ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/187/25 Справа № 712/4745/25 Категорія: : ст.ст.176,183 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря прокурора захисника підозрюваного-адвоката ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу разом із доповненнями до неї захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 квітня 2025 року, якоюзадоволено клопотання слідчого СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, депутатом, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідом не є, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси із клопотанням, погодженим прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_10 , поданим в рамках кримінального провадження № 0001270 від 09 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави відносно ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 квітня 2025 року клопотання слідчого СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_9 задоволено.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з утриманням в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» без можливості внесення застави.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання 09 квітня 2025 року по 07 червня 2025 року включно.

Своє рішення слідчий суддя мотивувала, зокрема тим, що слідчий довела та надала достатні докази про обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованованого кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, у зв`язку із чим дійшла висновку про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу разом із доповненнями, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді через її необгрунтованість, безпідставність та порушення норм матеріального та процесуального права, а також порушення норм Європейської Конвенції з прав людини та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваного інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою та звільнити ОСОБА_8 з-під варти. У разі невстановлення підстав для зміни обраного слідчим суддею запобіжного заходу, просить ухвалу змінити та визначити розмір застави з урахуванням майнового та сімейного стану підозрюваного, тобто в мінімальному розмірі, передбаченого для даної категорії кримінальних правопорушень.

Звертає увагу, що слідчим суддею не було зазначено переконливих підстав неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Також зазначає про те, що діючим КПК України по даним категоріям кримінальних правопорушень передбачена можливість застосування застави.

Окрім цього, зазначає, що стороною захисту під час розгляду клопотання було звернуто увагу на докази того, що підозрюваний ОСОБА_8 заслуговує на те, щоб йому було обрано інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, які слідчим суддею було залишено поза увагою. Слідчим суддею під час розгляду клопотання не було враховано особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, є інвалідом ІІІ групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 641748, на його утриманні перебуває малолітня дитина - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка має вади розвитку, а також наявність у підозрюваного тяжких захворювань, у зв`язку із чим йому періодично необхідно проходити лікування.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які скаргу підтримали з викладених в ній підстав, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

За вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна особа має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, визначеному законом.

Колегія суддів вважає, що затримання та тримання особи під вартою мають бути законними, з точки зору як матеріального, так і процесуального права. Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) констатував, що Конвенція, по суті, відсилає до національного законодавства і встановлює обов`язок забезпечувати дотримання матеріально-правових та процесуальних норм такого законодавства, водночас вимагаючи також, щоб будь-яке позбавлення свободи відповідало меті статті 5 Європейської Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), яка полягає в захисті людини від свавілля. Підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є: а)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення; б) наявність конкретних фактичних та правових підстав.

Так, згідно до матеріалів клопотання, відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2025 року за № 0001270 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України.

В рамках досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, 10 квітня 2025 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання - на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідила клопотання і матеріали, та встановила, що зазначені у клопотанні обставини пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, якими є фактичні обставини, наведені у клопотанні слідчого з доданими до нього матеріалами. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, слідчий суддя правильно визначила, що причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувальних заходів.

Отже, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_8 підозри, чогось очевидно недопустимого чи безпідставного не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про їх існування є обґрунтованим з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, характер вчиненого правопорушення, а також тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Отже, доводи захисника про відсутність будь-яких ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України, є непереконливими.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді щодо наявності ризику, передаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України з огляду на те, що відносно підозрюваного існує обґрунтована підозра щодо його причетності до вчинення кримінального правопорушення, яке за нормами ст. 12 КК є тяжким злочином, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, що саме по собі може спонукати підозрюваного до спроби уникнути ймовірного покарання шляхом переховування від органів слідства та суду, а також наявності ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_8 з місця злочину зник разом із знаряддям злочину, та в подальшому міг знищити або сховати його. Окрім того, не встановлено місце знаходження одягу підозрюваного, в якому останній вчинив злочин, та який міг зафіксувати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, безумовно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні апеляційний суд враховує встановлений КПК порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом безпосереднього допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

В судовому засіданні захисник підозрюваного -адвокат ОСОБА_7 надала копію заяви потерпілого ОСОБА_12 , адресовану старшому слідчому СВ ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , в якій потерпілий зазначає про те, що будь-яких претензій матеріального та немайнового характеру до підозрюваного не має, просить визначити підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Враховуючи це, колегія суддів вважає, що ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, значно зменшився.

Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_8 раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину із вадами здоров`я, має зареєстроване місце проживання, має низку захворювань, є інвалідом ІІІ групи.

З огяду на вищевикладене, ризики, передбачені п.1,2 ч.1 ст.177 КПК України переховування від органу досудового розслідування та можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів про обставини вчинення кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, прокурором не доведений, а ризик переховування хоча і існує, проте ймовірність його настання є незначною і для запобігання йому буде достатнім застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК апеляційний суд, перевіривши обґрунтованість та достатність обраного виду запобіжного заходу, наявність постійного місця проживання, відомості про особу підозрюваного, який раніше не судимий, щиро кається у скоєному, приймаючи до уваги думку потерпілого, який не має до підозрюваного будь-яких претензій, доходить висновку, що для нівелювання встановлених ризиків у виді переховування від правосуддя та незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження, буде достатньо застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки такий запобіжний захід також пов`язаний із обмеженням особистої свободи і дозволить контролювати поведінку підозрюваного, тим самим в повній мірі зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та забезпечити ефективність досудового розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Харченко проти України», № 40107/02, § 80, рішення від 10 лютого 2011 року, Суд зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Таким чином, апеляційний суд враховує всі зазначені вище обставини та ввважає, що для запобігання встановленим ризикам і для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 буде достатнім застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Наданими матеріалами клопотання, а також прокурором в судовому засіданні в суді першої та апеляційної інстанціях не доведено обставини, передбачені ч. 3 ст. 176, ч. 1 ст. 183 та п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК, а саме, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК, не може запобігти доведеним під час судового розгляду ризикам.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає у забороні залишати своє місце проживання, колегія суддів враховує також положення ст. 2 КПК України у частині завдань кримінального провадження стосовно забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На думку колегії суддів, можливість застосування такого запобіжного заходу, як домашній арешт, є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 необхідно задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді скасувати, прийнявши нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашннього арешту із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст.176-179, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 квітня 2025 року скасувати.

Клопотання слідчого СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0001270, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 чт.194 КПК України, а саме:

- цілодобово не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого або прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження за виключенням необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та необхідності прямувати до укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру;

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками та представниками потерпілого у цьому кримінальному проводженні.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків визначити в межах строку досудового розслідування, тобто до 07 червня 2025 року.

Звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно.

Копію ухвали направити до Державної установи Черкаський слідчий ізолятор.

Копію ухвали для виконання направити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4