Провадження № 1-кп/643/309/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001321 від 14.06.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, який перебуває на реєстраційному обліку та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 10.05.2024 Київським районним судом м.Харкова за ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

у с т а н о в и в :

12.06.2021 близько о 23-55 годині, точний час під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із своїм знайомим, матеріали кримінального провадження стосовно якого виділено в окреме провадження, прямуючи разом по вулиці Гвардійців-Широнинців в бік вулиці Дружби Народів (після перейменування об`єкту топоніміки - вул. Соборності України) м. Харкова, побачили неподалік торгівельний кіоск з продажу фруктів, який на той час був закритий та зачинений на навісний замок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює свою підриємницьку діяльність ФО-П ОСОБА_6 , - вступили в злочинну змову, бажаючи спільно скоїти крадіжку майна, проникнувши у середину.

Далі, ОСОБА_4 разом з особою, матеріали кримінального провадження стосовно якого виділено в окреме провадження, керуючись спільним злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна - крадіжку, поєднану з проникненням у сховище, діючи за попередньою змовою групою осіб, розподіливши між собою злочинні ролі, виходячи з яких особа, матеріали кримінального провадження стосовно якого виділено в окреме провадження, повинен був проникнути у середину торгівельного кіоску, у той час, як ОСОБА_4 , спостерігати щоб їх злочинні дії ніким не були помічені, та у подальшому, у разі необхідності допомогти особі, матеріали кримінального провадження стосовно якого виділено в окреме провадження, направились до торгівельного кіску.

ОСОБА_4 , знаходячись поруч з торгівельним кіоском, спостерігаючи щоб їх злочинні дії не були помічені, у той час особа, матеріали кримінального провадження стосовно якого виділено в окреме провадження, реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки у вигляді завдання шкоди потерпілій стороні і, бажаючи їх настання, переслідуючи корисливі мотиви, з метою незаконного збагачення, підійшовши до приміщення торгівельної кіоску, рукою зірвав дерев`яну перегородку, що знаходилась у фасадній стіні конструкції торгівельного кіоску, зірвав її, внаслідок чого проник до сховища через отвір, що виник у фасадній стіні конструкції кіоску, де у середині побачив велосипеди у кількості 2 штук фірми: FORMULA compass підлітковий гірський, вартість якого, згідно з висновком судово- товарознавчої експертизи №83 від 30.06.2021, становить 4320,00 гривень та UP Clifford підлітковий, вартість якого, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №83 від 30.06.2021, становить 3498,00 гривень.

Після чого, особа, матеріали кримінального провадження стосовно якого виділено в окреме провадження, знаходячись у середині торгівельного кіоску разом зі ОСОБА_4 , що знаходився поруч, витягнули велосипеди з середини сховища кіоску на вулицю, та, усвідомлюючи протиправність своїх дій та, бажаючи діяти саме таким чином, не бажаючи бути застигнутими, на викрадених ними велосипедах швидко покинули місце вчинення злочину, та поїхали у невідомому напрямку, таким чином з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

У результаті протиправних дій ОСОБА_4 та особи, матеріали кримінального провадження стосовно якого виділено в окреме провадження, потерпілому ОСОБА_6 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 7818,00 гривень.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище.

Допитаний у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 , який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення Державної установи «Менська виправна колонія (№91)», повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, пояснив про обставини, викладені вище у даному вироку, а саме, що в червні 2021 року у пізній час доби вони разом з ОСОБА_7 гуляли по вул. Дружби Народів в м. Харкові, де побачили торгівельний кіоск, який був закритий. Вони вирішили проникнути до приміщення вказаного торгівельного кіоску. Коли ОСОБА_7 «вскривав» кіоск, він, ОСОБА_4 , спостерігав за тим, щоб їх дії ніхто не побачив. Коли вони потрапили всередину даного торгівельного приміщення, вони там побачили два велосипеди, вони разом із ОСОБА_7 вирішили їх вкрасти, колір велосипедів він вже не пам`ятає. Забравши велосипеди, вони покинули приміщення торгівельного кіоску та поїхали кататися на викрадених велосипедах. У подальшому вони з ОСОБА_7 вирішили вказані два велосипеди здати до ломбарду. Коли вони привезли велосипеди до ломбарду, вони їх здали під його, ОСОБА_4 , документи. Обвинувачений зазначив, що йому дуже шкода, що він скоїв дане кримінальне правопорушення, зазначив, що відчуває сором за вчинене, зробив для себе висновки та має бажання відшкодувати спричинену потерпілому шкоду.

Ураховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у скоєному кримінальному правопорушенні, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.

Згідно із ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке виражається у визнанні винуватості в обсязі обвинувачення, ставленні обвинуваченого до скоєного, осуду своїх дій.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він неодружений, непрацевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно з вимогами, визначеними ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а, згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Оскільки ОСОБА_4 скоїв злочин до постановлення стосовно нього вироку Київським районним судом м. Харкова від 10 травня 2024 року, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому остаточне покарання відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним зазначеним вище вироком.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд ураховує ступень тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, обставини та наслідки вчиненого злочину.

Покарання, необхідне і достатнє для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим ОСОБА_4 нових злочинів, що відповідатиме вимогам ст. 50, 65 КК України, йому належить призначити у виді позбавлення волі у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, з урахуванням наявності обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання та того факту, що обвинувачений раніше судимий за злочин проти власності, - в межах санкцій статі закону. При цьому суд ураховує, що таке покарання сприятиме меті покарання виправленню обвинуваченого і попередженню вчиненню нових злочинів, та є заходом примусу, який можна вважати справедливим, пропорційним і співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого злочину та його наслідкам.

На переконання суду, призначена міра покарання є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою, слугуватиме попередженню вчиненню ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

При цьому суд ураховує, що таке покарання сприятиме меті покарання - виправленню обвинуваченого і попередженню вчиненню нових злочинів, та є заходом примусу, який можна вважати справедливим, пропорційним і співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого злочину та його наслідкам.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому із застосуванням ст. 69, 75 КК України, судом не встановлено.

Оскільки ОСОБА_4 10 травня 2024 року засуджений вироком Київського районного суду м.Харкова за ч. 4 ст. 186 КК України до 8 років позбавлення волі, призначене покарання за даним вироком не відбув, вчинив злочин до постановлення зазначеного вироку, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому остаточне покарання у відповідності до положень ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Заявлений потерплим ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 в рахунок відшкодування спричиненої йому матеріальної шкоди в сумі 7818,00 гривень підлягає задоволенню в сумі 3818,00 гривень, позаяк, згідно з розпискою потерпілого ОСОБА_6 від 19.12.2024, потерпілому частково відшкодовано спричинену йому даним кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду в розмірі 4000,00 гривень ОСОБА_7 , матеріали кримінального провадження стосовно якого виділено в окреме провадження.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо долі речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів за вироком Київського районного суду м.Харкова від 10 травня 2024 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за даним вироком у виді 8 (вісім) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 10 травня 2024 року, зарахувавши в строк покарання, призначеного за сукупністю злочинів, частково відбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 10 травня 2024 року.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3 818 (три тисячі вісімсот вісімнадцять) гривень 00 копійок.

Речовий доказ - заставний білет №262371406 від 13.06.2021 на суму 1250 гривень, що виданий на ім`я ОСОБА_4 ПТ « Найкращій Ломбард» ОСОБА_8 і компанія» щодо здачі ним велосипеда UP Clifford підлітковий, 24 SHIMANO, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ - заставний білет № від 13.06.2021 на суму 1500 гривень, що виданий на ім`я ОСОБА_4 ПТ « Найкращій Ломбард» ОСОБА_8 і компанія» щодо здачі ним велосипеда FORMULA compass підлітковий, 24 SHIMANO, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду, а засудженим в той же строк з дня отримання копії вироку.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1