Справа № 953/5159/25
н/п 1-кс/953/5325/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001053 від 10.09.2024, про продовження запобіжного заходу відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Переяслівка Ніжинського району Чернігівської області, українки, громадянки України, працюючої, не судимої, заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332, ч.1 ст. 149 КК України

Встановив:

23.07.2025 прокурор Харківської обласної прокуратури за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001053 від 10.09.2024, звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту.

В обгрунтування вказує, що СУ Головного управління Національної поліції в Харківській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження № 0001053 від 10.09.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 149 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , достовірно знаючи про введення з 24.02.2022 на всій території України воєнного стану та подальшого його продовження Указами Президента України, а також будучи обізнаною про проведення загальної мобілізації на підставі Указу Президента України, а також про наявність діючих обмежень на виїзд за кордон військовозобов`язаних чоловіків віком від 18 до 60 років, знаючи процедуру перетину Державного кордону України особами призивного віку в період дії воєнного стану на території України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, організувала злочинну схему незаконного перетину Державного кордону громадянами України призовного віку, які не мають для цього законних підстав, з метою укладання ОСОБА_6 з останніми шлюбу з ознаками фіктивності, тобто без дійсних подальших шлюбних відносин з відповідними правами та обов`язками, які випливають із спільних відносин подружжя, та виключно для надання їм права безперешкодного перетину Державного кордону України, разом з такою особою.

Так, ОСОБА_5 , використовуючи соціальну мережу Інтернет, а саме застосунок «Facebook» підшукувала в оголошеннях про оформлення фіктивних шлюбів, чоловіків призовного віку, з метою укладання фіктивного шлюбу, для подальшого звільнення зі служби та уникнення мобілізації, з можливим виїздом за межі України.

ОСОБА_5 в період часу з серпня 2024 року по жовтень 2024 року у приватному листуванні в месенджері «Telegram» повідомила та запевнила раніше незнайомого ОСОБА_7 про те, що має знайому з інвалідністю 2 групи, з якою може організувати зустріч у м. Харкові, з метою укладення фіктивного шлюбу, усуненні перешкод для виїзду за кордон, шляхом зняття з військового обліку та сприяння у незаконному переправлені його через Державний кордон України за грошову винагороду. Також ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_7 про необхідність виплатити їй грошову винагороду у розмірі 3000 доларів США після реєстрації з ОСОБА_6 фіктивного шлюбу та 3000 доларів США після перетину Державного кордону України.

В подальшому, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір направлений на організацію та сприяння у незаконному перетині Державного кордону України, використовуючи уразливий стан ОСОБА_6 , приїхала разом з останньою у м. Харків.

ОСОБА_5 в ході особистої зустрічі з ОСОБА_7 , яка відбулась 27.05.2025 близько 15:45 год. біля будівлі четвертого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за адресою: м. Харків, проспект Тракторобудівників, буд. 144, повідомила останньому про необхідність виплатити їй грошову винагороду у розмірі 3000 доларів США після реєстрації з ОСОБА_6 фіктивного шлюбу та 3000 доларів США після перетину Державного кордону України.

Після чого, 27.05.2025 близько 16:20 год. ОСОБА_6 , виконуючи протиправну вказівку ОСОБА_5 , знаходячись разом з ОСОБА_7 у четвертому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за адресою: м. Харків, проспект Тракторобудівників, буд. 144, уклала з ОСОБА_7 шлюб з ознаками фіктивності, тобто без дійсних подальших шлюбних відносин з відповідними правами та обов`язками, які випливають із спільних відносин подружжя, та виключно для надання їм права безперешкодного перетину Державного кордону України.

Після чого, 27.05.2025 близько 16:32 год. ОСОБА_5 , перебуваючи разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у транспортному засобі «Volkswagen jetta» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Нескорених у м. Харкові, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на організацію та сприяння у незаконному перетині Державного кордону України, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи умисно, в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, отримала від ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 3000 доларів США, за організацію та сприяння у незаконному перетині Державного кордону України шляхом укладення фіктивного шлюбу. На цьому злочинна діяльність ОСОБА_5 була припинена працівниками поліції.

27.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: організація та сприяння незаконному переправленні осіб через Державний кордон України шляхом надання порад, вказівок та усуненням перешкод, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, у період часу з серпня 2024 року по травень 2025 року, достовірно знаючи про вразливий стан ОСОБА_6 , яка проживає у складних соціально економічних умовах, має інвалідність 2-ї групи, що зумовлює її фізичну та економічну залежність, а також обмеження у реалізації власної волі, з метою власного збагачення, використовуючи довірливість та залежність останньої, вчиняла вербування ОСОБА_6 , з метою подальшої її експлуатації.

У зазначений період часу, ОСОБА_5 систематично схиляла ОСОБА_6 до участі у злочинній діяльності, а саме до укладення шлюбу з чоловіками призовного віку, які бажали виїхати за межі України, не маючи на це законних підстав, з метою подальшого використання статусу дружини особи з інвалідністю, як підстави для перетину Державного кордону такими чоловіками.

Здійснюючи дії з вербування ОСОБА_6 , ОСОБА_5 пообіцяла останній грошову винагороду, забезпечила її переміщення, проживання, контакт з потенційним чоловіком для укладення фіктивного шлюбу, при цьому усвідомлювала, що використовує її вразливий стан з метою реалізації схеми з незаконного переправлення чоловіків через Державний кордон України. У такий спосіб ОСОБА_5 поставила ОСОБА_6 у залежне становище та фактично експлуатувала її як «інструмент» для отримання прибутку.

Зокрема, у травні 2025 року, ОСОБА_5 , з метою реалізації злочинного умислу, організувала приїзд ОСОБА_6 до м. Харкова для укладення шлюбу з ОСОБА_7 , за відсутності між ними будь-яких дійсних намірів щодо створення сім`ї, у тому числі без наміру виконання взаємних обов`язків подружжя, передбачених Сімейним кодексом України.

Так, 27 травня 2025 року, ОСОБА_5 організувала зустріч ОСОБА_7 з ОСОБА_6 поблизу Четвертого відділу ДРАЦС у місті Харкові, що розташований за адресою: м. Харків, проспект Тракторобудівників, 144, де підтвердила домовленість про укладення фіктивного шлюбу.

Надалі, 27.05.2025 о 16:20 год., ОСОБА_6 , діючи під впливом та за вказівкою ОСОБА_5 , зареєструвала фіктивний шлюб з раніше їй невідомим ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_5 отримала від останнього грошову винагороду у розмірі 3000 доларів США, що свідчить про експлуатаційний характер використання потерпілої.

27.06.2025 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, а саме організація та сприяння у незаконному переправленні осіб через Державний кордон України шляхом надання порад, вказівок та усуненням перешкод, вчинене з корисливих мотивів та ч. 1 ст. 149 КК України, а саме вербування людини, вчинене з метою експлуатації, з використанням примусу потерпілого, його уразливого стану.

Підставою продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної вказує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332, ч.1 ст. 149 КК України, та у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що існують ризики передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому просить продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід домашній арешт.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив його задовольнити, посилаючись на існування ризиків.

Підозрювана в судовому засіданні фактично не заперечувала проти задоволення даного клопотання, однак просила обрати їй нічний домашній арешт, оскільки необхідно працювати, ходити в магазин та аптеки. Адвокат підтримав позицію підозрюваної.

Слідчий суддя, вислухавши доводи сторін кримінального провадження та дослідивши надані матеріали встановив, що в провадженні слідчого управління ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0001053 від 10.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332, ч.1 ст. 149 КК України.

27.05.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України ОСОБА_5 ..

27.06.2025 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, а саме організація та сприяння у незаконному переправленні осіб через Державний кордон України шляхом надання порад, вказівок та усуненням перешкод, вчинене з корисливих мотивів та ч. 1 ст. 149 КК України, а саме вербування людини, вчинене з метою експлуатації, з використанням примусу потерпілого, його уразливого стану.

Надані стороною кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 за ч.3 ст. 332, ч.1 ст. 149 КК України: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 17.10.2024; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 27.05.2025;протоколом зняття інформації з електронних інформаційних систем доступ до якої не обмежується її власником, володільцем або утримувачем від 17.10.2024; протоколом огляду предметів від 18.10.2024; протоколом огляду предметів від 21.10.2024; протоколом за результатами проведення НСРД - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 16.10.2024; протоколом огляду, копіювання та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр від 27.05.2025; протоколом обшуку від 27.05.2025; протоколом огляду від 12.06.2025; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відеоконтроль особи від 28.05.2025; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 28.05.2025;протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 від 27.06.2025.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; - наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому, факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332, ч.1 ст. 149 КК України за викладених у клопотанні обставин.

А тому, вказане може бути підставою для продовження заходу забезпечення кримінального провадження у виді домашнього арешту.

Строк досудового розслідування закінчується 27.06.2025, протягом якого згідно клопотання необхідно виконати слідчі дії, спрямовані на отримання та перевірку доказів, а також для повного, всебічного та неупередженого дослідження обставин вказаного кримінального провадження, а саме:

долучити до матеріалів кримінального провадження висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи з Харківської філії ДУ «Інституту судової психіатрії МОЗ України;отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження результати розсекречених матеріалів, а саме: клопотання про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, ухвалу слідчого судді Харківського апеляційного суду про надання дозволу на проведення НСРД;вручити повідомлення про підозру в кінцевій редакції, ознайомити підозрювану з матеріалами кримінального провадження;виконати вимоги ст. ст. 290, 291 КПК України.

У зв`язку з чим, закінчити досудове розслідування у 2-х місячний строк немає можливості, проведення вищевказаних слідчих (розшукових) та процесуальних дій є необхідним для доведення вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 149 КК України.

Постановою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури від 22.07.2025 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до трьох місяців, а саме до 27.08.2025.

Слідчий суддя станом на теперішній час враховує наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчиняти незаконний вплив на свідків, потерпілих, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, що обґрунтовуються суворістю можливого покарання за кримінальне правопорушення, яке інкримінується йому, обставинами вчиненого, даними по її особистості, та особливістю процедури допиту потерпілих та свідків в суді, можливістю продовжити вчинення, враховуючи обставини життя підозрюваної.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Слідчий суддя враховує всі дані по особі підозрюваної, що вона є громадянкою України, із середньою освітою, раніше не судима, заміжня, має вже повнолітню дочку, 2007 р.н, яка зі слів підозрюваної проживає окремо, працює, проживає в Чернігівській області, є інвалідом, потребує ліків та лікування. Даних про порушення домашнього арешту до слідчого судді не надано.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для обрання запобіжного заходу має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Запобіжний захід може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваній, даних про особу підозрюваної, її віку, наявності інвалідності та захворювань, з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених у статті 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваною виконувати покладених на неї процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, та відсутність заперечень з її боку щодо продовження запобіжного заходу.

За таких підстав, та з врахуванням того, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства, слідчий суддя вважає, що для запобігання доведеним у суді ризикам, слід продовжити запобіжний захід підозрюваній, а саме у вигляді нічного домашнього арешту, і саме цей запобіжний захід є найбільш сприятливий, з врахуванням всіх обставин справи, за відсутністю даних про відсутність порушень раніше, наявності інвалідності та необхідності працювати, та забезпечений не порушувати інтереси як держави, так і учасників справи.

Таким чином, спираючись на норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обрані та продовженні запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до висновку про можливість продовжити запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту підозрюваний ОСОБА_5 за місцем її мешкання.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

Ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити частково.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 36 днів до 27.08.2025 року включно, у межах строку досудового розслідування та покласти на підозрювану наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

-не відлучатись із населеного пункту - с. Ніжинське, Ніжинський р-н, Чернігівської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;

-повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та /або місця роботи;

-заборонити ОСОБА_5 спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні;

-не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 21-00 год. до 06.00 год. наступного дня, без дозволу слідчого, прокурора, суду, за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги та прибуття до укриття чи бомбосховища обумовленого сиреною та/або повідомленням «Повітряна тривога», чи перебування у безпечному місці під час оголошення сирени «Повітряна тривога».

Ухвалу направити для виконання до відділу поліції за місцем проживання підозрюваної через слідчого слідчого управління ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_8 .

Встановити строк дії ухвали до 27.08.2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваною в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1