печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника власника майна ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора третього відділу управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення в обласних прокуратурах Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000046 від 29.01.2021,

ВСТАНОВИВ:

06.05.2025 прокурор третього відділу управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення в обласних прокуратурах Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: мобільний телефон марки та моделі «iphone Apple 11 Pro Max», сірого кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , мобільний телефон марки та моделі «Huawei P smart+ INE-LX-1», imei1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 , трудову книжку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_5 .

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000046 від 29.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 120, ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що у вересні 2016 року невстановлені особи з числа працівників ПАТ «ДІАМАНТБАНК» шахрайським способом заволоділи коштами та цінностями, що належали ОСОБА_6 , які знаходилися в індивідуальних банківських сейфах, заподіявши останньому матеріальної шкоди.

Під час проведення досудового розслідування установлено, що починаючи з 2003 року ОСОБА_7 являється клієнтом ПАТ «ДІАМАНТБАНК», у 2005 року орендував у Центральній Дирекції ПАТ «ДІАМАНТБАНК» в місті Києві сейфи для зберігання цінностей і документів НОМЕР_6 та НОМЕР_7, в яких зберігав власні кошти, цінності та документи (приблизно 1 млн. 300 тисяч доларів та інші дорогоцінні метали).

В подальшому, в лютому 2012 року в центральному офісі банку відбулися обшуки за участю СБУ, Генпрокуратури. Після даних обшуків зі слів ОСОБА_7 за порадою топ-менеджерів ним були орендовані дві ячейки, котрі оформлені 03.09.2014 на працівника служби безпеки банку ОСОБА_5 . Разом з цим, фактичний доступ до сейфів НОМЕР_8 та НОМЕР_9 мав лише ОСОБА_6 , що підтверджується наявністю у нього ключів від зазначених сховищ.

19.04.2016 його було обрано членом Спостережної ради банку. У вересні 2016 року ОСОБА_6 перемістив кошти, цінності та документи, що зберігалися у вказаних сейфах до інших індивідуальних банківських сейфів НОМЕР_8 та НОМЕР_9, договори оренди яких були формально укладені 03.09.2014 між банком та працівником служби охорони банку ОСОБА_5 .

20.08.2016 ОСОБА_7 як член наглядової ради надав службову записку голові наглядової ради ОСОБА_8 про проблематику роботи банку та інші ризики.

Відповідно до записки ОСОБА_6 13.09.2016 до нього зателефонував ОСОБА_9 , котрий в 2016 році обіймав посаду першого заступника голови правління банку та повідомив останньому що в нього виникнуть проблеми якщо він не забере службову записку.

Далі, невідомі особи, діючи за попередньою змовою зі службовими особами ПАТ «ДІАМАНТБАНК», маючи намір на заволодіння майном ОСОБА_6 заволоділи коштами, цінностями та документами, що зберігалися в індивідуальних банківських сейфах НОМЕР_8 та НОМЕР_9 наступним чином: 13.09.2016 ОСОБА_5 до Центральної Дирекції банку було подано заява про заміну замків від індивідуальних сейфів у зв`язку із втратою ключів від них. Після цього, наказом голови правління ПАТ «ДІАМАНТБАНК» ОСОБА_10 від 13.09.2016 № 388 створено комісію, якій доручено скласти Акт про відкриття індивідуальних сейфів в присутності клієнта.

На підставі зазначеного розпорядчого документа, у присутності ОСОБА_5 було проведено дії щодо відкриття індивідуальних банківських сейфів НОМЕР_8 та НОМЕР_9, в яких було виявлено кошти в загальній сумі 303000 Євро та 828400 доларів США, годинники, а також коштовності, що підтверджували їх належність ОСОБА_11 (дружині ОСОБА_6 ). Крім цього було виявлено оригінали різноманітних банківських документів (договорів, угод, рахунків та квитанцій), в кожному з яких фігурувало прізвище ОСОБА_11 або ж самого ОСОБА_6 .

За таких обставин, установити дійсного власника коштів, цінностей та документів, що зберігалися у сейфах НОМЕР_8 та НОМЕР_9 не складало жодних труднощів.

Натомість ОСОБА_5 , діючи спільно з невстановленими на даний час особами, 13.09.2016 подав заяву на ім`я голови правління банку ОСОБА_10 про те, що під час огляду вмісту сейфів ним були виявлені документи та кошти, походження яких він не пам`ятає, у зв`язку з чим він просив до з`ясування обставин прийняти дані кошти та цінності на відповідальне зберігання.

В подальшому голова правління ОСОБА_9 видав розпорядження про передачу цінностей ОСОБА_12 , виявлених в сейфах, для зберігання - віце президенту з персональних даних ОСОБА_13 , котрий станом на 2017 рік перебував на посаді віце-президента з персональних фінансів Діамантбанк. Далі рух грошових коштів та цінностей не встановлений.

З червня 2017 банк, у зв`язку з банкрутством, передається в управління Національного банку України, призначається ліквідаційний голова -

ОСОБА_14 2019 році ОСОБА_6 , біля місця мешкання підкинули деякі його особисті документи, котрі знаходилися в ячейках.

В подальшому, ОСОБА_6 , перебуваючи у складному психологічному стані 29.01.2021 покінчив життя самогубством.

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в результаті ужалення бджіл.

30.04.2025 в період часу з 07:10 год. до 8:37 год. на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки та моделі «iphone Apple 11 Pro Max», сірого кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , мобільний телефон марки та моделі «Huawei P smart+ INE-LX-1», imei1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 , трудову книжку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_5 .

30.04.2025 слідчим було винесено постанову про визнання речовим доказом майно вилучене в ході проведення обшуку мобільний телефон марки та моделі «iphone Apple 11 Pro Max», сірого кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , мобільний телефон марки та моделі «Huawei P smart+ INE-LX-1», imei1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 , трудову книжку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_5 .

Так, є підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, виникла необхідність у накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів.

Прокурор подав до суду заяву про розгляд вказаного клопотання у відсутність сторони обвинувачення, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник власника майна в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання з підстав необґрунтованості та безпідставності.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились.

Вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши позицію сторони захисту, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Під час судового розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000046 від 29.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 120, ч. 4 ст. 190 КК України.

30.04.2025 в період часу з 07:10 год. до 8:37 год. на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки та моделі «iphone Apple 11 Pro Max», сірого кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , мобільний телефон марки та моделі «Huawei P smart+ INE-LX-1», imei1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 , трудову книжку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_5 .

При цьому, як встановлено під час судового розгляду та вказана обставина підтверджується протоколом обшуку від 30.04.2025, на виконання ухвали слідчого судді ОСОБА_15 добровільно надала слідчому мобільні телефони, розблокувавши їх з метою проведення огляду та копіювання інформації, проте без зазначення будь-яких причин, які б унеможливлювали проведення огляду вказаних телефонів та копіювання інформації, слідчим було прийнято рішення про вилучення мобільних телефонів.

В подальшому 30.04.2025 вищезазначені речі постановою слідчого визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000046 від 29.01.2021.

Як зазначено у вказаній постанові орган досудового розслідування мав достатні підстави вважати, що мобільні телефони та трудова книжка містять відомості що стосуються цього кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

При цьому, як було встановлено слідчим суддею, власник вказаних у клопотанні речей ОСОБА_15 не обмежувала доступ до мобільних телефонів та фактично добровільно видала їх слідчому.

Зважаючи на відсутність в національному законодавстві гарантій, які б практично могли бути реалізовані в частині щодо огляду і вилучення з мобільних телефонів лише тієї інформації, яка стосується кримінального провадження, підстави для накладення арешту на майно ОСОБА_15 відсутні.

Крім того, належних та допустимих доказів, що вилучена трудова книжка ОСОБА_5 відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, слідчому судді не надано.

Враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, слідчим суддею не встановлено підстав для задоволення клопотання прокурора.

Керуючись ст.ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора третього відділу управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення в обласних прокуратурах Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000046 від 29.01.2021 - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1