ЄУН 389/2178/25
Провадження №1-кс/389/521/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 року місто Знам`янка

Слідчий суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 19.06.2025 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна з автомобіля марки «Toyota Fortuner», бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належний ОСОБА_2 , володільцем якого являється він, ОСОБА_2 ,заборону розпорядження та користування, накладеним ухвалою слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.06.2024 у кримінальному провадженні №0000551, зареєстрованому в ЄРДР 25.06.2024 за ч.2 ст.286 КК України, оскільки кримінальне провадження було закрито постановою заступника начальника СВ від 24.05.2025.

Судове засідання, призначене на 24.06.2025 було відкладене на 01.07.2025 за письмовою заявою начальника СВ ВП №1 (м.Знам`янка) КРУП ГУНП в Кіровоградської області ОСОБА_3 у зв`язку з неможливістю надання матеріалів кримінального провадження на вказаний час.

Дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження №0000551, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградської області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000551 від 25.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.06.2024 в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000551 від 25.06.2024 накладено арешт на автомобіль марки «Toyota Fortuner», бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належний ОСОБА_2 , що був вилучений у ОСОБА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визначивши місце зберігання автомобіля на території Відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградської області - для забезпечення збереження речового доказу.

Постановою заступника начальника СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 від 24.05.2025 у кримінальному провадженні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000551 від 25.06.2024 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Слідчим суддею враховується правова позиція об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду, яка викладена у постанові від 15.04.2024 у справі №554/2506/22, згідно з якою ч.1 ст.1 КПК встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК. За змістом статей 173, 174 цього Кодексу під час досудового розслідування, судового розгляду питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд відповідно.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч.1 ст.174 КПК).

Частини 3 та 4 ст.174 КПК регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Натомість у ст.174 КПК не йдеться про скасування арешту майна слідчим суддею після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження за постановою керівника органу досудового розслідування на підставі приписів п.2 ч.1 ст.284 КПК.

Ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або відмову у його скасуванні, постановлена після закриття кримінального провадження, не передбачена нормами КПК України або іншого законодавчого чи нормативно-правового акту.

У разі закриття слідчим, прокурором кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК, заходи забезпечення кримінального провадження, серед яких і арешт майна, припиняють свою дію в силу прямої вказівки ч.4 ст.132 КПК, про що зазначено Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі №554/2506/22 у постанові від 15.04.2024.

Слідчий суддя враховує саме останню правову позицію Верховного Суду щодо скасування арешту майна у кримінальному провадженні, що закрито дізнавачем, слідчим, прокурором.

Разом із тим, за приписами частини 4 ст.132 КПК ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З огляду на вищевказану норму, майно, на яке було накладено арешт у кримінальному провадженні, яке згодом було закрито постановою слідчого чи прокурора, не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Згідно з ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Крім того, слід звернути увагу на те, що згідно із висновками Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі №554/2506/22 у постанові від 15.04.2024, суд вказав на те, що чинний кримінальний процесуальний закон розрізняє поняття «суд» та «слідчий суддя», визначаючи стадії кримінального провадження (досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність) здійснення ними своїх повноважень та належним чином розмежовуючи їх.

Відповідно до ч.9 ст.100 КПК у разі закриття кримінального провадження слідчим, дізнавачем або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Тобто, у випадку, коли кримінальне провадження закрите органом досудового розслідування або органом дізнання, клопотання, подане в порядку ч.9 ст.100 КПК про долю речових доказів, вирішується судом, а не слідчим суддею.

За таких обставин, клопотання про скасування арешту майна, яке подане до слідчого судді підлягає поверненню заявнику, оскільки слідчий суддя не наділений відповідними повноваженнями про розгляд відповідних клопотань, заяв, питань тощо після закриття кримінального провадження.

Нормами КПК, якими регламентовано питання про накладення, скасування арешту на майно та загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, прямо не закріплено алгоритму дій слідчого судді у випадку, якщо подане клопотання про скасування арешту майна не підлягає розгляду слідчим суддею.

Разом з тим це питання може бути вирішено через застосування ч.6 ст.9 КПК та положень засади диспозитивності, зокрема, ч.3 ст.26 КПК, згідно з якою слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що не тільки винесені на їх розгляд сторонами, але й віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Натомість, постановляючи ухвалу про повернення клопотання у випадку, якщо таке клопотання не підлягає розгляду слідчим суддею, слідчий суддя діє в межах механізму, передбаченого ч.6 ст.9 КПК, та не виходить за межі своїх процесуальних повноважень, передбачених нормами КПК. Більш того, своїм рішенням про повернення такого клопотання слідчий суддя не допускає можливості прийняття рішення поза межами своїх повноважень, передбачених кримінальними процесуальними нормами.

Серед усіх рішень слідчого судді, можливість ухвалення яких прямо не передбачена КПК у межах відповідних регламентованих цим Кодексом процедур, слід виокремити дві групи рішень:

- ухвалені поза межами процедури, передбаченої КПК (з питань, процедура вирішення яких слідчим суддею не передбачена КПК);

- ухвалені в межах передбаченої КПК процедури із застосуванням положень ч.6 ст.9 КПК та загальних засад кримінального провадження, визначених ч.1 ст.7 цього Кодексу.

Постановлення слідчим суддею ухвали про повернення клопотання про скасування арешту майна, якщо воно не підлягає розгляду слідчим суддею, не призводить ні до встановлення обмежень конституційних прав особи, ані до перешкоджання здійсненню ефективного досудового розслідування чи кримінального провадження в цілому, зокрема, з огляду й на те, що арешт майна у даному випадку припинив свою дію в силу прямої вказівки ч.4 ст.132 КПК, вказане рішення слідчого судді не створює жодних перепон щодо звернення до суду (а не до слідчого судді) з відповідним клопотанням про вирішення долі речового доказу (а не про скасування арешту майна).

Беручи до уваги вищевикладене та те, що кримінальне провадження №0000551 від 25.06.2024 закрите постановою заступника начальника СВ від 24.05.2025 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, то з цього моменту припинила дію ухвала слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.06.2024 у справі №389/2178/24 про арешт майна в межах цього кримінального провадження, у зв`язку з чим клопотання ОСОБА_2 підлягає поверненню.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.ст.132, 170-175 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання володільця майна - ОСОБА_2 про скасування арешту автомобіля марки «Toyota Fortuner», бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 зареєстрованого за ОСОБА_2 , накладеного у кримінальному провадженні за №0000551 від 25.06.2024 за ч.1 ст.286 КК України - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що він має право звернутися до суду з клопотанням про вирішення долі речового доказу у порядку кримінального судочинства.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1