Провадження по справі №1-кс/522/3453/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

04 липня 2025 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участі адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання директора Департаменту комунальної власності ОМР ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 000764 від 20.09.2016, про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду у м. Одесі від 20 грудня 2016

року по справі № 522/24557/16-к накладений за клопотанням слідчого СУ ГУ Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 000764 від 20.09.2016, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду у м. Одесі від 20 грудня 2016 року по справі № 522/24557/16-к, за клопотанням слідчого Слідчого управлійня ГУ НП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 000764 від 20.09.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України, було накладено арешт на нежиле приміщення другого поверху, загальною площею 18,4 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, пров. Воронцовський, 8/1, яке є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради, управління яким здійснює Департамент комунальної власності Одеської міської ради.

24.02.2022 у зазначеному кримінальному проваджені прийнято рішення про закриття на підставі 2 ч 1 ст. 284 КПК України, яке на теперішній час в порядку передбаченому КПК України не скасовано.

Відповідно до відомостей з Державного ресстру речових прав Департаменту стало відомо про наявність арешту нерухомого майна, а саме: нежиле приміщення другого поверху, загальною площею 18,4 пров. Воронцовський, 8/11 в м.Одесі, яке є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради, управління яким здійснює Департамент комунальної власності Одеської міської ради.

Відомості про зазначений вище запис про обтяження зареєстровано 22.12.2016 від № 18242266, на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 20.12.2016 по справі № 522/24557/16-к

На думку представника ОМР на теперішній час необхідність в подальшому арешті відпала, у зв`язку з чим вона звернулася з даним клопотанням.

Позиція учасників кримінального провадження.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, подавши письмові заперечення.

Представник Департаменту комунальної власності ОМР адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримали клопотання в повному обсязі.

Розглянувши клопотання та дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Мотиви слідчого судді.

Вмотивованість це вимога до суду наводити письмово в рішенні судження, пояснення про наявність чи відсутність фактів, які є основою висновку суду за результатами вирішення справи (заяви, клопотання). Це також пояснення суду, чому він ухвалив саме таке рішення, погодився з одними та відкинув інші доводи.

Обов`язок суду мотивувати прийняття або відхилення доводів сторін по суті спору (заяви, клопотання) полягає у відображенні в судовому рішенні висновків суду про те, що саме дало йому підстави прийняти та/чи відхилити аргументи сторін щодо суті спору (заяви, клопотання), з посиланням на з`ясовані у справі обставини та норми права, що підлягають застосуванню до правовідносин, що склалися.

Щоб судове рішення вважалося належно мотивованим недостатньо просто процитувати закон та перерахувати докази, надані сторонами. Важливо навести ті висновки, яких дійшов суд за результатами оцінки доказів, та знайти настільки вагомі й одночасно зрозумілі аргументи на користь прийнятого судового рішення, щоб вони переконали в законності й справедливості вирішення справи (заяви, клопотання).

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до частини першої статті 372 КПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається, зокрема, з мотивувальної частини із зазначенням суті питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Згідно зі статтею 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В провадженні СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області перебували матеріали кримінального провадження № 0000764 від 20.09.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

20.12.2016 ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси у справі було накладено арешт лише на об`єкти нерухомого майна, на майно територіальної громади в особі Одеської міської ради, а саме: нежитлове приміщення другого поверху загальною площею 18 кв.м. за адресою: м. Одеса, пров. Воронцовський, 8/11.

Слідчим СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 24.02.2022 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000764 від 20.09.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

На даний час досудове розслідування кримінального провадження закінчено, а тому слідчий суддя не уповноважений розглядати питання про скасування арешту майна.

Визначаючись щодо обгрунтованості вимог клопотання судом враховується наступне.

Частиною першою статті 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України. За змістом статей 173, 174 цього Кодексу під час досудового розслідування, судового розгляду питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд відповідно.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 1 ст. 174 КПК).

Частини третя та четверта статті 174 КПК України регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Натомість у статті 174 КПК України не йдеться про скасування арешту майна слідчим суддею після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження за постановою слідчого (дізнавача) на підставі приписів п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч. 4 ст. 132 КПК є дієвим засобом реалізації положень ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи частини четвертої статті 132 КПК України є нормою, за якою в КПК встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч. 1 ст. 170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи частини четвертої статті 132 КПК України вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Вказану правову позицію було викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 15.04.2024 по справі №554/2506/22.

Відповідно, постановою СВ відділу поліції №2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області 24.02.2022 кримінальне провадження № 0000764 від 20.09.2016 закрито, а відтак, у урахуванням зазначених вище висновків Верховного Суду, ухвала Приморського районного суду м.Одеси від 20.12.2016 по справі 522/24557/16-к якою накладено арешт на майно у даному кримінальному провадженні припинила свою дію.

З огляду на те, що ухвала слідчого судді від 20.12.2016 про накладення арешту на майно територіальної громади в особі Одеської міської ради, а саме: нежитлове приміщення другого поверху загальною площею 18 кв.м. за адресою: м. Одеса, пров. Воронцовський, 8/11 припинила свою дію, також припинив свою дію і арешт майна, застосований даною ухвалою слідчого судді, а відтак відсутня необхідність та підстави для скасування такого арешту.

З урахуванням наведеного клопотання про скасування арешту майна задоволенню не підлягає.

Враховуючи правову позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладену у постанові від 20.05.2024 у справі № 712/191/23, провадження № 51-3208 кмо 23, ухвали слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна та про відмову в скасуванні арешту майна, постановлені в порядку ст. 174 КПК, апеляційному оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст.3, 9, 167-174, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання директора Департаменту комунальної власності ОМР ОСОБА_4 про скасування арешту майна відмовити з підстав, зазначених в мотивувальній частині ухвали слідчого судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 08.04.2025 о 16:00 годині в залі суду №131.

Слідчий суддя: ОСОБА_7