Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа №279/1086/19
провадження №1-кп/279/44/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 (дистанційно), захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0002202 від 15.12.2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коростень Житомирської області, громадянина України, неодруженого, з незакінченою вищою освітою, непрацюючого, судимого 13.07.2018 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.186 ч.2 КК України до штрафу 1360 грн., 18.10.2018 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.185 ч.2, 75 КК України до 2 р. п/в з іспит.2 р., 17.07.2020 року року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.186 ч.2, 71 КК України до 4 р. 1 міс.п/в, 21.06.2022 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.307 ч.2, 71 КК України до 6 р.6 міс.п/в з конф.1/2 частини майна, 16.02.2024 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.187 ч.4, 185 ч.3, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 12 років позбавлення з конфіскацією майна , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 повторно 14.12.2017 року о 21.30 год., перебуваючи біля приміщення магазину «АТБ» (м.Коростень Житомирської області, вул.Героїв Чорнобиля, 2, зірвав з плеча та відкрито викрав жіночу сумочку потерпілої ОСОБА_7 , в якій знаходився мобільний телефон марки «Леново А-208» вартістю 1200 грн. та грошові кошти в сумі 300 грн., чим спричинив потерпілій майнову шкоду на суму 1500 грн..

Своїми умисними діями, які виразились у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), вчиненими повторно, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст. 186 ч.2 КК України.

Вказані встановлені судом обставини підтверджуються показаннями потерпілої, свідків, письмовими доказами, дослідженими безпосередньо судом в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_4 факт вчинення злочину та свою вину не визнав. Зазначив про те, що злочину не вчиняв. Злочин мав місце у 2017 року у місці, де є багато камер відео спостереження, однак про підозру йому повідомили дише у 2019 році, хоча потерпіла показувала, що знає його, впізнала, однак потім впізнавала по фото.

Потерпіла ОСОБА_7 дала показання про те, що з подругою у вечірній час 14.12.2017 року була у магазині, потім на площі в центрі міста. До них підійшов молодий чоловік, хотів познайомитись, а коли вони відмовились, то зірвав сумку та побіг. Вона намагалась його наздогнати. Того чоловіка неодноразово наочно бачила у магазині «Сільпо», де працює в охороні. На місці події бачила його обличчя. Впевнено вказала на ОСОБА_4 як на особу, яка викрала її майно. Він був у куртці, джинсах та капюшоні, без шапки. У «Сільпо» бачила його у різні пори року. Коли знову побачила, то зробила фото, але слідчим не показувала. У заяві писала, що невідома особа, бо його даних не знала. Потім проводили впізнання ОСОБА_8 по фото та очно. Слідчий через два роки повернув їй телефон, сказав, що знайшли.

Свідок ОСОБА_9 дала свідчення про те, що зустрілась з подругою ОСОБА_10 після роботи, зайшли в магазин «АТБ», присіли на лавку біля виконкому. До них підійшов чоловік у капюшоні, запропонував познайомитись, а потім вихопив сумку Інни та побіг у бік кафе «Махаон». Інна побігла за ним, але не наздогнала. Тоді вони пішли у поліцію. Той хлопець підійшов обличчям до неї, був високий, чорнявий, худорлявий, на голові - капюшон. Впізнала того хлопця на екрані. У сумці були телефон та гаманець. Сумку вирвав після того, як вони відмовились з ним знайомитись. Потім впізнала його по фото.

Свідок ОСОБА_11 дав показання про те, що як понятий разом з іще одним чоловіком при впізнанні, коли чоловік впізнав іншого чоловіка по фото. Він стояв позаду та на фото не дивився, потім той чоловік підписав документ, вони також його підписали.

Свідок ОСОБА_12 , який судом допитувався двічі, дав показання про те, що у невідомого чоловіка придбав телефон, який виявився краденим, узимку 2017 року, коли йшов додому з роботи, за 200 грн.. Продав хлопець, просив похмелитись, зовнішньо був схожий на особу ромської національності, зростом 176-178 см. Під час першого допиту зазначив проте, що про проведення впізнання не пам`ятає. Під час другого допиту зазначив про те, що зовнішньо ОСОБА_13 схожий на особу, яка продала йому телефон за 200 грн. . Він бачив його обличчя, той говорив, що хоче похмелитись. Ні раніше, ні пізніше ту особу не бачив.

Свідок ОСОБА_14 дала показання про те, що її чоловік ОСОБА_12 прийшов з нічної зміни та приніс телефон. На її запитання, де його взяв, повідомив, що купив у хлопця біля ринку на автовокзалі за 200 грн.. Телефон був чорного кольору. Казав, що хлопцеві було погано. Той був високий, худий, мав темний капюшон. Телефон вилучила поліція через пів року. Телефон був почищений, сім-карта нова.

Отже, потерпіла та свідок ОСОБА_9 впевнено вказали на ОСОБА_8 , як на чоловіка, який зірвав у потерпілої сумочку та втік з нею, що вони добре його роздивились, бо бачили обличчя. Свідки ОСОБА_15 дали показання про те, що телефон, який було вилучено працівниками поліції, було придбано у хлопця, опис якого співпадає з тим описом, який дали потерпіла та свідок ОСОБА_16 особи, яка зірвала та викрала сумку.

На підтвердження винуватості ОСОБА_4 були подані та досліджені судом такі письмові докази, як

-протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 15.12.2017 року, у якому зафіксовано повідомлення потерпілої ОСОБА_7 про відкрите викрадення її майна 14.12.2017 року, наведено його перелік, вказано на обставини події;

-протокол огляду від 15.12.2017 року, у якому зафіксовано місце вчинення злочину;

-заява свідка ОСОБА_14 про добровільну видачу телефону марки Леново, який 15.12.2017 року їй передав її чоловік;

-протокол тимчасового вилучення майна від 06.03.2018 року, яким зафіксовано вилучення у ОСОБА_17 телефону марки Леново-А208, зазначено його ІМЕІ;

-протокол огляду від 06.03.2018, яким зафіксовано огляд вилученого у свідка ОСОБА_17 телефона;

-розписка потерпілої ОСОБА_7 про отримання мобільного телефону марки Леново-А208, що підтверджує факт впізнання потерпілою телефону як викраденого у неї;

-протокол пред?явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.02.2019 року, яким зафіксовано впізнання потерпілою ОСОБА_7 по фотознімку за рисами обличчя ОСОБА_4 як особи, яка відкрито викрала її майно;

- протокол пред?явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.02.2019 року, яким зафіксовано впізнання свідком ОСОБА_18 по фотознімку за рисами обличчя ОСОБА_4 як особи, яка відкрито викрала майно ОСОБА_7 ;

- протокол пред?явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.02.2019 року, яким зафіксовано впізнання свідком ОСОБА_12 по фотознімку за рисами обличчя , кольором волосся ОСОБА_4 як особи, яка продала йому телефон;

- протокол пред?явлення особи для впізнання від 28.02.2019 року, яким зафіксовано впізнання потерпілою ОСОБА_7 за рисами обличчя ОСОБА_4 як особи, яка відкрито викрала її майно.

Таким чином, проаналізувавши всі зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази, які є допустимими, належними та достовірними, в своїй сукупності достатніми та взаємопов`язаними, поза розумним сумнівом доводять причетність обвинуваченого до вчинення злочинних дій, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Зауважень щодо належності та допустимості доказів стороною захисту не зроблено, однак зазначено про те, що у заяві про злочин потерпіла зазначала про відсутність свідків, документи на телефон не представила, впізнання нею вилученого телефону не проведено, оцінка вартості майна не проведена, огляд телефону було проведено без отримання відповідного дозволу, оскільки потерпіла впізнавала особу по фотознімках, то проведення з нею впізнання особи було не можливим, свідок ОСОБА_19 впізнавав особу під №3, його показання у суді непослідовні, хоча потерпіла впевнена, що то був ОСОБА_13 , однак допущені порушення можуть свідчити про те, що її впевненість може бути створена штучно, оскільки спочатку показали фото, а потім провели впізнання особи.

Оскільки зроблені стороною захисту зауваження не є суттєвими, оскільки вказані обставини не призвели до суттєвих порушень основоположних прав особи та не спростовують ні факту вчинення злочину, ні факту вчинення його ОСОБА_4 , то на висновок суду щодо винуватості ОСОБА_4 не впливають, а його позицію суд розцінює як форму самозахисту.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Як особа ОСОБА_4 працездатного віку, по місцю проживання характеризується задовільно, перебуває на спеціалізованому обліку в наркологічному кабінеті, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, що свідчить про сталість його протиправної поведінки.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (тяжкий злочин), обставини справи, особу обвинуваченого (неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності), його відношення до вчиненого (вину не визнав), відсутність пом?якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що його виправлення не можливо без відбування покарання.

Тому, вид та розмір покарання обирається в межах санкції частини статті закону, який передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що злочин було вчинено до постановлення вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16.02.2024 року, то остаточне покарання призначається за сукупністю злочинів за правилами ст.70 ч.4 КК України шляхом поглинення призначеного покарання, покаранням, яке було призначено вказаним вироком, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових злочинів.

Доля речових доказів вирішується відповідно до положень ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370,373,374 КПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, і призначити йому покарання у виді п?яти років позбавлення волі.

Остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень призначити за правилами ст.70,ч.4 КК України шляхом поглинення призначеного покарання покаранням, призначеним вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16.02.2024 року, у виді позбавлення волі строком дванадцять років з конфіскацією всього належного на праві власності майна.

Строк відбування покарання обчислювати з 21 червня 2022 року.

Речовий доказ мобільний телефон марки Леново-А208 залишити ОСОБА_7 , флеш-накопичувач залишити в матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано .

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Суддя ОСОБА_1