Справа № 750/1776/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/184/25
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

24 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

захисника адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові, одночасно в режимі відео конференцій із захисником та прокурором, з використанням їх власних технічних засобів, апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч.4 ст. 410 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, громадянину України, з вищою освітою, неодруженому, військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 травня 2025 року, без визначення розміру застави.

Задовольняючи клопотання слідчий суддя встановив, що ОСОБА_8 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч.4 ст. 410 КК України, а тому, з урахування доведеності ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою здатен їм запобігти. Крім того, слідчий суддя, керуючись положеннями ч.4 ст. 183 КПК України, зважаючи на дію воєнного стану та враховуючи те, що одне із кримінальних правопорушень кваліфіковане за ч.1 ст. 114-1 КК України прийшов до висновку про відсутність підстав для визначення застави.

Звертаючись з апеляційною скаргою, захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді про застосування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову, якою застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у 164 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 440 176 грн., з покладенням відповідних обов`язків.

Вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки слідчим суддею не були враховані аргументи сторони захисту, а також на порушення приписів ч.3 ст. 183 КПК України, не визначено розмір застави достатньої для виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Стверджує, що суд належним чином не обґрунтував своїх висновків, що є істотним процесуальним недоліком, який свідчить про формальний підхід до розгляду клопотання. Захисник переконаний, що положення ч.4 ст. 183 КПК України містять виняток, який дозволяє суду не визначати заставу, але не зобов`язує цього робити автоматично, при цьому має лише здійснити належну оцінку обставин, визначених ст.ст. 177, 178 КПК України.

Захисник наполягає, що в конкретному кримінальному провадженні відсутні фактичні дані, які б вказували на реальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що унеможливлюють застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. Так, ОСОБА_8 має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується та не ухилявся від слідства та не намагався вплинути на свідків, що, на думку адвоката, свідчить про наявність усіх підстав для визначення застави. Крім цього, апелянт переконаний, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ч.1 ст. 184, ч.ч.3-5 ст. 199 КПК України, у тому числі через відсутність конкретних обставин, які підтверджують наявність ризиків. Не надано стороною обвинувачення і доказів того, що при застосуванні альтернативного запобіжного заходу, ОСОБА_8 дійсно буде переховуватися, а тому лише тяжкість злочину у вчинення якого він підозрюється, не може бути достатньою підставою для позбавлення його волі.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив визначити його підзахисному заставу, як альтернативу застосованому запобіжному заходу, оскільки для цього є достатні підстави, прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вказуючи про обґрунтованість підозри та наявність ризиків, які і обумовлюють необхідність застосування саме такого запобіжного заходу, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом Управління СБУ в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000512 від 23.09.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 410 КК України.

01 квітня 2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 410 КК України та в цей же день його затримано на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

Зміст підозри зводиться до того, що ОСОБА_8 будучи військовослужбовцем та маючи звання офіцера, проходить військову службу в Навчальному центрі ЗСУ. Вчинення злочину в умовах воєнного стану полягає у реалізації ОСОБА_8 понад семи тисяч літрів дизельного палива, яке має використовуватись Навчальним центром ЗСУ в своїй навчальній діяльності для підготовки військовослужбовців для відсічі збройної агресії Російської Федерації.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення. На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення, як помилково вважає сторона захисту. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Як установлено слідчим суддею, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 114-1, ч.4 ст. 410 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які були надані слідчому судді в додатку до клопотання та які на даному етапі досудового розслідування є достатніми для висновку щодо обґрунтованості пред`явленої підозри.

Виходячи з наявних матеріалів, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про можливу причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень та, відповідно, встановлення викладених вище обставин за стандартом доказування «обґрунтована підозра».

Отже, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи та долучені копії матеріалів свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для обмеження прав і свобод підозрюваного та, як наслідок, застосування запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення у якому він підозрюється.

Апеляційний суд підкреслює, що відповідно до ст. ст. 176, 177 КПК України метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками вчинення підозрюваним відповідних дій.

Процесуальний закон не вимагає наведення доказів того, що підозрюваний поза всяким сумнівом здійснюватиме дії, спрямовані на перешкоджання кримінальному провадженню.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому.

При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Досліджені докази та відомостей, які були встановлені під час розгляду клопотання, давали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку мають місце ризики здійснити підозрюваним дії, передбачені п. п. 1,2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, підозрюваний має можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що обумовлене тяжкістю та невідворотністю покарання, яке йому загрожує у разі доведеності вини, що може свідчити про реальну можливість вживати відповідні заходи з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обумовлений тим, що на даний час досудовим розслідуванням не виявлено грошові кошти, отримані ОСОБА_8 за продаж викраденого дизельного пального.

Ризик незаконно впливати свідків обґрунтовується тим, що підозрюваний може вплинути на свідків, які разом з ним проходили військову службу. За таких обставин, ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Ризик продовжити вчинення кримінального правопорушення обумовлений самим правопорушенням у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , оскільки будучи начальником служби пального та мастильних матеріалів тилу військової частини НОМЕР_1 , підозрюється у двох епізодах викрадення військового майна (палива) в умовах воєнного стану, тому може продовжувати формувати надлишки паливно-мастильних матеріалів з метою їх подальшого збуту або ж приховування наслідків вчинених злочинів.

У той же час слідчий суддя прийшов до висновку про недоведеність прокурором ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки у військовій частині, так у службових осіб навчального центру, які можуть бути причетними до вчинених протиправних діянь, проведені обшуки, також обшуки проведено в осіб, які придбавали викрадене дизельне пальне, що виключає ризик перешкоджання кримінальному провадженню.

Також, суд першої інстанції, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, крім даних про суворість покарання, передбаченого за злочини, у яких підозрюється ОСОБА_8 , характер вчинених протиправних діянь та спосіб вчинення - викрадення військового майна, що вчинено в умовах воєнного стану військовою службовою особою, врахував дані про особу підозрюваного, який має звання офіцера й проходить військову службу в Навчальному центрі ЗСУ, також враховано вік підозрюваного, стан його здоров`я, сімейний і матеріальний стан, ризики, які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому висновок слідчим суддею зроблено в результаті аналізу сукупності даних про обставини вчинених кримінальних правопорушень, відомостей про особу підозрюваного, а також оцінки доводів не лише сторони обвинувачення, а й сторони захисту.

При цьому колегія суддів підкреслює, що за змістом ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, вчинених в період дії воєнного стану, одне з яких законодавцем віднесено до злочинів, що відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК України надають слідчому судді, за конкретних обставин, які підтверджують ймовірність ризиків, не визначати заставу, яка надасть підозрюваному вчинити ті дії, які негативно впливатимуть на хід досудового розслідування, зокрема, вільно пересуватись по території України, змінити місце свого проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що матиме наслідком затягування строків визначених для проведення слідчих дій, а тому апеляційний суд погоджується, що на даний час визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 квітня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11