УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2025 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

у ході чергового підготовчого судового засідання з розгляду обвинувального акта та клопотання про закриття провадження, що подані прокурором у кримінальному провадженні № 0000819 від 16.08.2024, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , а на час розгляду клопотання - військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , учасника бойових дій, у військовому званні «солдат»,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України

Учасники судового провадження:

Сторона обвинувачення

Прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 ,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з оголошеним в судовому засіданні прокурором - публічним обвинувачем обвинувальним актом та клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000819 від 16.08.2024, військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який призваний по мобілізації 05.07.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та того ж дня направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.07.2022 № 172 солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду стрільця помічника гранатометника 4 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

У подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.04.2023 № 97, солдата ОСОБА_3 увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Будучи військовослужбовцем за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний був неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався нормативно-правовими актами та триває до теперішнього часу.

Згідно з ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Статті 129, 130, 199, 216 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Однак, солдат ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного начальника, 16.09.2023, близько 18:00 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), без поважних причин самовільно залишив тривалістю понад три доби військову частину НОМЕР_1 , яка дислокувалась у АДРЕСА_1 та був відсутній на службі без поважних причин і не виконував свої службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд за місцем проживання.

08.09.2024 співробітники ІНФОРМАЦІЯ_3 встановили місце знаходження ОСОБА_3 і доставили його до Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, чим припинили продовження кримінального правопорушення.

За вказаних обставин, слідчий та прокурор - процесуальний керівник, як і прокурор - публічний обвинувач у кримінальному провадженні вважають доведеним , що у період з 16.09.2023 по 08.09.2024, військовослужбовець ОСОБА_3 проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами місця служби приховував.

Під час незаконного перебування за межами місця служби солдат ОСОБА_3 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано як самовільне залишення військової частини, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000819 від 16.08.2024 поступили до Франківського районного суду м. Львова 25 вересня 2024 року від прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 .

Відповідно до ухвали від 26.09. 2024, підготовче судове засідання призначено на 04 жовтня 2024 року.

В ході підготовчого судового засідання встановлено, що згідно з ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова, постановленої у кримінальному провадженні № 0000819 від 16.08.2024, до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави.

Відповідно до повідомлення начальника Державної установи Львівської установи виконання покарань (№19) від 19.09. 2024 № 9/6148, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 звільнений у зв`язку із внесенням застави. Підтвердження про внесення застави з ТУ ДСА у Львівській області надійшло 19. 09. 2024 року.

17 жовтня 2024 року, через канцелярію суду прокурор подав клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст. 401 КК України.

23 жовтня 2024 року, прокурором подано клопотання про зміну дати судового розгляду на більш ранній час, яке мотивував необхідністю розгляду клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Ухвалою суду від 23.10. 2024 року дату судового засідання змінено та постановлено ухвалу про проведення судового засідання з обвинуваченим в режимі відео конференції, проведення якої, доручено Костопільському районному суду Рівненської області на 29.10. 2024, тобто доручено суду з визначенням дати про які клопотав прокурор.

В судові засідання обвинувачений не прибував на зв`язок в режимі відео конференції не виходив.

Як наслідок, обвинувальний акт та клопотання суд повернув прокурору. Підстави такого рішення викладені в ухвалі.

Не погоджуючись із рішенням суду, прокурор оскаржив його до суду апеляційної інстанції.

За результатами апеляційного розгляду, апеляційний суд хоч і погодився, з тим, що судом першої інстанції вживалися достатні заходи для розгляду судової справи, проте чомусь прийшов до висновку, що такі заходи були недостатніми, а відтак ухвалу суду першої інстанції скасував та призначив новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в тому ж складі суду.

В черговому судовому засіданні прокурор - публічний обвинувач у кримінальному провадженні заявлене ним клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000819 від 16.08.2024, підтримав та просив задоволити клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_3 , котрий брав участь в судовому засіданні в режимі відео конференції свою вину в інкримінованому злочині визнав, зазначивши, що заперечень проти закриття провадження не має, оскільки бажає продовжити військову службу. На даний час він уже проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

В судовому засіданні обґрунтовуючи клопотання, прокурор - публічний обвинувач покликається на те, що час розгляду справи судом, набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану», яким внесено зміни до положень ст. 401 КК України, зокрема частиною 5 вказаної статті визначені умови звільнення від кримінальної відповідальності.

До клопотання прокурором долучено копію Письмової згоди , зі змісту якої випливає, що така видана командиром військової частини НОМЕР_2 майором ОСОБА_5 10.12. 2024 року за № 3266/р. Згідно цієї довідки командир військової частини надає згоду на проходження військової служби в Збройних Силах України солдатом ОСОБА_3 року ІНФОРМАЦІЯ_5 у військовій частині НОМЕР_2 .

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання прокурора підтримав, підтвердив своє волевиявлення та просив звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, надавши згоду на закриття кримінального провадження з підстав, передбачених ч. 2 ст. 284 КПК України.

Суд, заслухавши обвинуваченого та прокурора, вивчивши матеріали справи та подане прокурором клопотання, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, а кримінальне провадження закриттю, виходячи з наступного.

Так, встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За змістом ч. 1 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Як вбачається з ч. 2 ст. 286 КПК України, у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Згідно з ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі, а звільнену особу зобов`язує не пізніше 72 годин прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Частиною 5 ст. 401 КК України, визначено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до прокурора з відповідним клопотанням та виявив бажання продовжити проходити військову службу, яку на час розгляду клопотання фактично проходить у складі військової частини НОМЕР_2 .

Командування вказаної військової частини дає згоду та клопоче про надання можливості продовження проходження обвинуваченим військової служби у складі військової частини.

Так, згідно письмової згоди командира військової частини НОМЕР_2 від 10.12. 2024, командування військової частини надає згоду на проходження військової служби в ЗСУ солдата ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Судом роз`яснено обвинуваченому підстави та наслідки закриття провадження відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України, звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, безумовної можливості судового розгляду провадження з його вирішенням по суті.

Щодо документального підтвердження про наявність чи відсутність попередніх судимостей у обвинуваченого, на яке покликається прокурор публічний обвинувач у кримінальному провадженні, а саме - довідку ОСК МВС України № 616266066 від 29.08.2024, зважаючи, що така частково виготовлена іноземною мовою російською, суд констатує факт, що в ході судового розгляду кримінального провадження № № 0000819 від 16.08.2024, МВС України надаючи вказану довідку частково сформовану іноземною мовою, порушило вимоги ст. 10 Конституції України статей 6,10,11,14 Закону України "Про засади державної мовної політики" та ст. 29 КПК України, а відтак визнає дану довідку недопустимим і неналежним документом, що характеризує особу.

Суд також констатує факт, що під час скерування матеріалів до суду, та розгляду обвинувального акту судом у вказаному кримінальному провадженні органом досудового розслідування прокурором - публічним обвинувачем у кримінальному провадженні, котрим використовувалася вказана вище довідка, теж порушено вимоги ст. 10 Конституції України, статей 6,10,11,14 Закону України "Про засади державної мовної політики" та ст. 29 КПК України.

Відтак суд констатує факт порушення зазначеними вище державними органами вимог ч. 7 ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», відповідно до якої, - статус української мови як єдиної державної мови передбачає обов`язковість її використання на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також в інших публічних сферах суспільного життя , які визначені цим Законом.

Суд в котре наголошує, що згідно цього ж Закону, статус української мови як єдиної державної мови зумовлений державотворчим самовизначенням української нації та є невіддільним елементом конституційного ладу України як унітарної держави.

Крім цього, зазначення прізвища обвинуваченого у довідці російською мовою не може бути ідентифікованим з його прізвищем зазначеним в обвинувальному акті через різний правопис.

Суд наголошує, що закриття кримінального провадження з підстав, які передбачені ч. 5 ст. 401 КК України, за своїм змістом, не є підставами, які реабілітують особу, що роз`яснено обвинуваченому, і останній погодився на закриття кримінального провадження з цих підстав, а отже і відсутні підстави для роз`яснення обвинуваченому положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 44, ч. 5 ст. 401 КК України ст.182, п.1 ч. 2 ст. 284, ч.4 ст. 286, статтями 288, 314, 369 - 372 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Обвинуваченого у кримінальному провадженні № 0000819 від 16.08.2024 за ч. 5 ст. 407 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 , НОМЕР_3 ) звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України з підстав, передбачених ч. 5 ст. 401 вказаної норми закону, а кримінальне провадження закрити на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Зобов`язати ОСОБА_3 невідкладно, але не пізніше 72 годин, прибути до військової частини НОМЕР_2 для продовження проходження військової служби.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 після набрання зазначеною ухвалою суду законної сили невідкладно поновити на військовій службі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , якщо його не поновлено.

Про виконання ухвали в частині поновлення ОСОБА_3 на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 повідомити суд у встановлені законом порядку та строки.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через суд, який постановив ухвалу.

У випадку відсутності апеляційних скарг, ухвала набирає законної сили з 03 травня 2025 року.

Копію ухвали скерувати командиру військової частини НОМЕР_2 , вручити ОСОБА_3 для її виконання та прокурору для контролю виконання.

Копію ухвали учасники процесу можуть отримати у секретаря судового засідання.

Суддя ОСОБА_6