Єдиний унікальний номер 317/936/25
Номер провадження 1-в/317/37/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника засудженого, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» у приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області клопотання про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нові Трояни Болградського району Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який до арешту мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

28.01.2022 Київським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік. Вирок набув законної сили 28.02.2022.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.04.2023 скасовано покарання з випробуванням, призначене вироком Київського районного суду м. Одеси від 28.01.2022 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК з іспитовим строком 1 рік у відношенні ОСОБА_4 . Направлено засудженого ОСОБА_4 для відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки згідно вироку Київського районного суду м. Одеси від 28.01.2022. Ухвала набула законної сили 19.04.2023,

засудженого вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 15.02.2023 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 28.01.2022 і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць. До набрання вироком законної сили застосовувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк відбування ОСОБА_4 покарання обчислювати з дня набрання вироком законної сили. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, у строк покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі зарахувати строк його попереднього ув`язнення за 12.01.2023 року та за період з дня затримання в порядку виконання вироку з 15.02.2023 до дня набрання вироком законної сили із розрахунку день за день.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.05.2023 вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 15.02.2023, яким ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, залишено без змін,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, яке було уточнено його захисником адвокатом ОСОБА_5 .

Захисник засудженого просить суд вирішити питання щодо звільнення від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь засудженого ОСОБА_4 у зв`язку із внесенням змін до ст. 51 КУпАП Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримали, просили його задовольнити та привести вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 15.02.2023 у справі № 521/18004/22 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України у відповідність до чинного законодавства, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного йому цим вироком.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання. Зазначив, що відповідно до вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 15.02.2023 шкода, завдана діянням засудженого, не перевищує межу кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 185 КК України на момент вчинення кримінального правопорушення з урахуванням змін, внесених Законом України № 3886-IX.

Вислухавши пояснення засудженого та його захисника, а також прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 15.02.2023 у справі № 521/18004/22, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 28.01.2022 і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць. До набрання вироком законної сили застосовувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк відбування ОСОБА_4 покарання обчислювати з дня набрання вироком законної сили. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, у строк покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі зарахувати строк його попереднього ув`язнення за 12.01.2023 року та за період з дня затримання в порядку виконання вироку з 15.02.2023 до дня набрання вироком законної сили із розрахунку день за день.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.05.2023 вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 15.02.2023, яким ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, залишено без змін.

Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 15.02.2023. У Державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» перебуває з 18.12.2023.

За вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 15.02.2023, вчинене ОСОБА_4 діяння, кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_4 своїми злочинними діями спричинив потерпілому ТОВ «СІЛЬПО_ФУД» матеріальну шкоду на суму 405,74 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537цього Кодексу.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків, суд має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 3 КК України встановлено норму, за якою зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було викладено в новій редакції ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 2 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Отже, відповідно до положень ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону № 3886-ІХ, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість вкраденого становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 15.02.2023, вчинене ОСОБА_4 діяння, кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, вчинене повторно, в умовах воєнного стану. Вартість викраденого майна становила 405,74 грн. Діяння вчинене 22.10.2022.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481,00 грн., відповідно 50 відсотків від його розміру становить 1240,50 грн., а отже розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, з урахуванням змін внесених Законом № 3886-IX, становила 2481,00 грн.

Судом встановлено, що вартість викраденого майна (405,74 грн.) на час вчинення діяння не перевищувала двох неоподаткованих мінімумів у розмірі 2481,00 грн.

З огляду на наведене, суд вважає необхідним застосувати у даній справі зворотну дію у часі Закону № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію крадіжки, введену новим Законом № 3886-IX, на підставі ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 15.02.2023 у справі № 521/18004/22, засудженого за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 28.01.2022 (з врахуванням ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 11.04.2023), покарання за яким на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано до покарання, призначеного вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 15.02.2023, належить виконувати самостійно.

Керуючись ст.ст. 3, 5, 72, 74 КК України, Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ст.ст. 336, 376, 377, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 15.02.2023 у справі № 521/18004/22 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 15.02.2023 у справі № 521/18004/22 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 28.01.2022 (з врахуванням ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 11.04.2023) виконувати самостійно.

Копію ухвали направити до Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)», прокурору, засудженому.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1