СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ідентифікаційний код 02886143
Справа №547/801/25
Провадження №1-кп/547/104/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року с-ще Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачена ОСОБА_4 ,

захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 ,

провівши в залі судових засідань № 2 Семенівського районного суду Полтавської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні №0000344, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 08.06.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Великі Межиріччя Корецького району Рівненської області, українки, громадянки України, паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Корецьким РС УДМС України в Рівненській області 25.10.2013, освіта середня, неодруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючої без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючої, раніше судимої

05.06.2025 Семенівським районним судом Полтавської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК Українки від відбування покарання звільнена з іспитовим строком на 1 рік. Вирок набрав законної сили 08.07.2025. Перебуває в ДУ «Полтавська установа виконання покарань» № 23,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України,

УСТАНОВИВ:

07.06.2025 у вечірній час, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем мешкання, в будинку, що на праві власності належить ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де вживала спиртні напої з господарями будинку та колишнім співмешканцем ОСОБА_7 .

У цей час в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» на ґрунті неприязних відносин та взаємних словесних образ між ОСОБА_4 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_7 відбулась сварка, під час якої у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень колишньому співмешканцю ОСОБА_7 , з яким вона мала спільні права та обов`язки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно нанесла один удар кулаком правої руки в обличчя та декілька ударів долонями правої та лівої руки в обличчя та в ділянку лівого вуха ОСОБА_7 в наслідок чого останній впав на підлогу.

Після цього ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, нанесла декілька ударів ногами в ділянку грудної клітини колишньому співмешканцю ОСОБА_7 , заподіявши останньому тяжкі тілесні ушкодження, від яких він помер.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №52 від 23.07.2025 року у ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження:

- множині двобічні переломи ребер, крововиливи по типу «забоїв» легень, серцевої сорочки та на поверхні серця, синці на грудній клітці зліва та справа, на рівні тіла груднини; садна на грудній клітці, розриви селезінки та печінки відносно до живої людини, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент їх спричинення;

- крововиливи по типу «забоїв» у великий сальник, підшлункову залозу, сечовий міхур та навколониркову клітковину: крововиливи в м?які тканини голови зі сторони їх внутрішньої поверхні; поодинокі, плямисті субарахноїдальні крововиливи в тім?яній та потиличній ділянках, відносно до живої людини, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров?я;

- садна голови, обличчя, правого та лівого плеча, лівого передпліччя та лівої кисті, синці обличчя; крововиливи обох губ, подряпини шиї, обличчя, правого плеча та лівого ліктьового згину, відносно до живої людини, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 просив визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити їй покарання в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України, крім того врахувати, що ОСОБА_4 засуджена 05.06.2025 Семенівським районним судом Полтавської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, остаточне покарання просив призначити за сукупністю вироків відповідно до ч.1 ст.71 КК України. До набрання вироком законної сили просив продовжити щодо ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, 06.08.2025 подала до суду заяву, згідно якої просила розглянути справу у її відсутність.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просив врахувати пом`якшуючи обставини: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, поведінку обвинуваченої після вчинення злочину, перебувала на місці, не утікала, надавала правдиві свідчення щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, засуджує свою поведінку та призначити покарання їй в межах санкції ч.2 ст.121 КК України в мінімальному розмірі.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_4 у повному обсязі визнала свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, свідомо і добровільно підтвердила, що всі обставини, відображені в обвинувальному акті, відповідають дійсності, зазначила, що перебувала у стані алкогольного сп`янінні, а ОСОБА_7 словесно спровокував її, не утрималась, стала його бити, до свого вчинку ставиться негативно, не думала, що так вийде, розкаюється.

Показання обвинуваченої ОСОБА_9 є послідовними, логічними, та такими, що відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Зважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченою змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності її позиції, роз`яснивши їй, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченої та дослідженням письмових документів, які характеризують особу обвинуваченої та щодо речових доказів.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 свою вину визнала повністю, в судовому засіданні надала показання, які підтвердили обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 121 КК України, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Вчинене обвинуваченою ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При призначенні покарання суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка раніше судима, кримінальне правопорушення вчинила під час іспитового строку, за місцем проживання характеризується нейтрально, не працює, утриманців не має, позбавлена батьківських прав, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря-нарколога, вину у вчиненні злочину визнала повністю, активно сприяла розкриттю злочину та розкаялася у вчиненому.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття.

Обставинами, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченої, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінального процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, у межах, визначених санкцією ч. 2 ст. 121 КК України.

Крім судом, судом встановлено, що вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 05.06.2025 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбуття призначеного їй покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків відповідно до ч.1 ст.71 КК України у виді позбавлення волі, частково приєднавши до покарання за цим вироком невідбуту частину покарання за вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 05.06.2025.

На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті призначення покарання.

Цивільний позов відсутній.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Враховуючи, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1ст. 177 КПК України, які були враховані судом при застосуванні обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, запобіжний захід, обраний обвинуваченій ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, слід продовжити до набрання вироком законної сили, але не довше ніж на шістдесят днів з дня ухвалення вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 615, 373, 374, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити їй покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком часткового приєднати невідбуту частину покарання за вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 05.06.2025 та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 7 (семи) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 обчислювати з часу її затримання, тобто з 11.06.2025.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_4 строк тримання її під вартою з моменту затримання, тобто з 11.06.2025 до дня постановлення вироку, тобто 21.08.2025, з розрахунку один день тримання під вартою відповідає одному дню позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишити стосовно ОСОБА_4 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовживши його дію до набрання вироком суду законної сили, але не довше ніж на 60 днів із дня ухвалення вироку, тобто до 19.10.2025.

Речові докази по справі: джинси жіночі синього кольору зі слідами РБК, футболку «Switcher» червоного кольору зі слідами РБК, сукню жіночу в смужку синьо-білого кольору зі слідами РБК, 4-ри вирізи з килима зі слідами РБК, змив на марлевий бинт зі стіни зі слідами РБК, які зберігаються у ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Семенівський районний суд Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1