Справа № 496/736/25
Провадження № 1-кп/496/504/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю: секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника та особи, яка заявила клопотання про взяття особи на особисту поруку - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001196 від 24.09.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження № 0001196 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

До суду надійшло клопотання прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , в якому одночасно із продовженням застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просить визначити заставу у 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 757 000 грн.

Клопотання прокурор обґрунтовує тим, що 31.01.2025 року ОСОБА_4 , відносно якого також розглядається обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001198 від 07.09.2023 року за ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України Овідіопольським районним судом Одеської області, пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

11.10.2024 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси щодо ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04.12.2024 року включно, із визначенням розміру застави у сумі 908 400 грн.

В подальшому, ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.12.2024 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 31.01.2025 року включно, із визначенням розміру застави у сумі 832 700 грн. 27.01.2025 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11.02.2025 року включно, із визначенням розміру застави у сумі 757 000 грн. 07.02.2025 року ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07.04.2025 року включно, із визначенням розміру застави у сумі 757 000 грн., також дію запобіжного заходу продовжено із залишенням раніше визначеної суми застави і ухвалою Біляївського районного суду Одеської області 28.03.2025 року до 26.05.2025 року, однак судове провадження не закінчено.

Прокурор зазначає, що ризики, передбачені п.п.1,3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, не зменшилися, не зникли, а тому строк дії запобіжного заходу необхідно продовжити, просить визначити розмір застави у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 757 000 грн, посилаючись на п.3 ч.5 ст. 182 КПК України.

Також до суду надійшла заява про взяття на особисту поруку від ОСОБА_6 , майора Збройних Сил України, начальника групи безпеки військової служби ВЧ НОМЕР_1 , в якій він зазначає, що просить обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистої поруки, визначивши його поручителем.

В обґрунтування заяви вказує, що йому, як заявнику, відомо про те, що ОСОБА_4 є обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України. Він розуміє суть висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, водночас він розуміє, що склад злочину, передбачений ч.3 ст. 332 КК України, відсутній у даному випадку. Він особисто знає ОСОБА_4 , який є особою з міцними соціальними зв`язками та наразі має щире бажання виконувати громадянський обов`язок із захисту незалежності та суверенітету України в умовах воєнного стану. Він був би (і буде) корисний в умовах виконання завдань несення військової служби в небойових умовах, тобто в межах території доступності відвідування Біляївського районного суду Одеської області, але на користь Держави в сьогоднішніх умовах, та для посилення захисту всіх нас, зокрема і працівників суду та прокуратури.

Може характеризувати ОСОБА_4 як добру людину, яка завжди і всіляко турбується про свою матір, опікується її життєвими потребами. Відсутність у ОСОБА_4 батька зіграла свою негативну роль у його вихованні та створила певні проблеми з особистіснім розвитком цієї особи, водночас як людина, ОСОБА_4 не здатен нанести шкоди здоров`ю чи життю людини.

Існуючі у ОСОБА_4 недоліки виховання можна виправити за рахунок зміни оточення. Так, несення служби та допомога Збройним Силам України, його родинне коло, та усвідомлення ним негативних наслідків помилкових вчинків, можуть дозволити на практиці покращити виховання ОСОБА_4 , тоді як його подальше утримання в СІЗО під вартою позбавлене сенсу та навпаки негативно впливає як на ОСОБА_4 , так і на стан / положення його родини (його сім`ї).

Він переконаний, що ОСОБА_4 не має на меті жодним чином ухилятися чи переховуватися від суду, перешкоджати встановленню істини у даному кримінальному провадженні або провадити, тим більше, будь-яку іншу злочинну діяльність, про що він готовий особисто поручитись. Він не бачить ознак, за яких він міг би хвилюватися, гарантуючи про це суду, роблячи відповідну заяву. Водночас зазначає, що йому роз`яснені та зрозумілі всі положення статті 180 КПК України. Крім того, розуміє, що у разі невиконання взятих на себе зобов`язань на нього буде накладено грошове стягнення у розмірі від 10 (десяти) до 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тому, звертаючись до суду, він бере на себе зобов`язання як поручитель обвинуваченого ОСОБА_4 , за виконання ним визначених судом процесуальних обов`язків та, у разі необхідності, зобов`язується доставити ОСОБА_4 до суду на першу ж вимогу.

Крім цього, до суду подано ще одну заяву про взяття на особисту поруку від ОСОБА_5 , депутата Одеської міської ради, в якій він зазначає, що просить обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистої поруки, визначивши його поручителем. В обґрунтування заяви зазначив аналогічні, як у вищевказаній заяві від ОСОБА_6 підстави та доводи.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні клопотання підтримала, просила продовжити строк тримання під вартою, при цьому залишити попередньо визначену заставу в розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 грн. в задоволенні заяв про взяття обвинуваченого на особисту поруку просила відмовити.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, звернув увагу суду щодо необґрунтованості зазначених стороною обвинувачення ризиків, розумності строків розгляду провадження, необхідності заміни запобіжного заходу з найсуворішого на цілодобовий домашній арешт із одягненням електронного браслету, непомірності визначеної суми застави, просив зменшити розмір застави до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, щоб сім`я його підзахисного могла передати в іпотеку єдиний належний будинок, щоб внести заставу. Звернув особливу увагу, що розмір застави судом при розгляді поданих стороною обвинувачення клопотань не зменшується, порушуються права обвинуваченого. Також зазначив, що у обвинуваченого наявні міцні соціальні зв`язки і в разі порушення ним зобов`язань йому буде що втрачати. Стосовно заяв про взяття обвинуваченого на особисту поруку просив задовольнити. Відзначив, що ОСОБА_6 був присутній в попередньому засіданні, бажав підтримати свою заяву, але оскільки судом було надано час сторонам для ознайомлення та підготовки з наданими клопотаннями і тому він через зайнятість наразі не присутній, однак всі підстави і його позиція викладена в його заяві, яку він підтримує.

Захисник ОСОБА_7 в підготовче судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про слухання справи, раніше нею подані клопотання про зміну запобіжного заходу стосовно обвинуваченого або зменшення розміру застави, письмові заперечення на клопотання прокурора, клопотання в якому вона зазначає, що перебуває у відрядженні.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні, погодився на розгляд справи лише за участі одного захисника - адвоката ОСОБА_5 , підтримав його позицію просив задовольнити заяви про взяття на поруку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання, заяви про взяття на поруку від ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , який одночасно є і захисником обвинуваченого, по даному кримінальному провадженню, суд приходить до наступного висновку.

Згідно копії посвідчення офіцера НОМЕР_2 ОСОБА_6 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України.

Відповідно до копії посвідчення № 5, ОСОБА_5 є депутатом Одеської міської ради VIIІ скликання (посвідчення дійсне на період VІІІ скликання).

Вимогами ст. 180 КПК України визначено, що особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Таким чином, особиста порука належить до запобіжних заходів, які поєднані із психологічним впливом на поведінку обвинуваченого, що ґрунтується на моральній відповідальності цієї особи перед тими особами, які за нього поручилися.

Крім того, однією з умов обрання такого запобіжного заходу є впевненість суду в тому, що поручитель дійсно може впливати на поведінку обвинуваченого та забезпечити його доставлення до суду на першу про те вимогу. При цьому важливою передумовою ефективної дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки є почуття довіри і поваги обвинуваченого до поручителя. Такі взаємовідносини гарантують, з одного боку, прагнення самої особи до дотримання цього запобіжного заходу, а з другого - забезпечують можливість реального впливу поручителів на її поведінку.

Аналізуючи зазначені вимоги чинного кримінального процесуального законодавства та дослідженні документи, заяви ОСОБА_6 та пояснення, надані ОСОБА_5 , які виявили бажання бути поручителями обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вказані особи дійсно заслуговують на особливу довіру, оскільки відсутні сумніви у їх позитивній характеристиці та авторитети, з огляду на займані посади.

Однак, не може залишатися поза увагою суду, що Указом Президента України № 64/2022 на території України починаючи з 24.02.2022 року введено воєнний стан.

Відповідно до п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 року № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», зазначено, що оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, суд керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас, як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

Таким чином, у зв`язку з тим, що на даний час в Україні введено воєнний стан у обвинуваченого збільшується можливість для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином виконувати органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, що, в свою чергу, погіршує можливість здійснення контролю за поведінкою обвинувачених.

Разом з тим, через введений на даний час воєнний стан в Україні та надмірну зайнятість ОСОБА_6 у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків, не гарантується реальний вплив на поведінку обвинуваченого, та значно ускладнить його контроль за повним та своєчасним виконанням обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків і, як наслідок, не виключає наявних ризиків, зокрема ризику продовження чи повторення протиправної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, а також підвищену суспільну небезпеку інкримінованого обвинуваченому злочину, враховуючи, що Овідіопольським районним судом Одеської області також не визнано особою невинуватою в інкримінованих йому злочинах, суд не знаходить підстав для задоволення заяв про взяття обвинуваченого ОСОБА_4 на поруки.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.219 Рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі «Єчюс проти Литви»).

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що тяжкість покарання, якому може бути підданий обвинувачений, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер, потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь-які зв`язки з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Згідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11.10.2024 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 до 04.12.2024 року включно, із визначенням розміру застави у сумі 908 400 грн. В подальшому, ОСОБА_4 на підстави ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.12.2024 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 31.01.2025 року включно, із визначенням розміру застави у сумі 832 700 грн. 27.01.2025 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11.02.2025 року включно, із визначенням розміру застави у сумі 757 000 грн. 07.02.2025 року вже після надходження обвинувального акту до Біляївського районного суду Одеської області ухвалою головуючого судді по кримінальному провадженню ОСОБА_1 . ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07.04.2025 року включно, із визначенням розміру застави у сумі 757 000 грн. Також вказаний запобіжний захід продовжений до 26.05.2025 року ухвалою того ж головуючого від 28.03.2025 року.

При обранні та продовженні запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчими суддями, головуючим суддею, було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися і не зникли.

У відповідності до ст. 199 КПК України строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути продовжений, якщо наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

ОСОБА_4 раніше не судимий, не одружений, не має дітей, не має офіційного місця роботи, зареєстрований у будинку матері, відомості про міцні соціальні зв`язки обвинуваченого суду не надані, разом з цим, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна.

Суд вважає, що підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу. Такими підставами, наприклад, може бути суттєва зміна обставин, що їх було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, а саме змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинуваченого, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення.

Водночас, суд вважає, що захисником не доведено про існування виключних обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу на більш м`який, а саме у вигляді особистої поруки, та не доведено даних зменшення передбачених ч.1 ст. 177 КПК України ризиків.

Доводи захисника про тривалість тримання обвинуваченого під вартою, позитивні характеристики обвинуваченого, наявність у нього постійного місця проживання разом з матір`ю, сталість його соціальних зв`язків, сімейну ситуацію, вже неодноразово перевірялись судом під час розгляду клопотань про продовження або зміну запобіжного заходу, та не свідчать про відсутність або зменшення встановлених на етапі досудового розслідування та судом ризиків, а тому не є достатніми підставами для зміни запобіжного заходу.

Безумовно, тривалість перебування обвинуваченого під вартою з жовтня 2024 року є обставиною, яка враховується судом, але вона обумовлена тяжкістю висунуто обвинувачення, тривалістю та складністю кримінального провадження, необхідністю детального дослідження доказів, їх вагомістю та, в даному випадку, переважає над приватним правом особи на особисту свободу.

Вказані обставини свідчать про наявність ризику переховування від суду. Відомості про те, що зазначений ризик зменшився чи зник, відсутні.

Що стосується ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, цей ризик також знайшов своє підтвердження у підготовчому судовому засіданні, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, матиме можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, з метою недопущення надання ними викривальних показів.

Під час оцінки ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, цей ризик також знайшов своє підтвердження у підготовчому судовому засіданні, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу, а також не виконання обов`язків шляхом неявки в суд.

Що стосується ризику вчинення іншого кримінального правопорушення і продовження його вчинення, суд вважає, що він також знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки Овідіопольським районним судом Одеської області наразі розглядається кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, остаточне рішення не винесено, тому цей ризик знайшов своє підтвердження.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні обставини, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою і приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора і продовження строку запобіжного заходу на 60 днів, з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Окрім продовження строку тримання під вартою, прокурор просить визначити розмір застави у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 грн, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Щодо позиції сторони захисту про можливість зменшення судом розміру застави з 250 прожиткових мінімумів на 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, суд виходить з наступного.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті (ч. 3 ст. 183 КПК України).

У відповідності до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно абз.2 ч.5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є тяжким. У клопотанні прокурор просить визначити заставу 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 757 000 грн.

З матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення з корисливих мотивів, поєднаного з отриманням грошових коштів в сумі 7000 доларів США.

Крім того, на даний час Овідіопольським районним судом Одеської області розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у збуті наркотичних засобів та вогнепальної зброї, а також набоїв до неї, з корисливих мотивів. Вказані речі є речами, які вилучено з вільного цивільного обороту, тобто речі, які не можуть переходити у приватну власність фізичних та юридичних осіб, (перелік відповідно до додатку № 1 Постанови ВР України «Про право власності на окремі види майна»), а тому вартість цього майна є достатньо високою з огляду на заборону вільного обігу.

Отже, наведене створює обґрунтовану сукупність ризиків та підозр вважати, що ОСОБА_4 міг систематично отримувати прибутки від вчинення кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачується, наявність яких ним приховується, а отже граничний розмір застави, визначений КПК України для тяжких злочинів, не здатен забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

За таких обставин, вбачаються виключні випадки та підстави для визначення розміру застави, який перевищує розміри визначені КПК України для тяжких та особливо тяжких злочинів.

Враховую вище зазначені ризики, які були встановлені раніше під час досудового розслідування та які на час підготовчого судового розгляду не зменшились, продовжують існувати, наявні достатні підстави вважати, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, зокрема, для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, щодо обвинуваченого необхідно продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Суд вважає, що розмір застави має бути визначений в межах, передбачених абз.2 ч.5 ст. 182 КПК України - 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 757 000 грн.

Вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Доводи про неможливість внесення застави не заслуговують на увагу, оскільки розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Водночас, внесення застави є правом, а не обов`язком обвинуваченого. Належних доказів необхідності зменшення обвинуваченому розміру застави не наведено та в ході перегляду не здобуто.

Також судом взято до уваги неодноразове оскарження захистом рішень суду стосовно продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в апеляційній інстанції та її рішень стосовно відсутності підстав в задоволенні скарг захисту на рішення суду стосовно продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, доводи захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про наявність підстав для зміни запобіжного заходу із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Даних про наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме - цілодобового домашнього арешту та/або взяття на поруку, як того просила сторона захисту, виходячи з характеру пред`явленого обвинувачення, даних про особу обвинуваченого, а також, з метою запобігання перешкоджати встановлення істини по справі, судом не встановлено.

При цьому, суд дійшов висновку, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 іншого, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не може забезпечити його належної процесуальної поведінки, тобто є необхідним у цій конкретній справі.

Суд виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , має високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Керуючись ст.ст. 23, 177, 178, 180, 182, 183, 194, 197, 331, 371, 372, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання майора ЗС України начальника групи безпеки військової служби В/ч НОМЕР_1 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді особистої поруки - відмовити.

У задоволенні клопотання депутата Одеської міської ради VIII скликання адвоката ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді особистої поруки - відмовити.

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001196 від 24.09.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто з 23.05.2025 року до 21.07.2025 року включно, в Державній установі «Одеській слідчий ізолятор» із визначеним ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.01.2025 року розміром застави - 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 757 000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) гривень.

За умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід негайно звільнити з - під варти.

Роз`яснити обвинуваченому, що сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області.

У разі внесення вказаної застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 21.07.2025 року включно наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися цілодобово з місця проживання без дозволу прокурора, суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- заборонити спілкуватися з свідками та іншими учасниками кримінального провадження;

- носити електронний браслет.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч.8, ч.10, ч.11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст. 194 КПК України. Застава внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захисникам та направити уповноваженій службовій особі: начальнику Державної установи «Одеській слідчий ізолятор».

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 28.05.2025 року о 17:30 год.

Суддя: ОСОБА_1