Справа № 713/2074/25
Провадження №1-кс/713/262/25
УХВАЛА

іменем України

17.07.2025 м. Вижниця

Слідчий суддя Вижницького районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю заявниці ОСОБА_3 , представника заявниці адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вижниця скаргу ОСОБА_3 , інтереси якої представляє адвокат ОСОБА_4 , на постанову слідчого СВ Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_5 від 21.12.2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000160 від 27.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.4 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , інтереси якої представляє адвокат ОСОБА_4 звернулась в суд з скаргою на постанову слідчого СВ Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_5 від 21.12.2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000160 від 27.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.4 КК України, яку отримала 01.07.2025 року.

У скарзі вказує, що 26.03.2024 року до Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області ухвала Вижницького районного суду від 25.03.2024 року щодо внесення відомостей до ЄРДР за його заявою про те, що ОСОБА_6 , шляхом обману та зловживанням довірою заволодів грошовими коштами в сумі 16500,00 Євро, які належали ОСОБА_3 27.03.2024 року відомості було внесено в ЄРДР за №0000160 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.190 ч.4 КК України. Будучи допитана в якості потерпілої ОСОБА_3 вказала, що з 2001 року періодично відвідувала, проживала та заробляла гроші на території Португалії, де на сьогоднішній день проживає її син ОСОБА_7 з дружиною та сином. Спочатку працювала на прибиранні помешкань та виконувала іншу роботу за яку отримувала кошти, робота була легальною на що є підтверджуючі документи. З 2001 року по 2020 рік відклала певну суму грошей. Зберігала гроші у іноземній валюті - євро (купюрами по 100, 200, 500 євро), гроші зберігала в керамічній статуетці, яка мала форму голубки, всього в цій статуетці було 30000,00 євро. Про вказані кошти заховані у статуетці знала її донька ОСОБА_8 та її чоловік ОСОБА_6 , які проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Весною 2019 року доручила своїй дочці ОСОБА_9 взяти 1000,00 євро на встановлення пам`ятника моїй мамі та вітчиму. Вказана статуетка голубки перебувала серед інших сувенірів у ніші вітальної кімнати будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок скаржника постійно зачинений та ключі від нього зберігались в будинку дочки ОСОБА_9 та зятя ОСОБА_10 , який знаходиться на одному подвір`ї з її домом. В кінці лютого 2020 року, точну дату ОСОБА_3 не пригадує, мала телефонну розмову із донькою ОСОБА_9 , донька сказала, що з ОСОБА_3 хоче поспілкуватись зять ОСОБА_6 , який привітався, та запитав чи можна позичити гроші для придбання автомобіля. ОСОБА_3 повірила ОСОБА_11 , але пояснила, що гроші потрібно буде повернути, оскільки ці гроші вона зберігала для подальшого життя та пенсії, він погодився, сказав що кошти поверне. Точну дату повернення вони не уточняли але встановили термін один рік. При телефонному дзвінку була присутня донька та чула всю розмову. Після цього ОСОБА_3 сказала доньці з зятем сходити до її дому та повідомила, де знаходяться кошти. Того ж дня під час телефонної розмови з зятем та донькою, вони їй розповіли, що прийшли в вітальну кімнату, донька взяла голубку та вибрала звідти кошти, так як в неї була мала рука, а кошти були в вузькому хвості голубки, після чого гроші забрав ОСОБА_6 , в загальному вони взяли суму 11000,00 євро. Знайшовши автомобіль з цих 11 000 євро зять мав заплатити 8000 євро за машину ОСОБА_12 2015 року випуску та 3000 євро за стоянку та перевезення цього автомобілю в Одесу. Згодом, приблизно на початку березня 2020 року для реєстрації автомобіля його легалізації в Україні та інші послуги з доставки авто ОСОБА_6 зателефонував до ОСОБА_3 та повідомив, що потрібно ще 4500,00 євро. Вона погодилась передати йому цю суму, оскільки довіряла, як чоловікові своєї доньки, проте ще раз наголосила, щоб він ці кошти повернув. Того ж дня він зателефонував та повідомив, що вони з ОСОБА_9 ще раз сходили до дому ОСОБА_3 та він забрав кошти в розмірі 4 тисячі 500 євро. Коли автомобіль вже був в ОСОБА_13 після 19 квітня 2020 року він без її відома самовільно взяв зі статуетки, скориставшись її ключем від хати ще 1000 євро для ремонту авто, про це він їй повідомив лише через деякий час, коли він признався в цьому її доньці, адже вона також не знала про те, що її чоловік взяв ці кошти. В результаті після придбання ОСОБА_6 автомобіля він зареєстрував його на себе та вже через рік 6 березня 2021 року нікому нічого не кажучи продав, а кошти привласнив собі. Тому, ОСОБА_3 має матеріальні претензії до ОСОБА_6 , адже він увійшовши в довіру та зловживаючи нею привласнив кошти в розмірі 16500,000 євро.

Розглянувши матеріали досудового розслідування, слідчий СВ Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області майор поліції ОСОБА_5 прийняв постанову про закриття кримінального провадження з підстав відсутності ознак складу кримінального правопорушення. Всупереч вимогам КПК України у вказаному кримінальному провадженні з 27.03.2024 року до 21.12.2024 року не проведено жодних слідчих дій направлених на встановлення обставин справи та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності. А саме під час досудового розслідування: не проведено низки заходів для повернення викрадених коштів; не зроблено оцінку майна набутого ОСОБА_6 після привласнення коштів ОСОБА_3 ; не дослідження руху коштів ОСОБА_6 в період з лютого 2020 року до 21.12.2024 року; не витребувано акт матеріально-побутових умов ОСОБА_6 в Берегометському ОТГ; не виконано подані в клопотанні ОСОБА_3 21.08.2024 року; проігноровано всі подані заяви та скарги ОСОБА_3 .

Просить постанову слідчого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №60000160, внесеного до ЄРДР 27.03.2024 року, передбаченого ст.190 ч.4 КК України, скасувати, а кримінальне провадження скерувати для проведення досудового розслідування до СВ Вижницького районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 скаргу підтримали, посилались на обставини викладені в скарзі, просили її задовольнити.

В судове засідання прокурор та слідчий не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. До початку розгляду прокурор надав заяву про розгляд справи у її відсутність, просив відмовити в задоволенні скарги.

Суд, заслухавши заявницю ОСОБА_3 та її представника, дослідивши скаргу та матеріали кримінального провадження №60000160 від 27.03.2024 року, дійшов до висновку, що скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27.03.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №60000160 внесено запис про кримінальне правопорушення, передбачене ст.190 ч.4 КК України. Згідно фабули: 26.03.2024 року до Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області надійшла ухвала Вижницького районного суду від 25.03.2024 року щодо внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_6 , шляхом обману та зловживанням довірою заволодів грошовими коштами в сумі 16500,00 Євро, які належали ОСОБА_3 .

Постановою слідчого СВ Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_5 від 21.12.2024 року закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000160 від 27.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.4 КК України, на підставі ст.284 ч.1 п.2 КПК України, у зв`язку з відсутністю в даному діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ч.1 ст.306 КПК України Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави..

Відповідно до ч.1 ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу..

Відповідно до ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

У ч.1 ст.92 КПК України вказано, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст.93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Згідно положень п.4 ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному проваджені підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. У відповідності до ч.2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Разом з тим, згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Вказані вимоги слідчим належним чином не виконані.

Заявниця звертаючись з скаргою посилається на те, що слідчим невмотивовано обґрунтування для прийняття такого рішення, з 27.03.2024 року до 21.12.2024 року не проведено жодних слідчих дій направлених на встановлення обставин справи та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності. А саме під час досудового розслідування: не проведено низки заходів для повернення викрадених коштів; не зроблено оцінку майна набутого ОСОБА_6 після привласнення коштів ОСОБА_3 ; не дослідження руху коштів ОСОБА_6 в період з лютого 2020 року до 21.12.2024 року; не вирішено у процесуальний спосіб подані в клопотанні ОСОБА_3 21.08.2024 року та інші подані заяви та скарги ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.190 ч.4 КК України, відповідальність за даною статтею настає за шахрайство, вчинене у великих розмірах, або шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

З матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за №60000160 від 27.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.4 КК України вбачається, що слідчим не надано оцінку обставинам, на які вказала ОСОБА_3 в своїй заяві, не допитано свідків чи очевидців події.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.4 ст.284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.Прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цієї частини.

Відповідно до ч.6 ст.284 КПК України, копія постанови слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. Прокурор протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови має право її скасувати у зв`язку з незаконністю чи необґрунтованістю. Постанова слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження також може бути скасована прокурором за скаргою заявника, потерпілого, якщо така скарга подана протягом десяти днів з моменту отримання заявником, потерпілим копії постанови.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування , після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 5, 6, 7 ст.110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:1) вступної частини, яка повинна містити відомості про:місце і час прийняття постанови;прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про:зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови;мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про:зміст прийнятого процесуального рішення;місце та час (строки) його виконання;особу, якій належить виконати постанову;можливість та порядок оскарження постанови.

Таким чином суд вважає, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000160 від 27.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України, є не вмотивованим, не надано оцінку всім обставинам кримінального провадження, досудове розслідування здійснено неефективно, формально винесено постанову про закриття кримінального провадження, в зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (ч.1 п.2 ст.284 КПК України), що фактично суперечить вимогам КПК України як за недоведеністю. В постанові слідчого не зазначено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК.

Таким чином, скарга ОСОБА_3 є обґрунтована і підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.303-307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Постанову слідчого СВ Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_5 від 21.12.2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000160 від 27.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.4 КК України, на підставі ст.284 ч.1 п.2 КПК України, у зв`язку з відсутністю в даному діянні складу кримінального правопорушення, - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_14