КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з доповненнямив інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 травня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08.05.2025 задоволено клопотання старшого слідчого 1 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, строк якого ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 10 год. 32 хв. 07.05.2025, по 05.07.2025 року.

Цією ж ухвалою визначено ОСОБА_6 заставу у межах 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 гривень у національній грошовій одиниці.

У разі внесення застави, покладено на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

2) не відлучатися з Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

_____________________________________________________________________________________

Справа № 761/18768/25 Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/4113/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

4) заборонити спілкуватися з іншими підозрюваними в рамках кримінального провадження № 0000772 від 30.08.2024;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, а також строк дії ухвали визначено по 05.07.2025 року включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просив змінити ухвалу слідчого судді та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, посилаючись на те, що ОСОБА_6 визнає винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів та щиро розкаюється, а вказані в ухвалі слідчого судді ризики є значено перебільшеними.

Також апелянт просив врахувати, що ОСОБА_6 раніше не судимий, одружений, офіційно працює, має постійне місце проживання, має трьох неповнолітніх дітей, а дружина перебуває у стані вагітності.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі з подальшими змінами та доповненнями просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 на запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Одночасно захисник подала клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, в якому зазначала, що договір про надання правової допомоги із нею було укладено 09.05.2025, а копію повного тексту вона отримала 16.05.2025.

В апеляційній скарзі захисник зазначала, що слідчим суддею не враховано відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не наведено будь-яких фактичних даних стосовно намірів ОСОБА_6 переховуватись, перешкоджати суду у з`ясуванні обставин кримінального провадження та вчиняти інші дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

ОСОБА_6 при затримані не чинив супротиву, він добровільно видав усі необхідні докази, та жодним чином не перешкоджав кримінальному провадженню будь-яким чином.

ОСОБА_6 є особою молодого віку, має міцні соціальні зв`язки - проживає разом з цивільною дружною, яка вагітна. Підозрюваний є особою, тимчасово переміщеною з окупованих територій, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, винаймає житло, має постійне місце роботи водієм, позитивного характеризується як за місцем проживання так і за місцем роботи.

На переконання апелянта, на даний час всі необхідні слідчі та процесуальні дії можливо здійснити і за умови, що підозрюваний не перебуватиме під вартою. Більш м`який запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового провадження, які приймали участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, зокрема підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги з доповненнями, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційних скарг із поданими доповненнями, колегія суддів висновків про відсутність підстав для задоволення поданих апеляційних скарги, виходячи з наступного.

За правилами п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути продана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Як зазначено у апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , копію повного тексту оскаржуваної ухвали від 08.05.2025, яку проголошено у відсутності учасників судового розгляду 12.05.2025, захисник ОСОБА_7 отримала 16.05.2025, тоді як подала апеляційну скаргу 21.05.2025.

Відтак, колегія суддів вважає обгрунтованими вказані доводи захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.05.2025, оскільки матеріали справи не містять даних про обізнаність захисника із мотивами та обгрунтуванням оскаржуваної ухвали до отримання нею 16.05.2025 повного тексту оскаржуваної ухвали, а відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000772 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Згідно даних протоколу затримання від 07.05.2025, цього ж дня о 10 год. 32 хв. ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України. 07.05.2025 у межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 114-1 КК України; у сприянні порадами, вказівками, усуненням перешкод незаконному переправленню особи через державний кордон України, вчиненому з корисливих мотивів, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 332 УУУкраїни; в одержанні неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 369-2 КК України.

08.05.2025 старший слідчий 1 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів без визначення застави.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08.05.2025 задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, строк якого ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 10 год. 32 хв. 07.05.2025, по 05.07.2025 року.

Цією ж ухвалою визначено ОСОБА_6 заставу у межах 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 гривень у національній грошовій одиниці.

У разі внесення застави, покладено на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

2) не відлучатися з Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

4) заборонити спілкуватися з іншими підозрюваними в рамках кримінального провадження № 0000772 від 30.08.2024;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, а також строк дії ухвали визначено по 05.07.2025 року включно.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінальних правопорушень; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінальних правопорушень, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, оцінюючи їх достатність для висновку про причетність ОСОБА_6 до інкримінованих йому злочинів, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя станом на день розгляду клопотання дійшов правильного висновку про наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на конкретні обставини кримінальних правопорушень, їх наслідки, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчинені інкримінованого йому кримінальних правопорушень.

Наявні в матеріалах кримінального провадження відомості і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що у кримінальному провадженні існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність існування вказаних у клопотанні ризиків вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 .

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, репутацію, спосіб життя, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність застосування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчий суддя, врахувавши визначену законодавцем дискрецію слідчого судді під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо злочину, передбаченого ст. 114-1 не визначати або визначати розмір застави, у відповідності до вимог ч. 4, ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, обставини інкримінованих йому дій, дійшов висновку про можливість визначення ОСОБА_6 застави у виді 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 грн.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 та підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені п.п. 1 - 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінальних правопорушень, є обґрунтованим, та підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Крім того, колегія суддів враховує, що згідно вимог ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто у виді тримання під вартою.

Доводи апеляційних скарг про те, що органом досудового розслідування не доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов правильного висновку про його існування, оскільки такий ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, доводи захисників про те, що ОСОБА_6 визнає винуватість у вчиненому та щиро кається, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного,у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Наведені в апеляційній скарзі відомості про особу підозрюваного, зокрема про те, що він раніше не судимий, офіційно працює, має постійне місце проживання, має трьох неповнолітніх дітей та дружину, яка перебуває у стані вагітності, позитивно характеризується, не спростовують висновків про існування ризиків у кримінальному провадженні та не є достатніми підставами для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Матеріали справи не містять та захисником не надано медичних висновків щодо неможливості утримання під вартою ОСОБА_6 за станом здоров`я.

На підставі наданих сторонами матеріалів, колегією суддів надано оцінку в сукупності всім обставинам, що враховуються при обранні запобіжного заходу, передбаченим ст. 178 КПК, та на переконання колегії суддів, такі відомості не спростовують висновків про існування ризиків у кримінальному провадженні.

Інші доводи апеляційних скарг з доповненнями висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 117, 176-178, 183, 193, 376, 395, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 травня 2025 року.

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з доповненнямив інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 травня 2025 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3