Провадження №11-кп/801/535/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 18.02.2025 року у кримінальному провадженні, відомості по якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000701 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вінниця, українки, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, непрацюючої, пенсіонерки, інваліда 3 групи, вдови, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченої: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 18.02.2025 року скасувати, кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 закрити на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 18.02.2025 року визнано винуватою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, призначено покарання у виді семи років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 04 вересня 2023 року (день затримання) по 27 грудня 2023 року (день обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та звільнення з-під варти в залі суду) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання перебування останньої під застосуванням запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з 27 грудня 2023 року по 20 лютого 2024 року з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту її затримання на виконання вироку.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.09.2023 на майно, яке було вилучено 04.09.2023 під час огляду трупа ОСОБА_10 , а саме на: зрізи нігтьових пластин з лівої та правої рук, відбитки пальців з лівої та правої рук - скасовано.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.09.2023 на речові докази, вилучені 03.09.2023 під час проведення огляду, що проводився в помешканні, за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон «Samsung» в корпусі сірого кольору, два змиви з поверхні ручок крана ванної кімнати, вирізку з подушки зі слідами РБК, чоловічу подушку просякнуту РБК, жіночу сукню просякнуту РБК, ніж зі слідами РБК, зв`язку ключів від вхідних дверей до квартири АДРЕСА_3 скасовано.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.09.2023 на майно, вилучене в ході затримання, в порядку ст. 208 КПК Україні за підозрою у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, ОСОБА_7 , а саме: зразок біологічного походження (букальний епітелій), зрізи нігтів правої та лівої руки з піднігтьовим вмістом, змиви з правої та лівої руки та дактокарту, які містять на собі сліди злочину скасовано.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.09.2023 на майно, вилучене під час проведення огляду за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: сокиру із дерев`яним руків`ям сірого кольору скасовано.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_7 , близько 15.00 год. 03.09.2023, перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , розпочала вживати алкогольні напої із своїм чоловіком ОСОБА_10 ..

Після спільного вживання алкогольних напоїв, під час перебування в одній із кімнат вказаної квартири між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 відбулась сварка на побутовому ґрунті, в ході якої у ОСОБА_7 виник умисел з мотивів раптово виниклих особистих неприязних відносин по відношенню до ОСОБА_10 , направлений на спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень останньому.

ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та настання тяжких наслідків для життя та здоров`я останнього, сидячи на ліжку поруч із ОСОБА_10 та тримаючи в правій руці кухонний ніж, який попередньо використовувала для нарізання продуктів харчування, почергово завдала ним ОСОБА_10 один удар в праве плече, один - в праву половину грудної клітки та два - в поперек справа, чим спричинила тяжкі тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани правого плеча з ушкодженням плечової вени, проникаючої колото-різаної рани правої половини грудної клітки, непроникаючі колото-різані рани попереку справа, від яких ОСОБА_10 помер на місці події.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 751 від 28.09.2023 смерть ОСОБА_10 настала від колото-різаного поранення (рани) правого плеча ушкодженням плечової вени, яке супроводжувалось зовнішньою кровотечою та ускладнилось гострою масивною крововтратою. Між смертю ОСОБА_10 і колото-різаними пораненнями (раною) правого плеча з ушкодженням плечової вени є прямий причинний зв`язок.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що кваліфікація дій ОСОБА_7 не знайшла свого підтвердження, так як стороною обвинувачення не надано належного підтвердження наявності умислу останньої на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, досудове розслідування здійснено однобічно без аналізу всіх обставин та безпосередньої оцінки доказів.

З пояснень ОСОБА_7 безпосередньою причиною завдання нею ударів ножем стало суспільно-небезпечне посягання з боку потерпілого, пов`язане з жорстоким її побиттям та погрозою вдатися до ще більш небезпечного насильства ОСОБА_10 .

Твердження ОСОБА_7 про пережите насильство підтверджуються висновком судової медичної експертизи № 683 від 11.09.2023 року, відповідно до якого у неї виявлені ушкодження у вигляді тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 в тім`яній ділянці, на задній поверхні грудної клітини справа, на задній поверхні правого плечевого суглобу, в верхньому зовнішньому квадранті лівої грудної залози, на внутрішній поверхні правого плеча, на передній поверхні лівого плеча, на передній поверхні лівого передпліччя, на задній поверхня лівого передпліччя, на передній поверхні лівого стегна, садна - в поперековій ділянці справа, на передній поверхні правого суглоба, на задній поверхні лівого суглоба, на задній поверхні правого лігтьового суглоба, які повністю відповідають терміну вказаному у постанові про призначення експертизи - 03.09.2023 року.

Такі ушкодження свідчать про тривале і наполегливе побиття, яке, хоча і не призвело до тяжких наслідків для здоров`я ОСОБА_7 , але спричиняло їй інтенсивний біль і страх за своє здоров`я, тому сторона захисту не вбачає в діях останньої умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти апеляційної скарги, захисника ОСОБА_6 , який просив задоволити апеляційну скаргу, обвинувачену ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, просила задоволити, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріли кримінального провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що слід відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника з наступних підстав.

Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України ґрунтуються на сукупності доказів, оцінених в дотримання ст.94 КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК безпідставні.

За ч.2 ст.121 КК України кримінальна відповідальність настає за нанесення особі умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке є небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Із об`єктивної сторони цей злочин характеризується суспільно небезпечним протиправним діянням, суспільно небезпечними наслідками, що настали для особи у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, та причинним зв`язком між діянням і наслідками.

Небезпечними для життя визнаються тілесні ушкодження, що в момент заподіяння чи в клінічному перебігу спричиняють загрозливі для життя явища й котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Запобігання смерті, що обумовлене наданням медичної допомоги, не повинно враховуватись при оцінюванні загрози таких ушкоджень для життя. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, має перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку.

Суб`єктивна ж сторона цього злочину полягає у формі умислу (прямого чи непрямого).

Згідно роз`яснень, що дані в постанові Пленуму Верховного Суду №2 від 07.02.2003 «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи» слідує, що злочин за ст. 121 КК України може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 07.02.2003 «Про судову практику в справах проти життя та здоров`я особи», питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, слід враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передували події, а також їх стосунки між собою. Визначальним є цьому суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Під час судового розгляду ОСОБА_7 вину не визнала, стверджувала, що тілесні ушкодження нанесла потерпілому ненавмисно. 03 вересня 2023 року, вона та потерпілий вживали спиртні напої та приблизно в 11-12 годин дня між ними почався конфлікт побутового характеру, після чого ОСОБА_10 вдарив її обухом сокири по голові. Потім потерпілий пішов в магазин, коли повернувся, приблизно через годину дві наказав їй порізати продукти харчування, вона відмовилась, після чого потерпілий схопив її за коси, надав їй ніж в руки, та продовжуючи тримати її за коси, примусив нарізати продукти. Після цього, сидячи на ліжку, вона, тримаючи ніж в руках, нанесла покійному чоловіку чотири удари в правий бік з одною метою, щоб він її відпустив. В подальшому, запитала потерпілого про стан його здоров`я, як він себе почуває та чи викликати швидку допомогу, на що потерпілий відповів, що все добре, що його нічого не болить, викликати швидку не потрібно та наказав їй лягати спати. Після цього, обвинувачена лягла в ліжко. Прокинулась, коли чоловік вже був мертвим, тоді вона зателефонувала до його родичів, викликала швидку допомогу, поліцію та повідомила про його смерть.

Проаналізувавши показання ОСОБА_7 , з урахуванням показань потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , експерта ОСОБА_16 , перевірених та проаналізованих доказів, суд дійшов висновку щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України.

З показань потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 суд встановив, що обвинувачена та потерпілий, жили погано, постійно билися, разом зловживали спиртними напоями.

Також судом досліджено докази, а саме:

- протокол огляду місця події з ілюстративними таблицями та компакт-диском до нього від 03 вересня 2023 року, відповідно до якого, за участю понятих, спеціалістів та голови правління ОСББ «О. Антонова, 12» ОСОБА_17 , з застосуванням відеозйомки та, оглянуто приміщення квартири, розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , під час якого виявлено труп чоловічої статі, за диваном- ліжком, ліворуч, біля ніжки на підлозі виявлено ніж, з дерев`яною рукояткою, на лезі візуально спостерігаються сліди РБК та біологічного походження, виявлено та вилучено мобільний телефон «Samsung» в корпусі чорного кольору, мобільний телефон «Samsung» в корпусі сірого кольору, змив з поверхні ручки крана ванної кімнати №1, змив з поверхні ручки крана ванної кімнати №2, вирізку з подушки (наволочку) зі слідами РБК, чоловічу футболку, просякнуту РБК, жіночу сукню просякнуту РБК, ніж зі слідами РБК, зв`язку ключів від вхідних дверей до квартири АДРЕСА_5 .

- протокол огляду трупа від 04.09.2023, відповідно до якого в присутності понятих, судово-медичного експерта, з використанням фотоапарату «Canon» в приміщенні моргу, що розташований на території Вінницького обласного бюро за адресою: м. Вінниця. вул. Євгена Коновальця, 83, оглянуто труп чоловічої статі ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

- лікарське свідоцтво про смерть №141-V, видане 04.09.2023 на ім`я ОСОБА_10 , 1974 р.н., причина смерті колото-різана рана правого плеча з ушкодженням кровоносних судин;

-протокол проведення слідчого експерименту від 06.09.2023, в ході якого підозрювана ОСОБА_7 , за участю захисника ОСОБА_6 , голови ОСББ ОСОБА_17 , судово-медичного експерта ВОБ СМЕ, спеціаліста криміналіста, понятих, з використанням відеокамери марки «Panasonik», розповіла та продемонструвала події, що мали місце 03 вересня 2023 року із відеозаписом до протоколу.

- протокол огляду місця події від 06.09.2023 та ілюстративними таблицями до нього, відповідно до якого в присутності понятих, підозрюваної, захисника, спеціаліста, з використанням фотоапарату «Nikon», додатково оглянуто квартиру АДРЕСА_5 , а саме балкон, вихід на який здійснюється з однієї із двох житлових кімнат вказаної квартири. В ході огляду виявлено та вилучено: сокиру із дерев`яним руків`ям сірого кольору;

- висновок експерта №683 від 08.09.2023, відповідно до якого у ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження: синці - в тім`яній ділянці, на задній поверхні грудної клітки справа, на задній поверхні правого плечового суглоба, в верхньому зовнішньому квадраті лівої грудної залози, на внутрішній поверхні правого плеча, на передній поверхні лівого плеча, на передній поверхні лівого передпліччя, на задній поверхні лівого передпліччя, на передній поверхні лівого стегна, садна - в поперековій ділянці справа, на передній поверхні правого колінного суглоба, на задній поверхні лівого ліктьового суглоба, на задній поверхні правого ліктьового суглоба. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_7 належать до легких тілесних ушкоджень (п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України 17.01.1995р.), виникли від травматичної дії (удар, тертя) тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні чи групові особливості якого (яких) не відобразились у властивостях тілесних ушкоджень; давністю утворення відповідають терміну, вказаному в постанові про призначення експертизи - 03.09.2023 р.

- висновок експерта №338 від 15.09.2023, відповідно до якого кров підозрюваної ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогмаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО;

- висновок судово-психіатричного експерта №226 від 18.09.2023, відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлені психічні розлади у вигляді розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (F10.2).

- висновком експерта №337 від 18.09.2023, відповідно до якого кров від трупа ОСОБА_10 відноситься до групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО;

- висновок експерта №339 від 22.09.2023, відповідно до якого «Кров від трупа ОСОБА_10 відноситься до гррупи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО" (Див. "Висновок експерта № 337 від 18.09.2023 р.). «Кров підозрюваної гр-ки ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогмаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО" (Див. "Висновок експерта № 338 від 15.09.2023 р.). В плямах на чоловічій футболці (об`єкт № 1) та сукні (об`єкт №2), вилучених при ОМП, встановлено наявність крові людини групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В, і походження її від потерпілого ОСОБА_10 не виключається;

- висновок експерта №340 від 22.09.2023, відповідно до якого «Кров від трупа ОСОБА_10 відноситься до групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО" (Див. "Висновок експерта № 337 від 18.09.2023 р.). «Кров підозрюваної гр-ки ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогмаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО" (Див. "Висновок експерта № 338 від 15.09.2023 р.). В плямах на шматку синтетичної тканини (вирізка з подушки) (об`єкт № 1), вилученого при ОМП, встановлено наявність крові людини групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В, і походження її від потерпілого ОСОБА_10 не виключається;

- висновок експерта №221-224 від 25.09.2023, відповідно до якого характер ушкодження на надісланому фрагменті шкіри свідчить про те, що воно є колото-різаною раною, заподіяною колюче-ріжучим предметом, слідоутворююча частина якого була пласка (типа клинка ножа), мала вістря, один нерівномірно гостро заточений край (лезовий), та протилежний не заточений край обуховий), з П- подібним поперечним перетином, з чітко вираженими ребрами. Клинкове знаряддя діяло по відношенню до ділянки тіла надісланого фрагменту шкіри під гострим кутом (зліва-направо, дещо зверху-вниз). Краї клинка були звернені (по відношенню до досліджуваного фрагменту) - лезовий (заточений) праворуч: обуховий (П- подібний) край був зорієнтований ліворуч, наближено на 3 і 9" години по умовному циферблату годинника, відповідно. Виявлений додатковий надріз, що починається від правого гострого кута свідчить про можливість його утворення в момент витягання клинка в напрямку «1» години умовного циферблата годинника (по відношенню до надісланого фрагменту) з упором на лезовий край. При проведені кольорової хімічної реакції на залізо по краях, на стінках ушкодження блакитно-зеленого забарвлення, що характерне для наявності заліза та його сполук - не виявлено, реакція Перльса - негативна.

Зіставлення особливостей та розмірів ушкоджень на фрагменті шкіри від трупа ОСОБА_10 та пошкодження на футболці належній ОСОБА_10 з особливостями і розмірами експериментальних пошкоджень утворених на слідосприймаючих матеріалах - медичній клейонці - імітатору шкіри людини та у спинку надісланої футболки ліворуч ударами зазначеним клинком ножа, із різною глибиною занурення клинка і його орієнтацією, максимально наближених до маючих місце при заподіянні ушкоджень ОСОБА_10 - не виключає можливість, що вони могли бути заподіяні клинком представленого на експертизу ножа;

- висновок експерта №187 від 26.09.2023,

- висновок експерта №188 від 26.09.2023,

- висновок експерта №189 від 26.09.2023,

- висновок експерта №191 від 26.09.2023,

- висновок експерта №751 від 28.09.2023, відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 колото-різана рана правого плеча з ушкодженням плечової вени, яка утворилась від дії предмету, що має колюче- ріжучі властивості (можливо типу клинка ножа), належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння (п. 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995р.), виникла незадовго до настаю смерті, можливо, в строк вказаний у постанові про призначення експертизи - 03.09.23 р. Смерть ОСОБА_10 настала від колото-різаного поранення (рани) правого плеча з ушкодженням плечової вени, яке супроводжувалось зовнішньою кровотечою та ускладнилось гострою масивною крововтратою. Між смертю ОСОБА_10 і колото-різаними пораненнями (раною) правого плеча з ушкодженням плечовою вени є прямий причинний зв`язок. Також при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 були виявлені:

проникаюча колото-різана рана правої половини грудної клітки, належить до тяжких тілесних ушкоджень;

непроникаючі колото-різані рани (2) попереку справа, належить до легких тілесних ушкоджень.

Вказані в п.3 тілесні ушкодження виявлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 виникли від дії предмету (предметів), що має колюче-ріжучі властивості та в причинному зв`язку зі смертю не стоять. Характер та локалізація виявлених у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень свідчать про те, що йому було нанесено (не менш ніж 4) травматичних дій (ударів) колюче-ріжучим предметом в праву половину грудної клітки (1), нижня третина правого плеча (1), ділянка попереку справа (2) в напрямку справа наліво та дещо знизу до гори. По наявним судово-медичним даним неможливо встановити послідовність нанесення виявлених при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 колото-різаних ран не представляється можливим. Враховуючи характер та локалізацію виявлених при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 колото-різаних ран, можна висловитись про те, що нападник та постраждалий могли знаходитись у будь-якому положенні за умов доступності травмуючого предмету та травмованих ділянок тіла. Смерть ОСОБА_10 настала в короткий проміжок часу, який міг вимірюватись хвилинами, після спричинення йому колото-різаного поранення правого плеча з ушкодженням плечової вени. У вказаний проміжок часу ОСОБА_10 міг, до настання загрозливих для життя явищ, зумовлених наростанням крововтрати, здійснювати активні фізичні дії. Враховуючи вираженість трупних змін, що виявлені під час судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , можна висловитись про те, що смерть настала в термін 14-18 годин до часу експертизи трупа в морзі. Характер та множинність ушкоджень, виявлених на тілі ОСОБА_10 , виключають можливість їх утворення при однократному падінні з положення стоячи на площину. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 не виявлено тілесних ушкоджень, які за своєю локалізацією могли б бути характерними для «боротьби чи самозахисту». При судово-токсикологічній експертизі крові від трупа ОСОБА_10 виявлено етиловий спирт у концентрації 5,0 о/оо. Це може свідчити про те, що на момент настання смерті він був в тяжкому алкогольному сп`янінні;

-висновок експерта №197 від 02.10.2023;

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28 травня 2015 року у справі № 5-25кс15, якщо цілеспрямовано наносячи удари, особа не конкретизує у своїй свідомості, яку саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично спричинено ним потерпілому, то в цьому випадку така особа діє з невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого вона хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди. У таких випадках винувата особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно. Що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча він і не бажав цього настання і навіть свідомо не допускав його, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого.

Під час судового розгляду суд з урахуванням позиції сторони захисту щодо недоведеності наявності умислу у обвинуваченої на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, оскільки обвинуваченій раніше заподіювались тілесні ушкодження та було заподіяно тілесні ушкодження і той день ОСОБА_10 , проаналізував сукупність доказів та дав оцінку прийнявши до уваги, висновок експерта № 683 від 08.09.2023, відповідно до якого у обвинуваченої ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження, які належать до легких тілесних ушкоджень, згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України 17.01.1995р., та не призвели до тяжких наслідків її здоров`я.

Отримані тілесні ушкодження ОСОБА_7 , у вигляді синців в тім`яній ділянці, на задній поверхні грудної клітки справа, на задній поверхні правого плечового суглоба, в верхньому зовнішньому квадраті лівої грудної залози, на внутрішній поверхні правого плеча, на передній поверхні лівого плеча, на передній поверхні лівого передпліччя, на задній поверхні лівого передпліччя, на передній поверхні лівого стегна, садна - в поперековій ділянці справа, на передній поверхні правого колінного суглоба, на задній поверхні лівого ліктьового суглоба, на задній поверхні правого ліктьового суглоба належать до легких тілесних ушкоджень, спростовують твердження обвинуваченої та свідчать, що життю ОСОБА_7 не загрожувала реальна небезпека, яку можна було припинити лише завдавши удари ОСОБА_10 в життєво важливу частину тіла ножем.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що як встановлено у даному провадженні між нанесенням тілесних ушкоджень обвинуваченій та заподіянням обвинуваченою тілесних ушкоджень пройшов певний період часу, тілесні ушкодження покійному ОСОБА_10 обвинувачена наносила, сидячи поряд з ним чотири рази ножем.

При цьому з боку ОСОБА_10 дій спрямованих на заподіяння тілесних ушкоджень обвинуваченій не було, що встановлено зокрема з показів обвинуваченої.

Дії обвинуваченої ОСОБА_7 вказують на відсутність підстав для захисту від посягань з боку потерпілого, про які зазначає обвинувачена.

Судом першої інстанції враховано, що обвинувачена ОСОБА_7 нанесла удари потерпілому ОСОБА_10 саме в область життєво-важливих органів, сидячи на ліжку поруч із ОСОБА_10 та тримаючи в правій руці кухонний ніж, почергово завдала ним ОСОБА_10 чотири удари, чим спричинила тяжкі тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани правого плеча з ушкодженням плечової вени, проникаючої колото-різаної рани правої половини грудної клітки, непроникаючі колото-різані рани попереку справа, від яких ОСОБА_10 помер на місці події.

За таких обставин, суспільно-небезпечного посягання на життя та здоров`я з боку ОСОБА_10 , яке б могло викликати в обвинуваченої ОСОБА_7 стан, який вимагав заподіяння потерпілому ножових поранень не встановлено, що спростовує позицію захисту.

Посилання сторони захисту, що за інших обставин потерпілий ОСОБА_10 позбавив би життя обвинувачену чи завдав тяжких тілесних ушкоджень, не підтверджені жодним іншим доказом, та є особистим сприйняттям обвинуваченої обставин події, які об`єктивно не відповідали існуюючій загрозі.

Суд критично вірно оцінив показання ОСОБА_7 про відсутність наміру нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 та випадковість завдання їх, як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що суд дійшов вірного висновку щодо умислу обвинуваченої на заподіяння тілесних ушкоджень, пославшись на те, що поведінка обвинуваченої ОСОБА_7 до, під час та безпосередньо після вчинення злочину (обвинувачена, після нанесення тілесних ушкоджень, лягла спати, оскільки так сказав їй зробити ОСОБА_10 ), наслідки свідчать про наявність у неї умислу на спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

При цьому суд вірно зазначив, що враховуючи особу обвинуваченої ОСОБА_7 , а саме її вік, фізичні можливості, життєвий досвід, стан здоров`я, перебування у стані алкогольного сп`яніння середнього ступеню, тобто меншому аніж ОСОБА_10 , який на момент настання смерті був в тяжкому алкогольному сп`янінні та за встановлених обставин кримінального провадження, ОСОБА_7 могла адекватно чинити більш ефективний супротив діям ОСОБА_10 , могла після нанесення в цей день, з її слів, тілесних ушкоджень, вчинити спробу втекти, чи викликати допомогу, натомість обвинувачена нікому нічого не повідомляючи, продовжувала знаходитись в квартирі, а після нанесення тілесних ушкоджень, лягла спати.

Про те, що ОСОБА_7 усвідомлювала суспільно- небезпечний характер своїх дій та настання тяжких наслідків для життя та здоров`я потерпілого свідчить те, що вона завдала ОСОБА_10 один удар в праве плече, один - в праву половину грудної клітки та два - в поперек справа, від яких ОСОБА_10 помер на місці події, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 751 від 28.09.2023 року, згідно якої смерть ОСОБА_10 настала від колото-різаного поранення (рани) правого плеча ушкодженням плечової вени, яке супроводжувалось зовнішньою кровотечою та ускладнилось гострою масивною крововтратою. Між смертю ОСОБА_10 і колото-різаними пораненнями (раною) правого плеча з ушкодженням плечовою вени є прямий причинний зв`язок.

Кількість нанесених ударів та їх локалізація, спростовує покази обвинуваченої ОСОБА_7 , що вдарила чоловіка, щоб він її відпустив, нерозуміючи наслідки.

Проаналізувавши сукупність всіх обставин вчиненого діяння, поведінку винної, потерпілого, їхні взаємини, що передували події, з урахуванням правових позицій викладених у постанові Верховного Суду у справі №711/2233/18 від 11.05.2021 року, згідно яких у випадках, коли винний діє із невизначеним умислом він має відповідати за той результат, який фактично було заподіяно, суд вірно визнав ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Про спрямованість умислу ОСОБА_7 на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України вказують спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер, локалізація тілесних ушкоджень, заподіяних ОСОБА_7 , поведінка обвинуваченої після заподіяння тілесних ушкоджень, яка знаючи про стан потерпілого, потребу у наданні допомоги, лягла спати.

Під час судового розгляду встановлено, що обстановка та обставини події, динаміка їх розвитку і спосіб вчинення злочину обвинуваченою ОСОБА_7 , застосування нею особливо небезпечного знаряддя ножа, цілеспрямованість і локалізація нанесених ударів ОСОБА_10 , поведінка ОСОБА_7 під час і після вчинення злочину, свідчать про наявність у діях обвинуваченої всіх об`єктивних і суб`єктивних складових злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Перевіривши рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України належним чином обгрунтованими, умотивованими.

Підстави для закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК суд апеляційної інстанції не вбачає.

Рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, на думку апеляційного суду, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини ( «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series А, заява № 25, від 18.01.1978, пункт 161, та «Коробов проти України», заява № 39598/03, від 21.07.2011, пункт 65) в дотримання вимог ст. 370 КПК України є законним, належним чином вмотивованим та обгрунтованим.

На думку апеляційного суду визначене судом першої інстанції покарання є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_7 попередження вчинення нею інших кримінальних правопорушень.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При цьому суд апеляційної інстанції керується правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 756/4830/17-к, що визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції ,

постановив :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 18.02.2025 року щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст. 121 КК України залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду.

Згідно ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4