Справа № 196/195/25
№ провадження 1-кп/196/36/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року с-ще Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

особи, щодо якої розглядається питання про застосування примусових заходів

медичного характеру, - ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Могилівської

сільської ради Дніпропетровської області - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Царичанка клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 14 лютого 2025 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Могилів Царичанського району Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, не військовозобов`язаного, який не працює, інваліда ІІ групи, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

? ? ? ? ? ОСОБА_5 , будучи особою, раніше неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. ст. 173-2 ч.1 та 173-2 ч.2 КУпАП, діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, ст. 29 Конституції України, згідно якої кожна людина має право на особисту недоторканість, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до свого батька, з яким проживає в одному домоволодінні, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілого.

Так, 16 лютого 2024 року, о 12 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою мешкання: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру у відношенні свого батька ОСОБА_4 , а саме: висловлювався на адресу останнього нецензурною лайкою та образливими словами, внаслідок чого було викликано працівників поліції, які склали відносно ОСОБА_5 протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

20 лютого 2024 року, о 11 год. 50 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою мешкання: АДРЕСА_1 , вчинив відносно свого батька ОСОБА_4 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: висловлювався на адресу останнього нецензурною лайкою та образливими словами, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого було викликано працівників поліції, які склали відносно ОСОБА_5 протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Також, 20 лютого 2024 року, о 11 год. 50 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою мешкання, а саме: АДРЕСА_1 , порушив вимоги термінового заборонного припису АА №358340 від 16.02.2024, а саме заборону на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи і заборону у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, чим порушив п.п.16 п.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», внаслідок чого було викликано працівників поліції, які склали відносно ОСОБА_5 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

13 березня 2024 року постановою Царичанського районного суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 173-2 ч. 1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Крім того, 27 липня 2024 року, о 07 год. 30 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою мешкання, а саме: АДРЕСА_1 , вчинив відносно свого батька ОСОБА_4 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: висловлювався на адресу останнього нецензурною лайкою та образливими словами, внаслідок чого було викликано працівників поліції, які склали відносно ОСОБА_5 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

08 серпня 2024 року постановою Царичанського районного суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

У подальшому, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за неодноразове вчинення домашнього насильства, маючи прямий умисел на вчинення домашнього насильства ОСОБА_5 систематично продовжив вчиняти психологічне насильство щодо свого батька ОСОБА_4

12 лютого 2025 року, близько 15 год. 00 хв., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , повторно вчинив відносно свого батька ОСОБА_4 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: висловлювалася в його бік нецензурною лайкою та образливими словами, внаслідок чого було викликано працівників поліції, яким ОСОБА_4 написав заяву з даного приводу.

Відповідно до висновку судової психологічної експертизи № 21/02 від 20.02.2025, наслідки перенесених подій призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Аналіз результатів дослідження матеріалів, наданих на експертизу, бесіди та результатів психологічного тестування дає підстави зробити висновки, шо досліджуванні ситуації підекспертним сприймаються як психотравмувальні, що відповідає його індивідуально-психологічним особливостям. Ситуації, що досліджується у кримінальному провадженні призвели до змін у індивідуально психологічних особливостях, спричинили суттєвий негативний вплив на емоційний стан, що відноситься до основних складових структури особистості ОСОБА_4 : зумовили порушення в основних сферах життєдіяльності підекспертного (негативний вплив на сімейну сферу, зміни звичного життєвого укладу) що унеможливило його повноцінне соціальне функціонування як особистості. Констатуються суттєвий психотравмувальний вплив ситуації, значний ступінь ураження особливості.

Відповідно до результатів дослідження, ситуації, що досліджуються у кримінальному провадженні є психотравмувальними для ОСОБА_4 . Дії з боку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по відношенню до ОСОБА_4 містять ознаки психологічного насильства.

Потерпілому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинені психологічні (моральні) страждання.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та вважає, що останній вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України.

ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні просив клопотання задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Могилівської сільської ради Дніпропетровської області - ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримала клопотання прокурора.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання прокурора та просив його задовольнити.

Вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст.126-1 КК України, підтверджується такими доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який у судовому засіданні пояснив, що його син ОСОБА_5 неодноразово приходив до нього додому та погрожував фізичною розправою, нецензурно ображав, від таких дій стан його здоров`я погіршився. Повністю підтвердив обставини подій, зазначені у клопотанні слідчого;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.02.2025 р., згідно якого ОСОБА_4 прохав притягнути до відповідальності свого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який 12 лютого 2025 року, близько 15 год. 00 хв., за адресою: вул. Лісна, 9 с.Могилів вчинив домашнє насильство, а саме: погрожував йому фізичною розправою та висловлювалася на його адресу нецензурною лайкою (а.с. 8 матеріалів кримінального провадження №0000026 / далі м.к.п./);

- висновком експерта №21/02 від 20 лютого 2025 року за результатами проведення психологічної експертизи потерпілого ОСОБА_4 , відповідно до якого наслідки перенесених подій призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Аналіз результатів дослідження матеріалів, наданих на експертизу, бесіди та результатів психологічного тестування дає підстави зробити висновки, шо досліджуванні ситуації підекспертним сприймаються як психотравмувальні, що відповідає його індивідуально-психологічним особливостям. Ситуації, що досліджується у кримінальному провадженні призвели до змін у індивідуально психологічних особливостях, спричинили суттєвий негативний вплив на емоційний стан, що відносяться до основних складових структури особистості ОСОБА_4 : зумовили порушення в основних сферах життєдіяльності підекспертного (негативний вплив на сімейну сферу, зміни звичного життєвого укладу) що унеможливило його повноцінне соціальне функціонування як особистості. Констатуються суттєвий психотравмувальний вплив ситуації, значний ступінь ураження особливості.

Відповідно до результатів дослідження, ситуації, що досліджуються у кримінальному провадженні є психотравмувальними для ОСОБА_4 . Дії з боку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по відношенню до ОСОБА_4 містять ознаки психологічного насильства, виходячи з наданих на дослідження матеріалів та результатів психологічного дослідження.

ОСОБА_4 завдані інтенсивні та негативні за своїми проявами психологічні (моральні) страждання (а.с. 32-38 м.к.п.);

- постановою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 13.03.2024 р. у справі №196/271/24, згідно якої ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 173-2 ч.1 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень. Постановою суду встановлено, що:

16 лютого 2024 року о 12 год. 00 хв., в АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно свого батька ОСОБА_4 , а саме: висловлювався на його адресу нецензурною лайкою та образливими словами, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода його психологічному здоров`ю, чим порушив п.п.14 п.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»;

20 лютого 2024 року о 11 год. 50 хв., в АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно свого батька ОСОБА_4 , а саме: висловлювався на його адресу нецензурною лайкою та образливими словами, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода його психологічному здоров`ю, чим порушив п.п.14 п.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»;

20 лютого 2024 року о 11 год. 50 хв., в АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 порушив терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 358340 від 16.02.2024 року, а саме заборону на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи і заборону у будь-який спосіб контактувати з постраждалим ОСОБА_4 , чим порушив п.п.16 п. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (а.с. 76 м.к.п.);

- постановою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 08.08.2024 р. у справі №196/1022/24, згідно якої ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.2 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення: штраф у розмірі 340 (триста сорок) гривень. Постановою суду встановлено, що ОСОБА_5 27 липня 2024 року о 07.30 год., в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру у відношенні свого батька ОСОБА_4 , а саме висловлювався на його адресу нецензурною лайкою та образливими словами, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю постраждалої особи, чим порушив п.п.14 п.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Порушення вчинено повторно протягом року (а.с. 77 м.к.п.);

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 86-к від 24.02.2025 р.Дніпровської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України, ОСОБА_5 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв і в теперішній час виявляє психічний розлад у формі шизофренії параноїдної. Зазначений психічний розлад позбавляв іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом іспитований у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом, відповідно до ст. 92 КК України, потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку (а.с. 110-113 м.к.п.).

Оцінивши досліджені судом докази, суд вважає, що ОСОБА_8 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст.126-1 КК України, - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, та погіршення якості життя потерпілої особи.

Згідно ч.1 ст.92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

?Згідно з п.1 ч.1 ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно-небезпечні діяння.

За змістом ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Положеннями ст. 94 КК України передбачено, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру, зокрема, надання амбулаторної допомоги в примусовому порядку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно- небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно-небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно-небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які. Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Судом встановлено, що суспільно-небезпечне діяння вчинено ОСОБА_5 у стані неосудності, який за своїм психічним станом не міг та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Отже, враховуючи обставини та тяжкість вчиненого ОСОБА_5 суспільно- небезпечного діяння, а також характер та тяжкість його захворювання, з урахуванням ступеня його небезпечності суд доходить висновку, що до ОСОБА_5 необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Витрати, які понесені при проведенні по справі судової психологічної експертизи №21/02 від 20.02.2025 р. у сумі 2500,00 грн., слід віднести за рахунок держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

? ? ? ? ?

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 92, 93, 94 КК України, ст.ст. 100, 292, 503, 512, 513 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

? ? ? ? ? Клопотання про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000026 від 14 лютого 2025 року - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст.126-1 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Речовий доказ - дисковий накопичувач DVD-R 4.7 GB з відеозаписом проведення допиту потерпілого ОСОБА_4 від 15.02.2025 р., який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Царичанський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 29.05.2025 р.

Суддя ОСОБА_1