ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1033/25

Провадження № 1-кп/568/109/25

18 липня 2025 року м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Радивилів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000127 від 19.06.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, яка народилася в м.Радивилів, Рівненської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з повною загальною освітою, вдови, пенсіонерки, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб немає, раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.3 ст. 297 Кримінального кодексу України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_5

захисника адвокат ОСОБА_6

У С Т А Н О В И В:

23 квітня 2025 року, приблизно в обідню пору доби (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_3 , проходячи повз могилу ОСОБА_7 , яка похована 30 травня 2023 року на кладовищі в м. Радивилові, на вул. Соборна, Дубенського району, Рівненської області, виявила живу квітку «Бегонію» у полімерному вазоні та у неї винник корисливий умисел на незаконне заволодіння вказаною квіткою.

У подальшому, 23 квітня 2025 року в обідню пору доби ОСОБА_3 , порушуючи моральні засади суспільства щодо поваги до померлих та місць їх поховання, здійснюючи наругу над могилою, незаконно заволоділа живого квіткою «Бегонія» у полімерному вазоні, що знаходилась на могилі ОСОБА_7 , яка похована на кладовищі в м. Радивилові, на вул. Соборна, Дубенського району, Рівненської області.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано, за ч. 1 ст. 297 КК України, тобто незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі.

Окрім цього, 18 червня 2025 року, приблизно о 06 год. 30 хв. ОСОБА_3 , проходячи повз могилу ОСОБА_7 , яка похована 30 травня 2023 року на кладовищі в м. Радивилові, на вул. Соборна, Дубенського району, Рівненської області, виявила на даній могилі дерево породи «Туя» та у неї виник корисливий умисел на незаконне заволодіння вказаним деревом.

У подальшому, 18 червня 2025 року, приблизно о 06 год. 30 хв. ОСОБА_3 , порушуючи моральні засади суспільства, щодо поваги до померлих за місцем їх поховання, здійснюючи наругу над могилою, повторно, підійшла до могили ОСОБА_7 , звідки, власноручно та за допомогою лопати викопала одне дерево породи «Туя», яке помістила у поліетиленовий мішок, та покинула місце вчинення кримінального правопорушення, тим самим незаконно заволоділа деревом породи «Туя», що знаходилось на могилі ОСОБА_7 , яка похована на кладовищі в м.Радивилові, на вул. Соборна, Дубенського району, Рівненської області.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано, за ч. 3 ст. 297 КК України, тобто незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, вчинене повторно.

30.06.2025 між підозрюваним ОСОБА_3 та прокурором у кримінальному провадженні начальником Радивилівського відділу Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_8 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_6 , було укладено угоду про визнання винуватості(а.с.10-15).

Відповідно до угоди про визнання винуватості від 30.06.2025 ОСОБА_3 під час досудового розслідування беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 3 ст. 297 КК України, за викладених в угоді обставин у повному обсязі згідно повідомленої йому підозри та обвинувального акту.

Разом з тим, сторони угоди підтверджують, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Вказано, що потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Сторонами угоди про визнання винуватості від 30.06.2025 узгоджено призначення покарання ОСОБА_3 за ч. ч. 1, 3 ст. 297 КК України з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, якими є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відтак, сторони угоди про визнання винуватості від 30.06.2025 узгодили покарання яке слід призначити ОСОБА_3 , за вчинення інкримінованих злочинів, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 297 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, та погодилися на застосування до неї положень ст. ст. 75, 76 КК України та на звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк якого визначить суд.

ОСОБА_3 , надала згоду на призначення узгодженого покарання, про що зазначено в угоді.

Загальний порядок судового провадження на підставі угоди визначений ст. 474 КПК України.

Якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Прокурор має право відкласти направлення до суду обвинувального акта з підписаною сторонами угодою до отримання висновку експерта або завершення проведення інших слідчих дій, необхідних для збирання та фіксації доказів, які можуть бути втрачені зі спливом часу, або які неможливо буде провести пізніше без істотної шкоди для їх результату у разі відмови суду в затвердженні угоди.

Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду (ч. 1, 2 ст. 474 КПК України).

Розглянувши угоду про визнання винуватості від 30.06.2025 заслухавши думку прокурора, потерпілої, обвинуваченого та захисника суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення яким затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Положеннями п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , а саме, незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі та незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, вчинене повторно, відповідальність за яке передбачена ч. ч. 1, 3 ст. 297 КК України, згідно із ст. 12 КК України є нетяжким та тяжким злочином відповідно.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні пояснив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене покарання. Наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, прокурору відомі та зрозумілі.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні підтвердила, що угода про визнання винуватості від 30.06.2025 укладена добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просила її затвердити.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні пояснив, що повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбаченого ч. ч. 1, 3 ст. 297 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 вказалав що повністю погоджується з укладеною угодою та розуміє наслідки укладення такої угоди, затвердження та невиконання, та надав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, вину щиро визнав та каявся, просив у потерпілої вибачення.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні підтримав угоду та просив суд затвердити її, призначивши покарання, узгоджене сторонами з встановленням мінімального іспитового строку врахувавши вік обвинуваченого, та неможливість під час іспитового строку відвідати родичів за кордоном.

Потерпіла ОСОБА_5 просила суд затвердити угоду та призначити покарання згідно положень угоди.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 474 КПК України, суд опитавши учасників судового провадження, з`ясував обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

На виконання положень ч. 4 ст. 474 КПК України, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком усвідомлює та розуміє:

1) що вона має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, а вона має такі права:

мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;

допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 КПК України;

3) характер кожного обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Поряд з цим, обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено, що згідно положень ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження права обвинуваченого на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, а також її відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердила, що наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості від 30.06.2025 цілком усвідомлює та розуміє їх зміст.

Наслідки невиконання угоди визначені ст. 476 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_3 зрозумілі.

Таким чином, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості від 30.06.2025, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, у чиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 297 КК України, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а так само наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, що передбачені ст. 476 КПК України.

Суд виходить з того, що фактичні обставини та формулювання обвинувачення, викладені в обвинувальному акті від 30.06.2025 та зазначені в угоді про визнання винуватості від 30.06.2025, які підтвердженні обвинуваченим у присутності захисника, обґрунтовано свідчить про існування підстав для визнання ОСОБА_3 своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 297 КК України .

Разом з тим, судом встановлено відсутність підстав для відмов в затвердженні угоди, що визначені ч. 7 ст. 474 КПК України. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань - не вбачається.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 30.06.2025 між прокурором у кримінальному провадженні начальником Радивилівського відділу Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_8 , з одного боку та підозрюваним у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 , у присутності захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , з іншого боку, оскільки умови такої угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання за ч. 1 ст. 297 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік, за ч. 3 ст. 297 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 4 ( чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до угоди про визнання винуватості від 30.06.2025, сторони погодилися на застосування до неї положень ст. ст. 75, 76 КК України та на звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк якого визначить суд.

Суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, враховуючи наявність пом`якшуючих обставин - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги те, що ОСОБА_3 раніше не судима, на спеціалізованому обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, та її характеристику з місця проживання.

Відповідно до ч. 2 ст.75КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням

Беручи до уваги тяжкість кримінальних правопорушень вчинених ОСОБА_3 , які відповідно до ст.12КК України віднесено до категорії нетяжких та тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без реального відбування покарання.

Суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього вироком суду обов`язки.

Виходячи зі змісту п.п. 1, 2 ст.76КК України суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не затримувалася та під вартою не трималася.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст.314, 368, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30.06.2025 по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000127 від 19.06.2025, укладену між прокурором у кримінальному провадженні начальником Радивилівського відділу Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_8 , з одного боку та підозрюваним у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 , у присутності захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , з іншого боку.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. ч. 1, 3 ст. 297 КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання:

-за ч. 1 ст. 297 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік,

-за ч. 3 ст. 297 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Відповідно до пункту 5 частини 9 статті 100 Кримінального процесуального кодексу України речові докази:

-одна туя (хвойних дерев і кущів родини кипарисових) та горщик з квіткою «Бегонія», вилучений в ході огляду місця події по вул. Кременецька, в м. Радивилів, Дубенського району Рівненської області , після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_5 .

Письмові речові докази (документи) - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Роз`яснити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, та обмеження права оскарження даного вироку відповідно до ст.473 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_9