ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/2918/23 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/135/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м.Харків апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 29 січня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному 27 квітня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000610, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, без постійного місця реєстрації, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 01 квітня 2019 року вироком Ленінського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.;

- 25 березня 2020 року вироком Московського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.1 ст.186; ч.2 ст.186 КК України, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.;

- 25 червня 2021 року вироком Орджонікідзевського районного судом м. Харкова за ч.2 ст.190, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців позбавлення волі та штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.; звільненого 14 лютого 2023 року умовно-достроково на невідбуту частину покарання 1 рік 5 місяців 9 днів;

- 01 листопада 2023 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 7 місяців та штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 29 січня 2024 року ОСОБА_8 засуджено за ч.4 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

На підставі ч.4 ст.70, ч.3 ст.72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначеного за цим вироком та невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2023 року, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 2 місяці та штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., який ухвалено виконувати самостійно.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він 26 квітня 2023 року приблизно о 22:40 год., проходячи повз буд. 4 по вул. Косарєва м. Харкові, побачив раніше знайому ОСОБА_10 , яка сиділа на лавочці біля першого під`їзду із раніше незнайомим ОСОБА_11 . Підійшовши позаду вказаних осіб, ОСОБА_8 побачив, що потерпілий ОСОБА_11 тримає мобільний телефон у руці. Після чого, ОСОБА_8 діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, підійшов ближче до потерпілого ОСОБА_11 і ззаду відкрито, шляхом ривку, заволодів мобільним телефоном Redmi Note 11 Twilight Blue 6 Gb RAM 128 Gb ROM IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 5891 грн. 04 коп., що належить ОСОБА_11 .

Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали

В апеляційній скарзі в редакції внесених змін прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , не оспорюючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, просить оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання у зв`язка з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.4 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

На підставі ч.4 ст.70, ст.72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2023 року (з урахуванням ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 04 жовтня 2023 року), більш суворим, призначеним за даним вироком, остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування зазначає, що судом при ухваленні вироку судом не було враховано ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 04 жовтня 2023 року, якою було задоволено подання Індустріального районного відділу філії ДУ «Центр пробації» та змінено покарання, призначене вироком Орджонікідзевського районного судом м. Харкова від 25 червня 2021 року у виді несплаченої суми штрафу на покарання у виді громадських робіт на строк 50 годин.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, не оскаржуючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, винуватості та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 , просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного покарання та призначити йому більш м`яке покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

В обґрунтування посилається на те, що суд не в повній мірі врахував пом`якшуючі покарання обставини, а саме те, що він під час досудового розслідування визнав вину, розкаявся, співпрацював з органами досудового розслідування та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Також просить врахувати, що обвинувачений має постійне місце проживання, на обліках лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор в судовому засіданні просив апеляційну скаргу прокурора задовольнити. Щодо апеляційної скарги захисника заперечував та просив залишити її без задоволення.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, обвинуваченого та його захисника, щодо поданих апеляційних скарг, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду щодо фактичних обставин провадження, доведеності винуватості обвинуваченого та правильності кваліфікації дій, які не оскаржувалися в апеляційних скаргах, згідно до ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає, що вони заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до загальних засад призначення покарання (п.2 ч.1 ст.65 КК України), суд повинен призначити покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 дійсно був засуджений 25 червня 2021 року вироком Орджонікідзевського районного судом м. Харкова за ч.2 ст.190, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців та штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2023 року ОСОБА_8 був засуджений за ч.1 ст.309, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 7 місяців та штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 04 жовтня 2023 року задоволено подання Індустріального районного відділу філії ДУ «Центр пробації» та змінено покарання, призначене вироком Орджонікідзевського районного судом м. Харкова від 25 червня 2021 року у виді несплаченої суми штрафу на покарання у виді громадських робіт на строк 50 годин.

Проте суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання, не врахував ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 04 жовтня 2023 року, порушивши таким чином відповідні вимоги закону України про кримінальну відповідальність, про що слушно зазначив прокурор в апеляційній скарзі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає, що враховуючи вищезазначені положення КПК України, оскаржуваний вирок підлягає саме зміні в частині покарання з постановленням судом апеляційної інстанції ухвали, оскільки таке рішення не погіршує становище обвинуваченого, а навпаки фактично пом`якшує призначене покарання.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 за ч.4 ст.186 КК України, суд першої інстанції з урахуванням вимог та обставин, передбачених статтями 50, 65-67 КК України, правових позицій, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини та наслідки його вчинення, данні про особу винного, який неодноразово судимий за умисні, корисливі злочини, неодружений, не працює, без постійного місця реєстрації, фактично мешкав до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , на обліках лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

При цьому, судом слушно враховано, що ОСОБА_8 під час судового розгляду свою вину фактично не визнав, будь яких дій, направлених на виправлення наслідків вчиненого, в тому числі і відшкодування завданих злочином збитків потерпілому, не здійснив, та вірно зазначив про те, що за відсутності ознак таких обставин по справі, визнання на досудовому розслідуванні пом`якшуючою покарання ОСОБА_8 обставиною - щире каяття обвинуваченого, слід вважати безпідставним.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства.

Поряд з цим, з огляду на зазначені обставини та дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, колегія суддів не вбачає правових підстав для застосування до ОСОБА_8 вимог ст.69 КК України, як на цьому наполягає апелянт.

Апеляційна скарга захисника не містить переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність висновків місцевого суду щодо правильності призначеного ОСОБА_8 покарання за ст.186 КК України та справедливості обраного йому заходу примусу. При цьому вказані захисником в апеляційній скарзі обставини, що на її думку, суттєво могли пом`якшити покарання, були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, у зв`язку з чим, покарання й було призначено обвинуваченому близько до мінімальних меж санкції статті закону України про кримінальну відповідальність.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга зі зміненими доводами прокурора підлягає задоволенню, апеляційна скарга захисника частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначеногоОСОБА_8 остаточного покарання слід змінити, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, залишивши останньому покарання за ч.4 ст.186 КК України у виді та розмірі, як визначено районним судом у вироку, що й не оскаржується прокурором в апеляційній скарзі, з урахуванням положень ч.4 ст.70, ст.72 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2023 року (з урахуванням ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 04 жовтня 2023 року), більш суворим, призначеним за даним вироком.

Таке рішення, на думку колегії суддів, буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 29 січня 2024 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.4 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

На підставі ч.4 ст.70, ст.72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2023 року (з урахуванням ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 04 жовтня 2023 року), більш суворим, призначеним за даним вироком, вважати ОСОБА_8 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4