Справа №:754/3873/25
Провадження №: 1-кп/755/929/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" серпня 2025 р. місто Київ

Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду міста Києва, клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003027 від 29 листопада 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 289, частиною четвертою статті 186 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 289, частиною четвертою статті 186 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 289, частиною четвертою статті 186 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 289, частиною четвертою статті 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисників адвокатів ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

в провадженні Дніпровського районного суду міста Києва (головуючий - суддя ОСОБА_1 ) на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003027 від 29 листопада 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 289, частиною четвертою статті 186 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 289, частиною четвертою статті 186 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 289, частиною четвертою статті 186 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 289, частиною четвертою статті 186 КК України (справа № 754/3873/25, провадження № 1-кп/755/929/25).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду з письмовим клопотання про скасування арешту майна, обґрунтоване тим, що 03 грудня 2024 року ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва у справі № 754/16818/24 було накладено арешт, з метою збереження речових доказів, на: транспортний засіб - автомобіль марки «Skoda», модель «Rapid», 2013 року випуску, сірого кольору, vin: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля марки «Skoda», модель «Rapid», 2013 року випуску, сірого кольору, vin: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 та ключ від вказаного автомобіля, з забороною розпорядження, відчуження та користування.

Згідно зазначеної ухвали суду, прокурором в клопотанні та у судовому засіданні доведено підстави вважати, що накладення арешту на вилучений в ході проведеного огляду транспортний засіб, ключі від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Однак, на думку обвинуваченого, прокурором не обґрунтовано, які обставини у кримінальному провадженні може підтвердити або спростувати вказане майно, визначене органом досудового розслідування як речовий доказ, оскільки з майном, на яке накладено арешт не призначалися та не проводилися жодні експертизи, вказане майно не було задіяно при проведенні слідчих дій. Майно у встановленому порядку хоча і визнане органом досудового розслідування речовим доказом у кримінальному провадженні, однак така постанова, на думку обвинуваченого, є формальною, у зв`язку з чим, в даному випадку, не може ставитися питання про накладення арешту на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, як це дозволяє частина десята статті 170 КПК України.

При цьому, обвинувачений зазначає, що вказане майно належить його дружині - ОСОБА_11 .

Враховуючи викладене, обвинувачений ОСОБА_3 просить суд скасувати арешт на зазначене вище майно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 подане клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.

Прокурор заперечував щодо задоволення даного клопотання.

Захисники - адвокати ОСОБА_8 і ОСОБА_10 та обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_5 подане обвинуваченим клопотання підтримали, вважали за можливе його задовольнити.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши подане обвинуваченим клопотання, суд дійшов наступного.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з частиною першою статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку, передбаченому статтями 170-174 КПК України.

Відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Суд констатує, що частина перша статті 174 КПК України визначає вичерпний перелік осіб, які мають право звернутися до суду про скасування арешту майна, саме майна, яке знаходиться у їх власності або володінні.

У своєму клопотанні обвинувачений ОСОБА_3 зазначає, що власником майна, на яке було накладено арешт, є його дружина - ОСОБА_11 .

Відповідно до частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов до висновку, що обвинуваченим ОСОБА_3 не долучено та не надано суду жодних доказів, які б підтверджували, що зазначене вище авто зареєстровано за його дружиною під час шлюбу і могло б вважатися спільним сумісним майном подружжя, а тому він не є уповноваженою особою на звернення до суду з таким клопотанням.

Керуючись статтями 100, 170, 174, 369-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадження № 0003027 від 29 листопада 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 289, частиною четвертою статті 186 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 289, частиною четвертою статті 186 КК України, ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 289, частиною четвертою статті 186 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 289, частиною четвертою статті 186 КК України - відмовити.

Повний текст ухвали оголосити учасникам судового провадження у судовому засіданні об 14-00 годині 08 серпня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського районного суду

міста Києва ОСОБА_1