Справа № 201/5037/25
Провадження №1-кп/201/900/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра кримінальне провадження № 0000547 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 24.04.2018 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 27.12.2018 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років та 6 місяців позбавлення волі;

- 29.02.2024 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 122 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 3 роки;

- 17.07.2025 Соборним районним судом міста Дніпра за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на шість років один місяць,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб та у подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжувався Указами Президента України, із затвердженням відповідними законами України, який триває по теперішній час.

Під час воєнного стану, а саме в період з грудня 2024 року по 11 січня 2025 року, більш точної дати і часу не встановлено, ОСОБА_3 перебуваючи на території домоволодіння номер АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, в умовах воєнного стану, шляхом віджиму дверей проник до сховища, де побачив велосипед Marin WILDCAT TRAIL WEG 2 синього кольору, вартістю 18614,40 грн., який на належить ОСОБА_6 , та який обвинувачений визначив об?єктом свого злочинного посягання.

Далі ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, вчиняючи злочин повторно, в умовах воєнного стану, з проникненням у сховище, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, взяв велосипед Marin WILDCAT TRAIL WFG 2 синього кольору та покинув місце вчинення злочину з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 18614,40 грн.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 4 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі та надав показання, які повністю відповідають обставинам викладеним в обвинувальному акті.

В судовому засіданні встановлено, що учасники кримінального провадження не оспорюють:

1) подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у кримінальному правопорушенні, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої злочином.

Також судом встановлено, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. При цьому суд роз`яснив учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України і за результатами згоди учасників, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно в умовах воєнного стану.

При визначенні виду та розміру покарання ОСОБА_3 суд виходить зі ступеня тяжкості вчиненого злочину, який являється тяжким злочином, даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого, а також, на думку суду, посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає, так як відсутні такі пом`якшуючі обставини які б істотно знижували ступінь тяжкості.

Враховуючи, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Соборного районного суду міста Дніпра від 17.07.2025 року до шести років одного місяця, яке не відбуте, суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Соборного районного суду міста Дніпра від 17.07.2025 року.

Згідно з частиною п`ятою статті 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі.

За положеннями статті 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є, зокрема, вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 24.04.2025 року відносно ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому суд зараховує у строк відбування основного покарання у виді позбавлення волі строк тримання ОСОБА_3 під вартою в період з 24.04.2025 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

Вирішуючи питання про запобіжний захід суд вважає, що при ухваленні обвинувального вироку з призначенням реального покарання у виді позбавлення волі, ризик уникнення суду значно підвищується, а тому враховуючи вік та стан здоров`я обвинуваченого, негативних даних про який не має, його соціальні зв`язки, які не є міцними, те що він не працює, обставини злочину, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не здатен забезпечити ризик, а тому запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого підлягає залишенню без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не був заявлений.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України, в саме, відбитки пальців зберігати в матеріалах кримінального провадження, а викрадені речі повернути потерпілому.

При ухваленні вироку суд згідно ч. 4 ст. 374 КПК України має вирішити питання про розподіл процесуальних витрат.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ч. 3 ст. 368 КПК України, суд ухвалюючи вирок, повинен вирішити на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

Наявні у кримінальному провадженні витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої та судової трасологічної експертиз документально підтверджуються, тому суд вважає необхідним стягнути їх з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді шести років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Соборного районного суду міста Дніпра від 17.07.2025 року, визначивши остаточно до відбуття шість років один місяць позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з дня набрання ним законної сили.

Речові докази два сліди папілярних візерунків та копію договору про надання ломбардного кредиту під заставу зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ велосипед Marin Wildcat trail WFG повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-25/10744-ТВ від 21.03.2025 в розмірі 1591,80 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта за проведення судової трасологічної експертизи № СЕ-19/104-25/14360-Д від 11.04.2025 в розмірі 2228,50 гривень.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_3 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Зарахувати у строк відбуття покарання строк перебування ОСОБА_3 під вартою період з 24 квітня 2025 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Вирок підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому.

Головуючий суддя: ОСОБА_1