Справа № 304/785/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.07.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/257/25 за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2025 року клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000019 від 20 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 233 КК України, про скасування арешту майна, задоволено частково.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 06 березня 2025 року на земельну ділянку з кадастровим номером :65:001:0078, площею 0,7632 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 скасовано в частині заборони користуватися часткою земельної ділянки, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 .

У задоволенні решти вимог клопотання відмовлено.

Зазначене рішення мотивоване тим, що адвокат ОСОБА_6 , представляючи інтереси ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з даним клопотанням про скасування арешту майна та просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 06 березня 2025 року у справі № 304/785/24 на земельну ділянку з кадастровим номером :65:001:0078, площею 0,7632 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки не погоджується з доводами прокурора, наведеними у клопотанні про накладення арешту на майно, оскільки вважає, що земельна ділянка придбана у встановленому законом порядку. Органом досудового розслідування доказів того, що якій-небудь особі у даному кримінальному проваджені повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 233 КК України, в той час як власник є добросовісним землекористувачем, здійснює діяльність виключно в рамках діючого законодавства, у повному обсязі виконує зобов`язання зі сплати податку на землю, порушень земельного законодавства не допускає. На підставі наведених обставин представник просив задовольнити клопотання.

Задовольняючи частково клопотання, слідчий суддя вказав на те, що за необхідності захисту суспільного інтересу, а не лише інтересу власника ОСОБА_5 як іншого учасника кримінального провадження, що набула право спільної часткової власності на об`єкт кримінально-протиправних дій, та на підставі наданих заявником ОСОБА_6 доказів, слідчий суддя прийшов до висновку, що скасування арешту в частині заборони розпорядження земельною ділянкою може знову призвести до його передачі у володіння/користування іншої особи, тому підстави для скасування арешту в частині заборони розпорядження таким майном відсутні з огляду на мету накладеного арешту.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 вказує, що не погоджується з ухвалою слідчого судді в частині, в якій відмовлено у задоволенні клопотання, а саме скасуванні заборони розпорядження земельної ділянки. Надалі адвокат описує процедуру надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування будівель, іншого громадського призначення по вулиці Ю.Гагаріна, 36в у м. Ужгород, а також переходу такої земельної ділянки у власність ОСОБА_7 , та констатує, що 03 березня 2025 року власником земельної ділянки стала ОСОБА_5 . Зазначає, що на цій земельній ділянці здійснюється підприємницька діяльність кузня, автозаправка, склад, сервіс, виставкова зала для продажу автомобілів та СТО. Стверджує, що наразі необхідність скасування арешту майна обумовлена тим, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, так як не надано доказів того, що на даний час відносно нових власників майна, зокрема ОСОБА_5 , здійснюється дане кримінальне провадження за ч. 1 ст. 233 КК України, та строк давності за вказаним правопорушенням сплив.

Просить суд скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді в частині відмови у задоволенні клопотання про скасування арешту (заборони розпорядження) земельною ділянкою з кадастровим номером :65:001:0078.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності учасників судового процесу, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає її розгляду. При прийнятті рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності вказаних осіб береться до уваги, що вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Загальні засади, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України, застосовуються у випадку, якщо положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження. Однак питання про оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування чітко врегульовано главою 26 вказаного Кодексу, викладені в ній норми є спеціальними по відношенню до загальних, і саме вони підлягають застосуванню при розгляді апеляційної скарги у цьому провадженні.

Водночас у ст. 309 КПК України міститься вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які може бути оскаржено під час досудового розслідування. Рішення слідчого судді про скасування арешту майна у згаданому переліку відсутнє, тобто його оскарження в апеляційному порядку під час досудового розслідування кримінальним процесуальним законом не передбачено. Апеляційна скарга може бути подана лише на ухвалу слідчого судді про арешт майна або відмову в ньому.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна, або відмову в ньому, тобто судові рішення, які були постановлені в порядку ст. 173 КПК.

Можливості оскарження ухвал слідчого судді, постановлених у порядку ст. 174 КПК, зокрема про часткове задоволення клопотання про скасування арешту майна, кримінальний процесуальний закон не передбачає.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Виходячи з наведеного, арешт майна передбачає встановлення певного обмеження прав особи щодо вільного володіння майном, на яке накладається арешт. Повне або часткове скасування арешту, у свою чергу, повністю або в певній частині поновлює права особи щодо відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Саме тому, при формулюванні в ст. 309 КПК переліку ухвал слідчого судді, які підлягають апеляційному оскарженню, законодавець відніс до їх числа ухвали про арешт майна або відмову у ньому, оскільки це питання стосується необхідності обмеження прав володільця майна, але не зазначив у цьому переліку ухвали про скасування арешту майна чи відмову у його скасуванні, адже таке рішення означає повне або часткове скасування або відмову у скасуванні вже накладених обмежень.

Таким чином, в аспекті положень ст. 309 КПК оскаржувана ухвала слідчого судді про часткове задоволення клопотання про скасування арешту майна, постановлена за правилами ст. 174 КПК, не підлягає апеляційному оскарженню.

До зазначеного висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в ухвалі від 19.02.2019 по справі № 569/17036/118 (провадження № 51-598кмо).

Крім того, 14.03.2023 (у справі №760/5570/22) і 24.10.2023 (у справі №569/19829/21), колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду постановляла ухвали про передачу кримінального провадження за касаційною скаргою прокурора (в першому випадку) та касаційними скаргами власника майна і його представника (в другому випадку) на розгляд Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду.

25.09.2023 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду закрила касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора у справі №760/5570/22, у зв`язку із відмовою прокурора від касаційної скарги.

28.11.2023 колегія суддів Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду постановила ухвалу у справі №569/19829/21, якою повернула матеріали провадження за касаційною скаргою на розгляд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду для прийняття рішення по суті з мотивів того, що між провадженнями не убачається подібності правовідносин, за яких було застосовано норми права, передбачені ст. ст. 174, 309 КПК, з огляду на що констатовано відсутність підстав для відступу від висновку про застосування норм права, викладеного в ухвалі Об`єднаної палати у справі №569/17036/18.

Колегія суддів звертає увагу, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч. 6 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

У даному випадку колегія суддів враховує наведені вище висновки Верховного Суду та імперативні норми КПК України.

За вимогами ч. 4 ст. 399 КПК, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку. При цьому зазначена норма застосовується лише на етапі перевірки прийнятності апеляційної скарги до моменту відкриття апеляційного провадження, інших повноважень суду апеляційної інстанції щодо зазначеної апеляційної скарги кримінальним-процесуальним законодавством не визначено.

Оскільки провадження за апеляційною скаргою було помилково відкрито суддею-доповідачем, апеляційна скарга подана представником на рішення слідчого судді, яке не може бути предметом перегляду в апеляційному порядку, підстави для розгляду доводів апеляційної скарги по суті - відсутні.

Відповідно до позиції, висловленої в ухвалі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.02.2019 у справі № 569/17036/18, якщо після відкриття апеляційного провадження буде встановлено, що апеляційний розгляд здійснюється за апеляційною скаргою на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, суд апеляційної інстанції має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження.

У зв`язку із встановленням, що апеляційний розгляд здійснюється за апеляційною скаргою на рішення, яке не підлягає оскарженню, провадження підлягає закриттю.

Керуючись ч. 2 ст. 392, ст. 398, ч. 4 ст. 399, 419 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження за апеляційною скаргою, яку подав представник власника майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2025 року про часткову відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту майна, - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді