Справа № 308/9688/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001382, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.07.2025, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001382, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.07.2025, відносно ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 03 липня 2025 року близько 23 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходили по вулиці Слави, що в місті Ужгород. В цей час, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 побачили громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який прямував до помешкання свого рідного брата ОСОБА_9 , за адресою АДРЕСА_2 .

В цей момент у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник злочинний умисел спрямований на протиправне, відкрите заволодіння чужим майном з метою особистого збагачення шляхом демонстрації своєї сили та переваги.

В подальшому, ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб, реалізовуючи свій спільний злочинний умисел та корисливий мотив, направлений на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного викрадення майна, тобто діючи з корисливим мотивом, реалізовуючи свій спільний з ОСОБА_7 умисел, спрямований на здійснення грабежу, скориставшись моментом, у темну пору доби та побачивши, що ОСОБА_8 підійшов до вхідних воріт подвір`я свого брата, підбігли впритул до останнього та демонструючи свою силу, перевагу, повалили ОСОБА_8 на землю та почали наносити удари руками, ногами по всьому тілу потерпілого, ігноруючи його крики про допомогу, після чого, подолавши опір потерпілого шляхом нанесення ударів, ОСОБА_7 відкрито викрав із кишені ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 150 гривень, а ОСОБА_4 в цей час відкрито повторно викрав мобільний телефон марки «Pharos» та сонцезахисні окуляри, які на праві власності належали ОСОБА_8 .

Після чого, із викраденим майном ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 , покинули місце події, маючи реальну можливість розпорядитись викраденим майном та таким чином заподіяли потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку.

Слідчий стверджує, що таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Підозрюваним є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ужгород, Закарпатської області, громадянин України, українець за національністю, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, востаннє вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.01.2022 року у виді 2 (двох) років позбавлення волі за ч. 2 ст. 185 ККУ, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі за ч. 1 ст. 361 ККУ, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі за ч. 2 ст. 361 ККУ, на підставі ст. 70 ККУ шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та на підставі ст. 75 ККУ звільненого від відбування покарання з призначенням випробувального терміну терміном на 3 (три) роки.

Слідчий стверджує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні всіма доказами, а саме: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 ; протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколи впізнання із потерпілим ОСОБА_8 ; протокол допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколи впізнання зі свідком ОСОБА_9 ; протокол затримання особи ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 04.07.2025. Тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Зазначає, що необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити спроби незаконно впливати на потерпілого, чи свідків перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого, санкція за вчинення якого, згідно ч. 4 ст. 186 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, тому існують ризики, що він не буде виконувати покладені на нього обов`язки та зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним. Окрім цього, слід врахувати те, що підозрюваний ОСОБА_4 ніде не працює і не має постійного джерела доходу, а також те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, востаннє вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.01.2022 року у виді 2 (двох) років позбавлення волі за ч. 2 ст. 185 ККУ, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі за ч. 1 ст. 361 ККУ, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі за ч. 2 ст. 361 ККУ, на підставі ст. 70 ККУ шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та на підставі ст. 75 ККУ звільненого від відбування покарання з призначенням випробувального терміну терміном на 3 (три) роки.

Окрім цього, відносно ОСОБА_4 в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області на даний момент розглядаються обвинувальні акти у наступних кримінальних провадженнях, зокрема:

-№ 1-кп/308/223/22 (справа № 308/1796/21), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002384 від 10.09.2020 року,

-№ 1-кп/308/31/22 (справа № 308/3762/21), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000143 від 03.02.2021 року;

-№ 1-кп/308/739/20 (справа № 308/6157/20), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000973 від 20.03.2020 року,

-№ 1-кп/308/375/21 (справа № 308/3718/21), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000145 від 04.02.2021 року;

-№ 1-кп/308/1282/18 (справа № 308/13898/18), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003149 від 08.10.2018 року;

-№ 1-кп/308/450/21 (справа № 308/5588/20), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001012 від 25.03.2020 року,

-№ 1-кп/308/1043/23 (справа № 308/16204/23), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001751 від 12.12.2022 року.

У зв`язку з вищевикладеним, орган досудового розслідування вважає, що у даному випадку ініціювання перед слідчим суддею питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стало наслідком ретельного дослідження обставин кримінального правопорушення, а також особи підозрюваного. Висновки сторони обвинувачення, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законом є не припущенням, а об`єктивною дійсністю

Слідчий стверджує, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених статтею ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, незаконно впливати на потерпілу, в даному кримінальному провадженні, з метою уникнення від покарання шляхом залякування, підкупу, чи шантажу, перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, або вчинення ним іншого кримінального правопорушення чи продовжити дане кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, переховуватись від органів досудового розслідування або суду.

Відповідно до вимог КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність декількох ризиків, передбачених у п.1, п.3 та п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Вказує, що інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 оскільки альтернативні запобіжні заходи не забезпечують належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного, тому наявна необхідність в обранні такої міри запобіжного заходу.

Таким чином, з урахуванням характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується підозрюваному, обставини вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, сторона обвинувачення вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується. Даний запобіжний захід позбавляє можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав викладених у ньому та просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки попередньо обрані запобіжні заходи відносно підозрюваного, з визначенням застави, не забезпечили його належну процесуальну поведінку та запобігли ризикам, зокрема вчинення повторно кримінального правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував свою причетність до вчинення кримінального правопорушення. Зауважив, що виявлений у нього в кишені телефон йому підкинув працівник поліції. Просив врахувати, що у нього на утриманні трьоє неповнолітніх дітей та вагітна дружина.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 просила відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. У випадку обрання тримання під вартою просила визначити розмір застави, врахувавши міцні соціальні зв`язки підозрюаного.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що Ужгородським районним управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.08.2023 за №000138.

Підставою внесення зазначених відомостей до ЄРДР стало те, що «03.07.2025 близько 23.30 год. надійшло звернення від гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який повідомив, що він йшов до свого брата ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою АДРЕСА_2 . Перебуваючи біля воріт на подвір?я, до заявника ззаду підбігли двоє невідомих осіб (якими як з`ясовано в ході опрацювання виклику являються ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ), повалили останнього на землю, знесли кілька ударів кулаками в область тулуба та голови, відкрито заволоділи мобільним телефоном PHAROS, та грошовими коштами у сумі близько 150 гривень, вийнявши їх з кишені джинсів заявника та покинули місце події.»

Слідчим суддею встановлено, що 04.07.2025 року о 00 год. 35 хв. ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

04.07.2025 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є відкрите викрадення чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, Згідно зі змістом ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи наведені фактичні обставини справи, та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, наявність існування ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаних ризиків, орган досудового розслідування вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У Кримінальному процесуальному кодексі України поняття обґрунтованої підозри не визначено, але воно визначено Європейським судом з прав людини. Обґрунтована підозра є нижчим стандартом доведення, ніж переконання поза розумним сумнівом, та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Однак таке переконання суду має бути засновано на об`єктивних фактах. Європейський Суд визначає, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин. Те, що позначено словом "обґрунтована", залежатиме від усіх обставин» (справи «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства», 30 August 1990, § 32; «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року; «Тerry v. Ohio», 392 US, 1968) і не може спиратися на голе припущення, що особа може в майбутньому втекти або повторно вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, а саме: рапортом, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 03.07.2025, рапортом лейтенанта поліції від 03.07.2025, протоколом огляду місця події від 04.07.2025, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 04.07.2025, протоколами пред`явлення особи за фотознімками від 04.07.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 04.07.2025, протоколом затримання ОСОБА_4 від 04.07.2025, протоколом затримання ОСОБА_7 від 04.07.2025 та іншими матеріалами справи.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення слідчий суддя вважає передчасними, оскільки на теперішній час здійснюється досудове розслідування зазначеного кримінального провадження, проводяться слідчі та інші процесуальні дії для встановлення обставин події, проте зібрані на даний час по кримінальному провадженню докази є достатніми для висновку поза розумним сумнівом про наявність на теперішній час обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним органом досудового розслідування існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; можливого незаконного впливу на потерпілого, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України. Санкція статті відносить інкриміноване кримінальне правопорушення до тяжкого. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58).

Вказане в сукупності дає підстави слідчому судді прийти до висновку, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя, беручи до уваги обставини вчиненого правопорушення, враховуючи, що докази по кримінальному провадженню в повному обсязі не зібрано, вважає, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може впливати на потерпілого та свідків з метою дачі, зміни показань на його користь.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слідчий суддя враховує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Вказане в сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1ст. 177 КПК України.

Також, слідчий суддя вважає, доведений ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, востаннє вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.01.2022 року у виді 2 (двох) років позбавлення волі за ч. 2 ст. 185 ККУ, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі за ч. 1 ст. 361 ККУ, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі за ч. 2 ст. 361 ККУ, на підставі ст. 70 ККУ шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та на підставі ст. 75 ККУ звільненого від відбування покарання з призначенням випробувального терміну терміном на 3 (три) роки. Окрім цього, відносно ОСОБА_4 в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області на даний час розглядаються обвинувальні акти у восьми кримінальних провадженнях.

Оцінивши вказані обставини у їх сукупності із встановленими ризиками і обставинами розслідуваного злочину та відомостями про ймовірну участь у ньому підозрюваного, слідчий суддя вважає, що відомості про особу підозрюваного не спростовують висновків слідчого судді про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст.176КПК України тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою буде недостатнім для запобігання реалізації ним встановлених ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Крім того, слідчий суддя ґрунтує свої твердження на підставі сукупного аналізу як і обставин можливого вчинення кримінального правопорушення, так і зазначених відомостей, що характеризують особу підозрюваного.

Застосування запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки є неможливим з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, що не забезпечить належне виконання підозрюваною обов`язків.

З огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини інкримінованих підозрюваному дій, слідчий суддя в цілому вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу.

Таким чином, зважаючи на доволі високі встановлені при розгляді клопотання ризики, з урахуванням особистих характеристик підозрюваного, слідчий суддя приходить висновку, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відтак, з огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені вході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

Медичних висновків щодо неможливості застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Отже, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного ОСОБА_4 та тяжкості пред`явленої йому підозри, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу. Слідчим суддею враховано, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Як відображено у рішеннях ЄСПЛ, аргументи на користь і проти звільнення не можуть бути «загальними та абстрактними» (Boicenco v. Moldova (Бойченко проти Молдови) § 142; Khudoyorov v. Russia (Худойоров проти Росії), § 173), але повинні стосуватись специфічних фактів і особистих обставин заявника, які виправдовують його тримання під вартою Aleksanyan v. Russia (Алексанян проти Россії), § 179).

Таким чином, за наведених вище обставин, слідчий суддя вважає за доцільне обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів.

Приймаючи до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, у тому числі вік, наявність постійного місця проживання, дані, які характеризують особу, який є неодноразово судимим та обвинуваченим, наявність у підозрюваного на утриманні трьох дітей та вагітну дружину, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 та його наслідки, з огляду на суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, аналізуючи наведене у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України передбачені випадки, коли слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства, у відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, відсутні підстави для визначення розміру застави, як альтернативного заходу.

Керуючись ст. ст.177,178,183,184,186,193-194,196,197,309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_12 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001382, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.07.2025, відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою обчислювати підозрюваному ОСОБА_4 з 00год. 35 хв. 04 липня 2025 року по 29 серпня 2025 року включно.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу подано не було.

Повний текст ухвали проголошено о 16 год.00 хв. 08.07.2025 року.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1