КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02 квітня 2025 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , погодженого прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , про арешт майна та накладено арешт на вилучене під час проведення 21.03.2025 обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон "Apple" моделі «iPhone 11 mini Pro», у чохлі, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 із сім карткою НОМЕР_3 ;

- заключення «Военно-медицинское управление службы безопасности Украины Центральный госпиталь отделение лучевой диагностики» від 18.11.2019 на 1 арк.;

- компакт диск із написом на ньому « ОСОБА_9 18.11.2019» на 1 арк.;

- знімок МРТ із позначками на знімках «I.I. Slonetskii Nov.18.2019»;

- протокол магнітно-резонансної томографії ОСОБА_6 від 25.06.2022 на 1 арк;

- заключення дуплексного сканування ОСОБА_6 від 27.06.2022 на 1 арк.;

- аудіограма № 606 ОСОБА_6 від 24.06.2022 на 1 арк.;

- два висновки рентгенограми лікаря ОСОБА_10 на ім`я ОСОБА_6 від 30.01.2023 на 2 арк.;

- МРТ заключення ОСОБА_6 від 07.02.2023 на 1 арк.;

- заключення електронейроміографії ОСОБА_6 від 07.02.2023 на 1 арк;

- копія висновку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2415 на 1 арк.;

- компакт-диск із написом «МРТ ОСОБА_6 25.06.22»;

- два знімки МРТ із позначками на знімках «Slonetskyy I.I. 25-06-2022»;

- висновок МРТ дослідження ОСОБА_6 від 24-10-2024 на 1 арк.;

- компакт-диск CD-R із написом «МРТ ОСОБА_6 , 24.10.24»;

- компакт-диск CD-R із написом « ОСОБА_6 п.в.х. 7.02.23 р.»;

- рентгенознімок із написом на ньому « ОСОБА_11 1974 р.н. 30.01.23р.»;

- МРТ-знімок із позначкою на знімках «Slonetskiy I.I. Feb 07 2023»;

- МРТ-знімок без позначки дати та прізвища.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02 квітня 2025 року.

Мотивуючи апеляційну скаргу представник вказує, що оскаржувана ухвала винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованою та невмотивованою, а тому підлягає скасуванню.

В судове засідання учасники провадження не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Від прокурора на адресу апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, у задоволенні апеляційної скарги просив відмовити.

Відтак, на думку колегії суддів, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України наявні підстави для здійснення апеляційного розгляду у відсутність не з'явившихся учасників судового провадження.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як убачається з матеріалів судового провадження, відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000008 від 07.01.2025 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

25.03.2025старший слідчий в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна, на вилучене під час проведення 21.03.2025 обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон "Apple" моделі «iPhone 11 mini Pro», у чохлі, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 із сім карткою НОМЕР_3 ;

-заключення «Военно-медицинское управление службы безопасности Украины Центральный госпиталь отделение лучевой диагностики» від 18.11.2019 на 1 арк.;

- компакт диск із написом на ньому « ОСОБА_9 18.11.2019» на 1 арк.;

- знімок МРТ із позначками на знімках «I.I. Slonetskii Nov.18.2019»;

- протокол магнітно-резонансної томографії ОСОБА_6 від 25.06.2022 на 1 арк;

- заключення дуплексного сканування ОСОБА_6 від 27.06.2022 на 1 арк.;

- аудіограма № 606 ОСОБА_6 від 24.06.2022 на 1 арк.;

- два висновки рентгенограми лікаря ОСОБА_10 на ім`я ОСОБА_6 від 30.01.2023 на 2 арк.;

- МРТ заключення ОСОБА_6 від 07.02.2023 на 1 арк.;

- заключення електронейроміографії ОСОБА_6 від 07.02.2023 на 1 арк;

- копія висновку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2415 на 1 арк.;

- компакт-диск із написом «МРТ ОСОБА_6 25.06.22»;

- два знімки МРТ із позначками на знімках «Slonetskyy I.I. 25-06-2022»;

- висновок МРТ дослідження ОСОБА_6 від 24-10-2024 на 1 арк.;

- компакт-диск CD-R із написом «МРТ ОСОБА_6 , 24.10.24»;

- компакт-диск CD-R із написом « ОСОБА_6 п.в.х. 7.02.23 р.»;

- рентгенознімок із написом на ньому « ОСОБА_11 1974 р.н. 30.01.23р.»;

- МРТ-знімок із позначкою на знімках «Slonetskiy I.I. Feb 07 2023»;

- МРТ-знімок без позначки дати та прізвища.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02 квітня 2025 року клопотання органу досудового розслідування задоволено.

Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 21.03.2025, на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19.03.2025, проведено обшукза адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено вказане майно.

В подальшому, постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 від 21.03.2025 зазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000008 від 07.01.2025, оскільки воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Крім того, 21.03.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за обставинами вчинення яких розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження вищевказаного майна, яке відповідає ознакам речового доказу згідно ст. 98 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність достатніх підстави для арешту цього майна.

При цьому, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, що має місце в даному випадку.

Відповідно до ч.ч. 10, 11 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що перебувають на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Вирішуючи питання про накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для задоволення клопотання сторони обвинувачення та накладення арешту на зазначене в ньому майно.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає, що стороною обвинувачення доведена необхідність в даному випадку застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

За об`єктивним переконанням колегії суддів, надані матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Як вважає апеляційний суд, при постановленні оскаржуваного рішення, слідчий суддя дотримався і вимог п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, та врахував розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, з метою всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин кримінального провадження, так як не накладення арешту на це майно може призвести до негативних наслідків для проведення досудового розслідування, таких як приховування, пошкодження чи псування майна.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції не виявлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02 квітня 2025 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , погодженого прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , про арешт майна та накладено арешт на вилучене під час проведення 21.03.2025 обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон "Apple" моделі «iPhone 11 mini Pro», у чохлі, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 із сім карткою НОМЕР_3 ;

- заключення «Военно-медицинское управление службы безопасности Украины Центральный госпиталь отделение лучевой диагностики» від 18.11.2019 на 1 арк.;

- компакт диск із написом на ньому « ОСОБА_9 18.11.2019» на 1 арк.;

- знімок МРТ із позначками на знімках «I.I. Slonetskii Nov.18.2019»;

- протокол магнітно-резонансної томографії ОСОБА_6 від 25.06.2022 на 1 арк;

- заключення дуплексного сканування ОСОБА_6 від 27.06.2022 на 1 арк.;

- аудіограма № 606 ОСОБА_6 від 24.06.2022 на 1 арк.;

- два висновки рентгенограми лікаря ОСОБА_10 на ім`я ОСОБА_6 від 30.01.2023 на 2 арк.;

- МРТ заключення ОСОБА_6 від 07.02.2023 на 1 арк.;

- заключення електронейроміографії ОСОБА_6 від 07.02.2023 на 1 арк;

- копія висновку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2415 на 1 арк.;

- компакт-диск із написом «МРТ ОСОБА_6 25.06.22»;

- два знімки МРТ із позначками на знімках «Slonetskyy I.I. 25-06-2022»;

- висновок МРТ дослідження ОСОБА_6 від 24-10-2024 на 1 арк.;

- компакт-диск CD-R із написом «МРТ ОСОБА_6 , 24.10.24»;

- компакт-диск CD-R із написом « ОСОБА_6 п.в.х. 7.02.23 р.»;

- рентгенознімок із написом на ньому « ОСОБА_11 1974 р.н. 30.01.23р.»;

- МРТ-знімок із позначкою на знімках «Slonetskiy I.I. Feb 07 2023»;

- МРТ-знімок без позначки дати та прізвища, - залишити без змін, а апеляційну скаргу апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/3239/2025 Категорія ст. 170 КПК України

Унікальний № 752/505/25

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_12

Доповідач: ОСОБА_1