ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 592/78/25 Номер провадження 11-кп/814/1281/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ

Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 вересня 2024 року за №0001399, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 січня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жолобок Сумського р-ну Сумської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

визнано винуватим і засуджено за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

Строк покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з 08 жовтня 2024 року та залишено йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання щодо застосування спеціальної конфіскації, арештів майна, процесуальних витрат і речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за вчинення ним: незаконного придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини; незаконного придбання та зберігання з метою збуту психотропної речовини, особливо небезпечної психотропної речовини та особливо небезпечної психотропної речовини у великих розмірах, вчинених повторно, за таких обставин.

За невстановлених часу й місця ОСОБА_8 незаконно з метою збуту придбав, зокрема, особливо небезпечну психотропну речовину - «PVP», психотропну речовину амфетамін, і 26 серпня 2024 року на відкритій ділянці місцевості в місці з координатами: 50.918874, 34.79171, біля вул. Нижньохолодногірської в м. Суми незаконно з метою збуту поклав у приховану від огляду схованку зіп-пакет у вигляді «закладки» з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - «PVP», масою 0, 1022 г, після чого сфотографував схованку з детальними координатами її місця знаходження для подальшого збуту шляхом направлення повідомлення з фотозображенням невстановленим особам. Указану вище особливо небезпечну психотропну речовину було вилучено 06 грудня 2024 року в ході огляду місця події.

31 серпня 2024 року ОСОБА_8 на відкритій ділянці місцевості в місці з координатами: 50.913542, 34.808026, біля просп. Тараса Шевченка в м. Суми, діючи повторно, незаконно поклав у приховану від огляду схованку зіп-пакет у вигляді «закладки» із психотропною речовиною - амфетаміном, масою 0, 0818 г, і затим сфотографував схованку з детальними координатами її місця знаходження для подальшого збуту шляхом направлення повідомлення з фотозображенням невстановленим особам. Зазначену вище психотропну речовину вилучено 06 грудня 2024 року під час огляду місця події.

Затим за невстановлених часу й місця ОСОБА_8 повторно незаконно придбав із метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину - «PVP», та 01 вересня 2024 року в ході огляду місця події в нього було вилучено 21 згорток з указаною вище особливо небезпечною психотропною речовиною у великих розмірах, масою 5, 8688 г.

Окрім того, ОСОБА_8 у місцях на відкритих ділянках місцевості в м. Суми, діючи повторно, незаконно поклав у приховані від огляду схованки зіп-пакети у вигляді «закладок» із психотропною речовиною та особливо небезпечною психотропною речовиною, після чого сфотографував схованки з детальними координатами їх місця знаходження з метою подальшого збуту шляхом направлення повідомлення з фотозображенням невстановленим особам, а саме:

02 жовтня 2024 року біля вул. Ярославни з координатами: 50.932108, 34.781833 - з особливо небезпечною психотропною речовиною - "PVP", масою 0, 1494 г;

04 жовтня 2024 року біля вул. Холодногірської за координатами: 50.920718, 34.793497 - з особливо небезпечною психотропною речовиною - "PVP", масою 0, 0570 г;

05 жовтня 2024 року біля просп. Тараса Шевченка за координатами: 50.918267, 34.804529 - із психотропною речовиною - амфетаміном, масою 0, 0659 г;

06 жовтня 2024 року біля вул. Замостянської за координатами: 50.901205, 34.829634 - з особливо небезпечною психотропною речовиною - "PVP", масою 0, 1486 г;

07 жовтня 2024 року біля вул. Заливної за координатами: 50.918941, 34.825141 - з особливо небезпечною психотропною речовиною - "PVP", масою 0, 1137 г;

08 жовтня 2024 року біля пров. Дачного за координатами: 50.913903, 34.819449, і затим біля цього ж провулку за координатами: 50.913733, 34.819247 - з особливо небезпечною психотропною речовиною - "PVP", масою 0, 1925 г і 0, 0839 г відповідно.

Зазначені вище психотропну речовину й особливо небезпечну психотропну речовину було вилучено в ході оглядів місць подій 06 грудня 2024 року.

У подальшому ОСОБА_8 , діючи повторно, незаконно, з метою збуту придбав і почав зберігати психотропну речовину. 08 жовтня 2024 року на відкритій ділянці місцевості за координатами: 50.9179429, 34.8222161, біля пров. Дачного в м. Суми в ході особистого обшуку в ОСОБА_8 було вилучено 17 згортків із особливо небезпечною психотропною речовиною «PVP», масою 0, 2667 г, 1, 5493 г, 1, 3605 г, 1,6946 г та 0,4524 г.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не оскаржуючи встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення ОСОБА_8 епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, просить скасувати вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 січня 2025 року та призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.ст.69, 75 КК України, звільнивши останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням. Свої вимоги мотивує тим, що місцевий суд безпідставно не застосував до обвинуваченого положення ст.75 КК України та не врахував: те, що ОСОБА_8 у повному обсязі визнав винуватість у пред`явленому йому обвинуваченні, під час перебування в установі попереднього ув`язнення залучався до роботи; наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявність малолітньої дитини та цивільної дружини, яка є вагітною. Також апелянт посилається на те, що слідчий, незважаючи на неодноразові прохання сторони захисту, несвоєчасно допитав ОСОБА_8 , що позбавило останнього можливості бути звільненим від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.307 КК України.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку захисника та обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи апелянта та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки місцевого суду щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_8 11 епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України - незаконного придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини; незаконного придбання та зберігання з метою збуту психотропної речовини, особливо небезпечної психотропної речовини та особливо небезпечної психотропної речовини у великих розмірах, вчинених повторно, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст.404 КПК України в зазначеній частині оскаржуваний вирок не переглядається.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 судом першої інстанції розглянуто в порядку ч.3 ст.349 КК України.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи апеляційної скарги про те, що несвоєчасний, на думку сторони захисту, допит ОСОБА_8 призвів неможливості звільнення останнього від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.307 КК України є неспроможними.

Відповідно до ч.4 ст.307 КК України особа, яка добровільно здала наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги і вказала джерело їх придбання або сприяла розкриттю кримінальних правопорушень, пов`язаних з їх незаконним обігом, звільняється від кримінальної відповідальності за незаконне їх виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання (ч.1 ст.307, ч.1 ст.309 КК України).

По-перше, ОСОБА_8 не інкримінуються діяння, передбачені ч.1 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, до яких застосовуються правила, визначені в ч.4 ст.307 КК України. А, отже, оскільки дії ОСОБА_8 за кожним із вчинених ним епізодів кримінально протиправної діяльності правильно кваліфіковані місцевим судом за ч.2 ст.307 КК України, то він не підлягав звільненню від кримінальної відповідальності за цей злочин на підставі ч.4 ст.307 КК України навіть при умові добровільної здачі заборонених речовин і вказівки на джерело їх придбання або сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

По-друге, ч.4 ст. 307 КК передбачає дві підстави для звільнення від кримінальної відповідальності особи за вчинення зазначених у ній кримінальних правопорушень: 1) добровільну здачу особою наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів та вказання нею на джерело їх придбання; 2) добровільну здачу особою зазначених засобів і речовин та сприяння нею у розкритті кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Загальна ознака для обох підстав - це добровільна здача особою наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, тобто вчинення з власної волі особою, яка володіла названими засобами та речовинами, особисто або з використанням третіх осіб, передачі їх будь-яким способом під контроль органів публічної влади за умови, що особа об`єктивно мала реальну можливість (і суб`єктивно її усвідомлювала) подальшого володіння такими засобами чи речовинами. Ця ознака передбачає активні фізичні дії особи, яка вчинила злочин, що становить передумову звільнення від кримінальної відповідальності. Така поведінка можлива як шляхом особистого з`явлення до органів влади та передання заборонених речовин відповідній посадовій особі, так і іншим шляхом (за місцем роботи, лікування, проживання тощо). Головне, щоб здача наркотичних засобів мала адресний характер - мало місце прагнення особи врешті-решт передати заборонені речовини органам влади.

За змістом п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» здача наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів визнається добровільною, якщо відбулася за обставин, коли особа мала й усвідомлювала можливість надалі продовжувати свою протиправну діяльність, але не побажала цим скористатися.

Як убачається з обставин, які були встановлені судом першої інстанції в порядку ч.3 ст.349 КПК України, не оспорювались і підтверджені самим обвинуваченим, ОСОБА_8 видав заборонені речовин лише після його зупинки поліцією та викриття нею вчинених ним злочинних дій. Таким чином, у цьому випадку видача ОСОБА_8 заборонених речовин поліції була зумовлена зовнішніми чинниками, які вплинули на його поведінку в означеній ситуації, оскільки за інших умов він би продовжував незаконно їх зберігати і надалі.

Також позбавлені підстав аргументи сторони захисту про необхідність застосування щодо ОСОБА_8 положень ст.75 КК України при призначенні йому покарання.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) в кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

За змістом ст.75 КК України рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд управі прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Санкцією ч.2 ст.307 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Суд першої інстанції при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, що відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, його ступінь суспільної небезпеки та корисливий характер, особу обвинуваченого, який не судимий, є особою молодого віку, не працює, має малолітню дитину й цивільну дружину, з якими проживає сім`єю, на спеціальних обліках у медичних закладах не перебуває, наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення повне визнання своєї винуватості, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та відсутність обставин, які його обтяжують.

Наведені ж вище дані та обставини в їх сукупності, додержання принципу співмірності та індивідуалізації покарання стали підставою для вмотивованого рішення першої судової інстанції про призначення ОСОБА_8 основного покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України на строк, який, при цьому, за своїм розміром є меншим на третину від мінімальної межі покарання, визначеної в санкції ч.2 ст.307 КК України, та за своєю тривалістю є достатнім і необхідним для того, щоб обвинувачений довів своє виправлення. Разом з цим, місцевий суд дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства шляхом призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі на вказаний вище строк із реальним відбуттям та конфіскацією всього належного йому майна, крім житла, не встановивши підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Суд апеляційної інстанції враховує те, що ОСОБА_8 у силу ст.89 КК України є не судимим, має цивільну дружину, яка є вагітною, під час перебування в установі попереднього ув`язнення залучався до праці, однак зазначене, з огляду на всі обставини в їх сукупності, що мають правове значення при вирішенні питання про застосування ст.ст.50, 65, 75 КК України, не є мотивованою та достатньою підставою для звільнення ОСОБА_8 від відбування заходу примусу з випробуванням.

При цьому, колегія суддів ураховує дані щодо сімейного стану обвинуваченого під час призначення покарання як відомості щодо його особи та, виходячи з конкретних обставин цього кримінального провадження, не вбачає належних підстав для окремого їх врахування як обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення.

Так, наркоманії та незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками для здоров`я не лише конкретної особи, а й всього населення, а також для економіки та суспільства. Суспільна небезпека цих злочинів визначається, насамперед, поширенням та згубним впливом наркоманії і токсикоманії на свідомість психічно нестійких людей, їх мораль і спосіб життя, що призводить до поступового занепаду, деградації особистості. Тому особи, які вчиняють ці злочини, повинні понести адекватне та справедливе покарання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 учинив 11 епізодів тяжкого злочину, предметом яких були психотропна речовина та особливо небезпечна психотропна речовина, в тому числі у великих ромірах, і вчинення таких дій створює загрозу заподіяння шкоди та завдає фактичну шкоду здоров`ю і життю невизначеного кола осіб, підриває заснований на законі порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів в Україні. ОСОБА_8 , діючи з корисливим мотивом, вчиняв зазначені вище злочинні дії для розповсюдження психотропної речовини та особливо небезпечної психотропної речовини, чому не стали на заваді та не зупинили обвинуваченого, зокрема, його сімейний стан і попереднє викриття злочинної діяльності останнього поліцією, а саме 01 вересня 2024 року, після чого він вчинив ще 8 епізодів аналогічного кримінального правопорушення.

Викладене вище свідчить про надзвичайно високу небезпечність вчиненого обвинуваченим злочину, а також значно підвищує і суспільну небезпечність його особи, у зв`язку з чим виправлення ОСОБА_8 і досягнення мети покарання неможливе без реального відбування ним обраного йому заходу примусу.

Ураховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що належні й мотивовані підстави для звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України є відсутніми, а застосування цього інституту не відповідатиме принципам законності, справедливості, необхідності й достатності покарання.

Окрім того, в апеляційній скарзі йдеться про необхідність урахування в ході вирішення питання щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання тих самих обставин, які були враховані місцевим судом при призначенні йому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, що є явно недостатнім, оскільки одночасне застосування цих двох інститутів має бути окремо належним чином обґрунтованим і мати вагомі підстави.

Таким чином, призначене ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.69 КК України відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, за своїм видом і розміром законне, справедливе та сприяє меті покарання, тобто є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 січня 2025 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4