухвали слідчого судді не було враховано наслідки арешту для власника майна.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, які підтримали вимоги поданої апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора, який просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, перевіривши надані матеріали та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Вирішуючи питання про дотримання строку апеляційного оскарження, апеляційний суд виходить з того, що оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена без участі третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, а отже, за правилами ч. 3 ст.395 КПК України строк її апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання копії даної ухвали. Інших правил визначення моменту початку строку апеляційного оскарження у цих правовідносинах процесуальний закон не містить.

Оскільки з наданих матеріалів провадження слідує, що оскаржувану ухвалу слідчого судді було постановлено 15 квітня 2025 року, та 21 квітня 2025 року подано апеляційну скаргу, тобто на перший робочий день після вихідних днів, апеляційний суд не вбачає підстав для висновку про пропущення строку апеляційного оскарження та необхідність розгляду і вирішення питання про його поновлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як слідує з матеріалів провадження СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000115від 09 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території м.Дніпра невстановлені особи під виглядом платіжних терміналів самообслуговування встановлюють схожі за зовнішнім виглядом гральні автомати без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор.

10 квітня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 квітня 2025 року було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено майно, а саме: мобільний телефон марки Samsung чорного кольору ima: НОМЕР_1 з сім-карткою оператора Київстар; мобільний телефон Narzo RMX 3430 колір зелений металік з 2 (двома) сім-картками оператора Лайф; мобільний телефон Xiaomi m2002f4lg фіолетового кольору з сім-карткою оператора Київстар ( НОМЕР_2 ) та сім-карткою оператора Лайф; ноутбук Asus X712E сірого кольору.

Постановою прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра від 10 квітня 2025 року вказане вище майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000115 від 09 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203-2 КК України.

На переконання апеляційного суду вилучене на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 квітня 2025 року майно відповідає критеріям ст.98 КПК України, є матеріальними об`єктами, які містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому тільки заборона користування та розпорядження вказаним майном може запобігти їх втраті або пошкодженню.

Враховуючи викладене та те, що вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та існує ризик їх втрати, пошкодження, і в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно може бути використано як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, може містити відомості про обставини вчинення цього кримінального правопорушення, тобто має суттєве значення при розслідуванні кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на зазначене майно.

Вказаний захід забезпечення кримінального провадження є крайнім та необхідним, а також найбільш ефективним у зв`язку із тим, що іншими наявними заходами, окрім як накладення арешту, забезпечити схоронність вказаного майна, не допущення його втрати, пошкодження неможливо, у зв`язку з чим незастосування вказаного заходу може призвести до зазначених ризиків.

Отже, слідчим суддею належним чином дотримані вимоги ст. 173 КПК України, а саме враховані правова підстава для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідків арешту майна для третіх осіб і обраний належний спосіб такого арешту.

Також апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді з підстав визначеного ним способу обтяження майна, оскільки застосування заходу забезпечення кримінального провадження шляхом накладання арешту на зазначене майно шляхом заборони користування та розпорядження запобігає порушенню прав та законних інтересів сторін кримінального провадження, у тому числі проведенню експертних досліджень.

Твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_9 є діючим адвокатом, відповідно вилучені у нього під час обшуку носії інформації містять інформацію, що становить адвокатську таємницю, не спростовують висновків слідчого судді, викладених в оскаржуваній ухвалі, виходячи з того, що стороною захисту не надано жодних доказів зберігання у вилучених носіях інформації, що є адвокатською таємницею, не зазначено, яка саме інформація, що міститься на них, є адвокатською таємницею та не вказано представництва чиїх інтересів вона стосується, сам по собі статус адвоката не може свідчити про поширення гарантій адвокатської таємниці на все майно, яке перебуває у власності чи користуванні такої особи. Гарантії адвокатської діяльності в частині охорони адвокатської таємниці не поширюються на відомості про обставини можливого вчинення кримінального правопорушення адвокатом чи за його участі, такі гарантії адвоката втрачаються у разі можливого вчинення ним кримінального правопорушення, зокрема, не у зв`язку з реалізацією ним функцій адвоката.

Оскільки дані, які містяться на вилучених технічних пристроях, можуть містити адвокатську таємницю, слідчий або прокурор можуть проводити огляд наявних на них даних виключно за участі представника ради адвокатів регіону з метою видокремлення відомостей, що становлять адвокатську таємницю та не містять обставин, що мають значення для досудового розслідування.

При цьому апеляційний суд бере до уваги, що під час проведення обшуку був присутній представник ради адвокатів Дніпропетровської області, а саме, адвокат ОСОБА_11 , його зауваження долучено до протоколу обшуку.

Крім того, слід зазначити, що у випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст.28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Таким чином, з урахуванням вище наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Отже, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 квітня 2025 року про накладення арешту на майно, вилучене 10 квітня 2025 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки Samsung чорного кольору ima: НОМЕР_1 з сім-карткою оператора Київстар; мобільний телефон Narzo RMX 3430 колір зелений металік з 2 (двома) сім-картками оператора Лайф; мобільний телефон Xiaomi m2002f4lg фіолетового кольору з сім-карткою оператора Київстар ( НОМЕР_2 ) та сім-карткою оператора Лайф; ноутбук Asus X712E сірого кольору, шляхом заборони будь-яким особам користуватись та розпоряджатись вказаним майном залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4