Справа №760/6346/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , поручителів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Солом`янського районного суду м. Києва клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистої на поруки, подане в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені 02.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000184 у відношенні:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, вищою освітою, не одруженого, фізичної особи-підприємця, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 109 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва, в порядку ст. 201 КПК України, надійшло клопотання підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистої на поруки, оскільки під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 не вирішувалась можливість взяття його на поруки.

У судовому засіданні ОСОБА_8 просив суд клопотання задовольнити в повному обсязі.

Захисник підтримав клопотання та просив змінити обраний відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашній арешту або поруки. Вказав, що у власності ОСОБА_8 є приватний будинок за адресою: АДРЕСА_2 , про що надав відповідний витяг про право власності.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та пояснив що ризики, встановлені судом при вирішенні питання про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися та продовжують існувати. Долучив додаткові матеріали щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_8 .

Поручителі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні долучили клопотання про взяття ОСОБА_8 на поруки, повідомили, що ознайомлені із відповідальністю, у разі порушенням ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків та готові взяти на себе відповідні зобов`язання та відповідальність зобов`язались провести виховну роботу та зазначили, що заслуговують на довіру суду, враховуючи, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем та має статус учасника бойових дій, а ОСОБА_6 є волонтером та громадським діячем, і дані обставини мають бути взяті судом до уваги.

Заслухавши доводи захисника, підозрюваного та прокурора, дослідивши матеріали додані до клопотання та матеріали досудового розслідування, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У силу ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний, крім передбачених ст.177 КПК України ризиків, оцінити у сукупності інші обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у інкримінованому правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків та низку інших факторів, які мають суттєве значення для застосування певного запобіжного заходу.

Вищевикладене, а також тлумачення норм ст.ст. 177, 194 КПК у їх системному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо зміни запобіжного заходу оцінка зібраних доказів має спрямовуватися не на досягнення твердого переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Відповідно до ч.4 ст. 200 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Поряд з цим, частиною 5 ст. 201 КПК України конкретизовано, що слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

В судовому засіданні встановлено, що подане клопотання відповідає вимогам ст. 201 КПК України, подано раніше ніж тридцять днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак у ньому зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, з огляду на викладене вказане клопотання відповідає вимогам ст. 201 КПК України.

Як встановлено у судовому засіданні у провадженні Слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені 02.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000184 за підозрою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 109 КК України.

02.03.2025 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку вимог ст. ст. 208-211 КПК України.

03.03.2025, відповідно до вимог ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

04.3.2025, ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва у справі ЄУН 760/5579/25 (провадження 1-кс/760/3637/25) відносно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 30.04.2025 включно без визначення розміру застави.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Оцінюючи клопотання підозрюваного, суд приймає лише до уваги той факт, що в передбаченому законом порядку, судом, встановленим законом, надані відповідні висновки - наявність обґрунтованої підозри та вагомість доказів саме для застосування запобіжного заходу, оскільки такі категорії, на відміну від ризиків, є незмінними протягом всього строку розгляду кримінального провадження.

При цьому слідчий суддя враховує, що на даній стадії кримінального провадження та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, з огляду на викладене слідчий суддя не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а тому докази, які є достатніми для висновку про наявність обґрунтованої підозри, не обов`язково мають бути настільки ж переконливими та повними, як докази на стадії висунення особі обвинувачення у вчиненні злочину або на стадії судового розгляду такого обвинувачення.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні слідчим надано достатньо доказів щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 109 КК України, а саме розповсюдження матеріалів із публічними закликами до захоплення державної влади.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України слідчий суддя пересвідчився у тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, оскільки санкція ч. 2 ст. 109 КК України передбачає покарання у виді обмеженням волі на строк до трьох років або позбавленням волі на той самий строк з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст.178 КПК України слідчий суддя зауважує, що підозрювани має молодий вік та задовільний стан здоров`я.

Відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст.178 КПК України слідчий суддя встановив, що підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, а саме має постійне місце проживання на території України, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей чи осіб похилого віку.

Встановлюючи обставини, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 178 КПК України слідчий суддя визначив, що підозрюваний має вищу освіту, є фізичною особою-підприємцем.

Щодо репутації підозрюваної відповідно до вимог п. 6 ч.1 ст.178 КПК України слідчий суддя зазначає, що даних про негативної репутацію підозрюваного в ході судового розгляду клопотання слідчому судді не надано.

Щодо майнового стану підозрюваного, в дотримання вимог п. 7 ч. 1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя відзначає, що відомостей про матеріальний стан підозрюваного в ході судового розгляду клопотання слідчому судді не надано.

На виконання вимог п. 8, 9, 10 ч.1 ст. 178 КПК України в ході розгляду клопотання встановлено, що підозрюваний раніше не судимий. Даних про застосування до підозрюваного інших запобіжних заходів не надано, як і відомостей про повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Відомості щодо розміру майнової шкоди у даному кримінальному провадженні у матеріалах кримінального провадження відсутні, відповідно до вимог, визначених п. 11 ч. 1 ст.178 КПК України.

На виконання вимог п. 12 ч. 1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя зазначає, що відсутній ризики продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризику летальності, що створює підозрюваний, у зв`язку з її доступом до зброї.

Вирішуючи питання наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ «Александер Макаров проти росії» національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі - Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).

За змістом ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_9 у справі ЄУН 760/5579/25 (провадження 1-кс/760/3637/25) слідчим суддею встановлено існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема можливості підозрюваного ОСОБА_10 переховуватись від органів досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя погоджується з існуванням ризику, передбаченого п. 2 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема можливості ОСОБА_8 знищення, сховати або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставини кримінального правопорушення, що підтверджується тим, що інкриміноване йому кримінальне правопорушення вчинено із використанням соціальної мережі у відео сервісі «YouTube». Отже, маючи безперешкодний доступ до акантів соціальних мережі підозрюваний матиме реальну можливість відділеного видалення публікацій.

Вказаний ризик не зменшився та продовжує існувати.

При цьому слідчий суддя вважає не доведеним існування ризиків, визначених п. п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на наступне.

Як зазначено в п. 143 Рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови» одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Слідчому судді не надано жодного належного та допустимого доказу того, що ОСОБА_8 вчиняв активні спроби переховування від органів досудового розслідування чи вчиняв подібні дії у минулому, не надано показання свідків, даних про особу, підтверджуючих його протиправну поведінку, пов`язану із переховуванням чи ухиленням від кримінальної відповідальності чи інформації про кримінальні зв`язки особи, як і доказів того, що ОСОБА_8 вже притягався до кримінальної відповідальності, був засуджений, має не зняту чи не погашену судимість, схильний до протиправної поведінки чи притягався до адміністративної відповідальності.

Крім того, не є та не може бути підставою вважати, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування чи вчинити інше кримінальне правопорушення тяжкість покарання, що йому загрожує, оскільки інкриміноване йому органом досудового розслідування кримінальне правопорушення, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Слідчий суддя, також, враховує відомості про особу підозрюваного, який має молодий вік та задовільний стан здоров`я, є особою призовного віку, отже, у період дії воєнного стану не має правових підстав для перетину державного кордону України.

З огляду на викладене, ризики, передбачені п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України (незаконно впливати на свідків чи інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, можливості вчинити інше кримінальне правопорушення), носять характер припущення та обґрунтування яких з посиланням на конкретні факти відсутні.

При вирішенні питання щодо заявленого клопотання, слідчий суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Харченко проти України», за якою встановлено порушення вимог п.3 ст. 5 Конвенції щодо надмірного тривалого тримання особи під вартою, а також те, що національні суди не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно із ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 26 червня 1991 р. у справі «Летельє проти Франції» «попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку».

Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії" позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

У своїх рішеннях ЄСПЛ звертає увагу на те, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення у справі «Смирнова проти росії»).

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (див. рішення від 23 вересня 2008 р. у справі «Вренчев проти Сербії» (Vrenсev v. Serbia), заява № 2361/05, п. 76).

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, слідчий суддя вважає, що захисником доведено необхідність зміни запобіжного заходу, а прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатен забезпечити належної поведінки підозрюваного, у зв`язку із чим клопотання підлягає частковому задоволенню.

Слідчий суддя враховує, що питання про застосування відносно підозрюваної альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави вже вирішувалось слідчим суддею, та визнаний таким, що не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти наявному ризику, визначеним ст. 177 КПК України.

Крім того ,слідчий суддя враховує, що сторонами не надано відомостей щодо майнового стану підозрюваного, отже слідчий суддя позбавлений можливості застосувати такий запобіжний захід

Щодо заявлених у судовому засіданні клопотань ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про взяття підозрюваного ОСОБА_8 на поруки слідчий суддя зазначає, що хоча поручителі є шанованими у суспільстві та заслуговують на довіру суду, надали письмове зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 КПК України, проте слідчий суддя, за встановлених у судовому засіданні обставин, вважає, що запобіжний захід як особиста порука є надто м`яким у даному випадку, не відповідає суспільній позиції та резонансу, пов`язаному із досудовим розслідуванням злочину проти основ Національної безпеки України, вчиненого в умовах воєнного стану та не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і запобігти наявному ризику, визначеному п. 2 ч.1 ст. 177 КПК України.

Разом із тим, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у розумінні вимог ч. 1 ст. 176 КПК України є більш м`яким запобіжний заходом ніж тримання під вартою, однак більш суворим ніж запобіжний захід у вигляді застави.

Слідчий суддя, на підставі наданих матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також враховуючи відомості про особу підозрюваного та його репутацію, вік, стан здоров`я, приходить обґрунтованого висновку про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є невиправдано суворим та суперечить вимогам практики Європейського суду з прав людини та матиме наслідком порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що існують всі передбачені законом підстави, які встановлені у судовому засіданні, задля зміни підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави на запобіжний захід, більш м`який, ніж тримання під вартою, однак, більш суворий ніж застава, а саме домашній арешт, який полягає в забороні підозрюваному цілодобово залишати житло за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 в межах строку досудового розслідування строком на дев`ятнадцять днів, тобто по 03 травня 2025 року включно, що відповідатиме конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується за наявності підстав, передбачених КПК України, є необхідним та достатнім для запобігання існуючому ризику і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеному під час розгляду ризику.

Разом із тим, задля запобіганню встановленого у судовому засіданні ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне, відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України, зобов`язати підозрюваного:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися з м. Київ без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від використання та спілкування засобами Інтернет - зв`язку шляхом використання соціальних мереж «Facebook», «Twitter», «Telegram» та «YouTube» щодо обставин вчинення даного кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади усі свої паспорти громадянина України для виїзду за кордон, службовий паспорт, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд до України, окрім паспорта громадянина України;

- носити електронний засіб контролю.

Згідно ч. 5 ст. 202 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 180, 181, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 201, 369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Змінити підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваному цілодобово залишати житло за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 в межах строку досудового розслідування строком на дев`ятнадцять днів, тобто по 03 травня 2025 року включно.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України зобов`язати підозрюваного ОСОБА_8 :

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися з м. Київ без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від використання та спілкування засобами Інтернет - зв`язку шляхом використання соціальних мереж «Facebook», «Twitter», «Telegram» та «YouTube» щодо обставин вчинення даного кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади усі свої паспорти громадянина України для виїзду за кордон, службовий паспорт, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд до України, окрім паспорта громадянина України;

- носити електронний засіб контролю.

Негайно в залі суду звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала слідчого судді діє в межах строку досудового розслідування дев`ятнадцять днів тобто по 03 травня 2025 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному та направити до органу Національної поліції за місцем проживання для забезпечення контролю за поведінкою підозрюваного під час дії відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосування електронного засобу контролю, роз`яснення підозрюваному правил користування пристроєм, техніки безпеки поводження з ним та наслідків його зняття або неправомірного втручання в його роботу з метою ухилення від контролю.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1