11.06.2025 Справа № 756/5282/25
Справа № 756/5282/25
№ 1-кп/756/1323/25
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в місті Києві Оболонського районного суду міста Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 06.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000564 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Києві, громадянин України, офіційно не працевлаштований, здобув вищу освіту, розлучений, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 29.02.2024 вирком Оболонського районного суду міста Києва за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки;

- 02.04.2024 вирком Оболонського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 1 рік. На підставі ст. ст. 71, 72 КК України до покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі,

який обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2025 за № 0000564, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. Встановлено, що ОСОБА_4 раніше був засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України та 06 березня 2025 року перебував на сходовому майданчику між 3 та 4 поверхами під`їзду № 4 будинку, що за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, 2-А. У зазначеному вище місці обвинувачений знайшов біля сміттєпроводу 3 (три) прозорі поліетиленові зіп-пакети з порошкоподібними речовинами білого та бежевого кольорів.

Оскільки ОСОБА_4 раніше вживав психотропні речовини, тому зрозумів, що вмістом поліетиленових прозорих зіп-пакетів з порошкоподібною речовиною білого та бежевого кольору є психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін.

Цього ж дня та перебуваючи за зазначеною вище адресою, підняв 3 (три) поліетиленові зіп-пакети та поклав до правого карману джинсових штанів, в які був одягнутий в той день, тим самим незаконно безоплатно придбав та почав зберігати вищевказану психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, для власного вживання без мети збуту.

В подальшому, о 14 годині 40 хвилині 06 березня 2025 року ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, 2-А, зупинений працівниками поліції та на запитання останніх повідомив, що має речі, обіг яких обмежений або заборонений.

Після того, ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та у присутності понятих виявлено та подальшому вилучено 3 (три) поліетиленові зіп-пакети.

Встановлено, що вилучені поліетиленові зіп-пакети з порошкоподібною речовиною білого та бежевого кольору містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, маса амфетаміну у речовині становить 0,289 г., що відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць, невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що знаходяться в незаконному обігу» становить більш, ніж невеликий розмір.

Амфетамін, згідно зі списком №2 «Психотропні речовини, обіг яких обмежено» Таблиці ІІ « Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, є психотропною речовиною, обіг якої обмежено.

1.2. Таким чином, своїми діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

2. Позиції сторін захисту та обвинувачення.

2.1. Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні вказав, що достеменно встановлено, що інкримінований ОСОБА_4 , злочин за ч. 2 ст. 309 КК України вчинено останнім, тому просив суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, з урахуванням ст. 71 КК України остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та 1 (один) місяць. Крім того, просив зарахувати до покарання період затримання та період дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

2.2. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, визнав повністю, не оспорював викладені в обвинувальному акті дату, місце, час та події, щиро розкаявся. Зазначив, що 06 березня 2025 року перебував за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, 2-А, буд. 4, де знайшов біля сміттєпроводу 3 (три) поліетиленові пакети з порошкоподібними речовинами білого та бежевого кольорів. Щодо міри покарання покладався на розсуд суду.

2.3. Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , просив призначити найменшу міру покарання, яка передбачена ч. 2 ст. 309 КК України.

3. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

3.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті. Беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження (надані показання обвинуваченого), і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

3.2. Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що він себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

3.3. Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості поза розумним сумнівом ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею.

4. Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання

4.1. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

4.2. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому каявся, засудив свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину у справі. Бо сам обвинувачений просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором та захисником обвинуваченого у судовому засіданні. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії обвинуваченого, як каяття (щирий жаль з приводу вчинення кримінального правопорушення), а отже є підставою для врахування таких дій як обставину, що пом`якшує покарання.

4.3. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

5. Мотиви призначення покарання .

5.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, яке виконує виправну функцію, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з метою визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

5.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій нетяжких злочинів, відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільну небезпечність. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий, офіційно не працевлаштований, має вищу освіту, розлучений, зі слів обвинуваченого має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та матір, яка є інвалідом 2 групи, перебуває під наркологічним диспансеро-динамічним наглядом у лікаря-нарколога з 11.03.2006 року із діагнозом: розлад психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психоактивних речовин, синдром залежності, за даними наявної документації наразі на обліку у лікаря-психіатра не перебуває.

Також суд враховує, що обвинувачений вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення у період дії умовно-дострокового звільнення. Як встановлено, ОСОБА_4 звільнено з ДУ «Божковська виправна колонія (№ 16)» ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 28.10.2024.

Суд також бере до уваги і наведені в розділі 4 обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

5.3. При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статей 69, 69-1, 75 КК України, не встановлено. Отже, з огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства та призначає ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі, строком на 2 (два) роки.

5.4. Між тим, як судом вже наведено, ОСОБА_4 був засуджений вироком Оболонського районного суду м. Києва від 29.02.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки та вироком Оболонського районного суду м. Києва від 02.04.2024 за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 1 (один) місяць, на підставі ст. 71, 72 КК України. При цьому вирок Оболонського районного суду м. Києва від 29.02.2024 вирішено виконувати самостійно.

З цих підстав, оскільки нове кримінальне правопорушення учинено під час дії іспитового строку та у період дії умовно-дострокового звільнення, ОСОБА_4 , суд доходить висновку про необхідність призначення покарання в порядку ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, яке призначене цим вироком, невідбутого ОСОБА_4 покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 29.02.2024 та вироком Оболонського районного суду м. Києва від 02.04.2024, остаточно призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та 2 (два) місяці.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

6.1. У кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 застосовано запробіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає у забороні залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду (за виключенням випадків необхідності перебування в укритті під час повітряної тривоги; відвідування лікарень, аптек та магазинів - з метою забезпечення життєдіяльності (лікування, придбання медикаментів, продуктів харчування), який діє і наразі.

Ураховуючи те, що суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_4 , а також необхідності призначення покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, обвинуваченому слід змінити раніше обраний запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою, а отже обвинуваченого слід узяти під варту в залі суду негайно.

Оскільки, ураховуючи обставини учиненого кримінального правопорушення, особистість обвинуваченого, на внутрішнє переконання суду, існують ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності є актуальним та підвищується на даний час, бо з моменту ухвалення вироку суду, яким обвинуваченого засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі, ОСОБА_4 може переховуватись з метою уникнення від відбування покарання.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення є наразі актуальним з огляду на системність вчинення обвинуваченим умисних кримінальних правопорушень, в тому числі в період дії умовно-дострокового звільнення та іспитового строку.

Крім того, інший більш м`який запобіжний захід не буде дієвим та достатнім задля запобігання наведеним ризикам, що відповідатиме завданням кримінального провадження, передбаченим ст. 2 КПК України.

6.2. Процесуальні витрати: за проведення експертизи СЕ-19/111-25/14089-НЗПРАП від 07.03.2025 у розмірі 3 183 (трьох тисяч сто вісімдесяти трьох) гривень 60 (шістдесят) копійок слід стягнути з ОСОБА_4 , на користь держави.

6.3. Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази:

- телефон марки «ОРРО А31», моделі «СРН 2015» ІМЕІ НОМЕР_1 ІМЕІ НОМЕР_2 у корпусі темного кольору, вважати повернутим власнику ОСОБА_4 ;

- психотропну речовину, обіг, якої обмежено - амфетамін, масою 0,289 г., яка знаходиться у спец.пакеті № 0006707 у кімнаті зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві, слід знищити.

6.4. Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

6.5. Цивільний позов у межах даного кримінального провадження не заявлено.

6.6. Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, яке призначене цим вироком, невідбутого ОСОБА_4 покарання за вироком Оболонського районного суд міста Києва від 29.02.2024 року та за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 02.04.2024 року, остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та 2 (два) місяці.

Змінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, узявши під варту ОСОБА_4 в залі суду негайно.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня набуття вироком законної сили, зарахував в якості відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 11.06.2025 до набуття вироком законної сили, а також строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , починаючи з 06.03.2025 до 07.03.2025, виходячи з положень ст. 72 КК України, що 1 (одному) дню попереднього ув`язнення відповідає 1 (один) день позбавлення волі, а також строк цілодобового домашнього арешту, починаючи з 08.03.2025 до 10.06.2025, виходячи з положення ст. 72 КК України, що 3 (трьом) дням цілодобового домашнього арешту відповідає 1 (один) день позбавлення волі.

Процесуальні витрати на проведення експертизи:

-№ СЕ-19/111-25/14089-НЗПРАП від 07.03.2025 у розмірі 3 183 (трьох тисяч сто вісімдесяти трьох) гривень 60 (шістдесят) копійок, відповідно до ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- телефон марки «ОРРО А31», моделі «СРН 2015» ІМЕІ НОМЕР_1 ІМЕІ НОМЕР_2 у корпусі темного кольору, вважати повернутим власнику ОСОБА_4 ;

- психотропну речовину, обіг, якої обмежено - амфетамін, масою 0,289 г., яка знаходиться у спец.пакеті № 0006707 у кімнаті зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві - знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 349 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті 11 червня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1