Справа №295/706/24
УХВАЛА

07.08.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0003021 від 02.10.2023 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новогуйвинське Житомирського району Житомирської області, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, не маючого на утриманні дітей, зареєстрованого та проживаючого до арешту за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 4 ст. 296 КК України,

встановив:

Прокурор в судовому засіданні підтримав своє подане клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому на строк 60 днів, оскільки відсутні підстави для зміни обраного запобіжного заходу, посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на потерпілу, свідків, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора. Просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, оскільки ризиків не має. Не буде ні на кого впливати.

Захисник адвокат ОСОБА_5 просила змінити застосований обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт або застосувати заставу, обґрунтовуючи тим, що ризиків не має.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 04.11.2023 обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 12.06.2025 до 10.08.2025 (включно).

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження відносно ОСОБА_4 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи викладене, дослідивши надані матеріали, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , що останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та вже є вирок Житомирського районного суду Житомирської області за ч. 1 ст. 121 КК України за яким ОСОБА_4 засуджено до 5 років обмеження волі, який оскаржується в касаційній інстанції, що незаперечувалось стороною захисту, та негативно характеризує обвинуваченого, офіційно не працює, неодружений, не має на утриманні дітей, може незаконно впливати на потерпілу з метою узгодження своїх показань, а також усвідомлення того, що санкція інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення передбачає відповідальність у вигляді виключно позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, є обґрунтовані підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу, може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність в поведінці ОСОБА_4 обґрунтованих ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому винятковий вид запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави, згідно положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення відсутності вказаних ризиків та належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, суд не може покласти в основу свого рішення клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, а тому відмовляє в його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 184, 199, 331 КПК України,

постановив:

Продовжити ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк до 05.10.2025 (включно).

В клопотанні сторони захисту про зміну запобіжного заходуна домашній арешт або застосувати заставу ОСОБА_4 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Суддя ОСОБА_1