ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 636/2474/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/ 1430-1431 /25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: продовження запобіжного
заходу обвинуваченому
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_7 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме самих обвинувачених, належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши, у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційними скаргами захисника обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Чугуївського міськрайонного суду Харківської області від 13.05.2025 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою суду першої інстанції задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000075 від 27.03.2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», строком на шістдесят днів - до 11 липня 2025 року, включно, без визначення застави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції в частині продовження строку тримання під вартою, захисник обвинувачених - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою змінити запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави.

В обґрунтування своїх вимог, захисник посилається на відсутність в матеріалах справи доказів, яким обґрунтовується клопотання прокурора та залишення без уваги судом стійких соціальних зв`язків обвинувачених, постійного місця проживання.

Як зазначає захисник, ОСОБА_10 є батьком малолітнього сина ОСОБА_11 , 2014 р.н. та чоловіком ОСОБА_12 , якими опікується та про яких піклується. Крім того, він має місце проживання за адресою : АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності, має постійне місце роботи та позитивно характеризується за місцем роботи у м. Хотімля, де проживав раніше. Вказане, на думку захисника, свідчить про наявність обставин, передбачених п.п.4,5,6 ч.1 ст.178 КПК України, про що не зазначає прокурор у своєму клопотанні, а суд цього не врахував під час винесення оскаржуваного рішення.

На думку захисника, судом викривлено обставини справи, з метою штучного спотворення підстав для продовження строку запобіжних заходів відносно обвинувачених. Просить врахувати, що обвинувачені протягом тривалого часу, зокрема з початку досудового слідства, дотримувались належної процесуальної поведінки.

Також захисник зазначає, що судом не наводяться нові ризики та нові підстави, які обґрунтовують продовження застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не надано оцінки доводам захисника обвинувачених, пославшись на надання оцінки судом апеляційної інстанції, що вважає порушення прав сторони захисту та прав обвинувачених на ефективний правовий захист, а також Європейської конвенції з прав людини.

Крім того, зазначає, що гідно відповіді на адвокатський запит від 12.06.2024, на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ №236 від 29.08.2022, ОСОБА_8 зараховано до списку особового складу частини НОМЕР_1 для проходження військової служби. Також, згідно довідки №920 від 19.06.2024, ОСОБА_8 проходить військову службу під час проведення загальної мобілізації. За таких умов, з урахуванням вимог ч.1 ст.335 КПК України та позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеній в постанові від 23 квітня 2024 року по справі №335/4171/21, суд першої інстанції зобов`язаний зупинити провадження відносно ОСОБА_8 , а не продовжувати розгляд, до того ж, продовжуючи строк дії запобіжного заходу.

На підставі вищевикладеного, захисник просить задовольнити його вимоги та змінити обвинуваченим запобіжний захід на тримання під вартою, з правом винесення застави.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник підтримав доводи своїх апеляційних скарг та просив їх задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог захисника та вважав рішення законним та обґрунтованим.

В порядку підготовки до апеляційного розгляду, апеляційним судом було постановлено ухвалу про призначення розгляду апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в режимі відеоконференції та доручено представнику ДУ «Харківський слідчий ізолятор» забезпечити участь обвинуваченого

Беручи до уваги, що захисник не наполягав на участі обвинувачених в судовому засіданні, колегія суддів, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали суду за відсутності самих обвинувачених, інтереси яких, в даному судовому засіданні, представляє їх захисник ОСОБА_7 .

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, доводи захисника на підтримку вимог апеляційних скарг, думку прокурора щодо апеляційних вимог захисника, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Чугуївського міського суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за №0000075 від 27.03.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого п.п. 1,12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме у вчиненні умисного вбивства, тобто, протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

До обвинувачених ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 16.03.2023 застосовано, та в подальшому - ухвалами Чугуївського міського суду Харківської області від 12.07.2023, 25.08.2023, 02.10.2023, 20.11.2023, 15.01.2024, 13.03.2024, 08.04.2024, 03.06.2024, 11.07.2024, 04.09.2024, 28.10.2024, 18.12.2024, 27.01.2025 та 20.03.2025 - продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань (№27), який спливає 18.05.2025.

Прокурором 07.05.2025 до суду подано письмові клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , із посиланням на ті обставини, що на теперішній час повідомлена обвинуваченим підозра є обґрунтованою, крім того ризики, наведені в п.п.1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, а інші, більш м`які запобіжні заходи не дозволять забезпечити виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор посилався на тяжкість інкримінованого обвинуваченим злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за вчинення якого можливе покарання у вигляді реального позбавлення волі строком від 10 до 15 років, у зв`язку з чим, через тяжкість кримінального правопорушення, обвинувачені можуть переховуватись від органів досудового розслідування та суду, в тому числі, і на окупованій частині України. Крім того, як зазначав прокурор, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 особисто знайомі з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, можуть незаконно впливати на них та схиляти їх до зміни показань на свою користь, що може перешкоджати встановленню істини по справі, а сам факт отримання можливого покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк або довічне позбавлення волі, на думку прокурора, сам по собі є одним з ризиків, який може свідчити про неналежну процесуальну поведінку обвинувачених у майбутньому, що також свідчить про те, що обвинувачені можуть впливати на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні. Також обвинувачені можуть симулювати хвороби, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом перешкоджати кримінальному провадженню, задля перевірки якого, буде потрібен додатковий час, що призведе до затягування строків судового розгляду.

А тому вважав, що в даному випадку неможливе обрання більш м`якого запобіжного заходу відносно даних обвинувачених, оскільки ризики не зменшились та продовжують існувати.

Крім того, прокурор вважав неможливим застосування відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді застави, з огляду на вчинення ними кримінального правопорушення із застосуванням насильства, яке спричинило загибель людей.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно вказаних обвинувачених, суд першої інстанції вважав, що заявлені прокурором ризики є реальними та на теперішній час не зменшились і продовжують існувати, що на даний момент, на думку суду, виключає можливість зміни виду запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 на більш м`який.

Крім того, суд врахував, що підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися, стан здоров`я обвинувачених не перешкоджає їх утриманню у місці попереднього ув`язнення, а альтернативні запобіжні заходи не дозволять гарантувати їх належну поведінку, тому наявна необхідність у збереженні саме таких запобіжних заходів як тримання під вартою.

При цьому, суд врахував, що обраний відносно обвинувачених запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, на даний час не виходить за межі розумного строку. Застосований запобіжний захід відносно обвинувачених кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченим, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення від суду, тиску на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню у інший спосіб.

Суд вважав, що з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження та тієї обставини, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя людини, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, що об`єктивно переважає принцип поваги до особистої свободи.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про продовження існування ризиків, передбачених п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України та не знайшов підстав для зміни запобіжного заходу, продовживши обвинуваченим строк тримання під вартою. При цьому, вирішуючи питання про продовження раніше обраного запобіжного заходу, у відповідності до положень ч.4 ст. 183 КПК України, суд не вважав за доцільне встановлювати обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 розмір застави.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченими переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, колегія суддів бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останні, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення можуть вдатися до відповідних дій.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 злочину, свідчать про стійке неприйняття загальновизнаних у суспільстві правил поведінки та моральності та свідчать про їх підвищену суспільну небезпеку, у сукупності із тяжкістю можливого покарання, що спростовує доводи апеляційної скарги їх захисника про необґрунтованість та незаконність судового рішення та про необхідність визначити обвинуваченим розмір застави.

Враховуючи характер обставин вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення, а саме те, що вони обвинувачуються у вчиненні злочину, який відноситься до особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, вказане свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого та наявність у цьому кримінальному провадженні суспільного інтересу, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

При цьому, належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу, призведе до порушення розумних строків судового розгляду та буде слугувати перешкоджання кримінальному провадженню. Слід врахувати, що очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховування від суду. Зазначена обставина, на думку колегії суддів, на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченими переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, колегія суддів бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення можуть вдатися до відповідних дій. При цьому, слід урахувати, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, внаслідок чого, даний ризик є актуальним.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що на час проведення апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, що існував на час застосування стосовно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не втратив свою актуальність, а суспільний інтерес, внаслідок висунутого їм обвинувачення, об`єктивно переважає принцип поваги до особистої свободи.

Крім того, на думку колегії суддів, ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, також є актуальним, з огляду на процедуру отримання судом показань безпосередньо, що свідчить про існування цього ризику і на даному етапі кримінального провадження, беручи до уваги, що обвинувачені знайомі з потерпілими та свідками, у зв`язку з чим, можуть, шляхом залякування, незаконно впливати на них, змусивши змінити свої покази на їх користь, що свідчить на користь доводів обвинувачення з приводу продовження існування вказаного ризику, а також, в сукупності, створювати реальні підстави для перешкоджання вказаному кримінальному провадженню, що свідчить про існування ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України.

На час розгляду даного провадження, відсутні дані, які б свідчили про зменшення чи відсутність ризиків, наведених у клопотанні прокурора та встановлених у попередніх ухвалах суду про запобіжний захід обвинувачених, що стало б підставою для застосування обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Порядок розгляду судом клопотання про продовження запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З висновками суду щодо доведеності наявності ризиків, передбачених п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно даних обвинувачених, погоджується і колегія суддів.

Д оводи захисника обвинувачених з приводу відсутності доказів на підтвердження вказаних прокурором в клопотанні ризиків, спростовуються матеріалами кримінального провадження. У своєму клопотанні прокурором вказані доводи на підтвердження того, що ризики, які були наявні при обранні обвинуваченим запобіжного заходу, не зменшились.

Доводи захисника стосовно наявності у обвинувачених стійких соціальних зв`язків, постійного місця проживання та інші дані про особу обвинувачених були враховані слідчим суддею і самі по собі не спростовують висновків ухвали суду і не мінімізують вказаних в клопотанні ризиків, запобігти яким, в даному випадку, можливо лише при обранні саме цього виду запобіжного заходу. При цьому, не можуть бути самостійною підставою для зміни запобіжного заходу належна процесуальна поведінка обвинувачених, яка фактично забезпечуються саме мірою та обмеженнями запобіжного заходу.

Враховуючи, обставини справи та зміст пред`явленого обвинувачення, застосування відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді застави, з огляду на вчинення ними кримінального правопорушення із застосуванням насильства, яке спричинило загибель людей, є неможливим.

Разом з тим, в даному випадку, колегія суддів погоджується з доводами захисника обвинувачених щодо надто тривалого розгляду вказаного кримінального провадження, внаслідок чого, вважає за необхідне, звернути увагу суду першої інстанції на надто тривалий термін розгляду даної справи в суді, що може призвести до безпідставного затягування судового процесу та, як наслідок, суттєвого порушення процесуальних прав учасників на справедливий розгляд та вирішення справи у розумні строки і може свідчити про низький рівень організації судочинства суддею.

При цьому, слід врахувати, що сам по собі факт тривалого перебування обвинувачених під вартою не може бути єдиною підставою для зміни запобіжного заходу обвинуваченим, оскільки воно викликане саме наявністю відповідних ризиків

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, які прокурор обґрунтовував в суді першої інстанції та мотивує при апеляційному розгляді, необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання вказаних осіб під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються осіб обвинувачених та обставин кримінального провадження.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і відсутності підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника обвинувачених. Керуючись ч.6 ст.9, ст.ст.7, 176-206, 331,392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 422-1, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Чугуївського міськрайонного суду Харківської області від 13.05.2025 року про продовження щодо обвинувачених за п.п.1,12 ч.1 ст.115 КК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 11.07.2025 року, включно, без визначення застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинувачених, - залишити без задоволення.

Звернути увагу суду першої інстанції на надто тривалий термін розгляду даної справи в суді, що може призвести до безпідставного затягування судового процесу та, як наслідок, суттєвого порушення процесуальних прав учасників на справедливий розгляд та вирішення справи у розумні строки і може свідчити про низький рівень організації судочинства суддею.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3