07.05.2025 Справа № 756/5356/25
Справа № 756/5356/25
№ 1-кс/756/1048/25
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року місто Київ

Слідча суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 квітня 2025 року за № 0000993,

УСТАНОВИЛА:

До Оболонського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання, у якому слідчий просив накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів, для встановлюються обставини вчинення кримінального правопорушення, на майно, вилучене у ході проведення особистого обшуку 14 квітня 2025 року у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтоване тим, що СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 квітня 2025 року за № 0000993, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Так, 14 квітня 2025 року у ОСОБА_4 під час особистого обшуку виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «iPhone XR» в корпусі білого кольору в чохлі червоного кольору, сім-картку «Київстар» з позначками « НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 », мобільний телефон марки «iPhone XR» в корпусі білого кольору з чохлом червоного кольору в якому встановлена сім - картка мобільного оператора « НОМЕР_3 » в якому встановлений IMEI1: НОМЕР_4 ; IMEI2: НОМЕР_5 .

Крім того у ОСОБА_5 під час особистого обшуку виявлено та вилучено: мобільний телефон «iPhone» модель «12» в корпусі фіолетового кольору при огляді слоту сім - карти встановлено надпис № НОМЕР_6 з певними деформаціями скла та корпусу, штани білого кольору марки «Marant Etoile», артикул 0400415; розмір 34, плаття білого кольору, жіноче, марки «Sinsay», розмір «S», куртку світло - зеленого кольору, марки «The North Face».

15 квітня 2025 року під час проведення огляду речей виявлено та вилучено мобільний телефон марки «iPhone» модель «12» в корпусі фіолетового кольору, під номером моделі «MJNJ3J/A», серійного номеру « НОМЕР_7 », IMEI1: НОМЕР_6 ; IMEI2: НОМЕР_8 , який має на екрані та задній кришці мобільного телефону наявні деформації скла у вигляді «павутино образного» пошкодження.

Слідчий просив накласти арешт на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, пославшись на існування ризику приховування, пошкодження, псування, зникнення, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження зазначеного майна.

У судове засідання слідчий не прибув, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, однак подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, просив клопотання задовольнити.

Власники майна не прибули, про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, однак подали заяви про розгляд клопотання за їхньої відсутності, при вирішенні питання щодо клопотання просили прийняти рішення на розсуд суду.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідча суддя дійшла висновку, що воно підлягає задоволенню з таких підстав.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, та полягає у тимчасовому позбавленні права на відчуження, розпорядження та/або користування майном (ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України).

Згідно з приписами ч. 1, 2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, та він допускається виключно з метою забезпечення:

-збереження речових доказів;

-спеціальної конфіскації;

-конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

-відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати (ч. 2 ст. 173 КПК України):

-правову підставу для арешту майна;

-розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

-наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Для кожної з правових підстав арешту (мети його накладення) кримінальний процесуальний закон визначає додаткові обставини, які мають враховуватися слідчим суддею, зокрема:

-можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається з метою забезпечення речових доказів);

-наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або цивільного позову);

-можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається з відповідною метою);

-розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (якщо арешт майна накладається з метою забезпечення цивільного позову).

Також на особу, яка подала клопотання про арешт майна, покладено обов`язок довести (ч. 1 ст. 173 КПК України):

-необхідність такого арешту;

-наявність ризику приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Враховуючи загальні підстави застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачені ч. 3 ст. 132 КПК України, арешт майна не допускається, якщо не буде доведено, що:

-існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

-потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

-може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий зазначив, що до Оболонського УП ГУНП у м. Києві звернулась ОСОБА_6 , яка повідомила що 13.04.2025 року приблизно о 21 годині 50 хвилин в її неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , невідома особа відкрито заволоділа мобільним телефоном марки "iPhone 12", в корпусі фіолетового кольору, чим саме спричинила матеріальний збиток.

Наведені у клопотанні обставини корелюють обставинам, зазначеним у витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань, підтверджені наданими прокурором матеріалами у мірі, достатній для вирішення питань, пов`язаних з розглядом клопотання, зокрема, протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 13.04.2025, протоколом огляду місця події від 13.04.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 14.04.2025, протоколами затримання особи від 14.04.2025, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 14.04.2025, протоколами допиту підозрюваного від 14.04.2025, повідомленням про підозру від 14.04.2025, протоколами огляду дисків від 14.04.2025, постановою про приєднання до кримінального провадження предметів як речових доказів від 14.04.2025, протокол огляду речі від 15.04.2025, постановою про приєднання до кримінального провадження предметів як речових доказів від 15.04.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 14.04.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 14.04.2025, протоколом допиту свідка від 14.04.2025.

Слідчий просив накласти арешт на зазначені речі мобільні телефони з метою забезпечення збереження речових доказів. Постановами від 14 квітня 2025 року зазначені у клопотанні речі та мобільні телефони були визнані речовими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення тощо.

Належність майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджується фактом вилучення його у ході особистого обшуку.

Таким чином, зазначені у клопотанні речі та мобільні телефони можуть містити інформацію щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, зокрема, слідів кримінального правопорушення.

Викладене свідчить, що зазначене майно, вилучене в ході огляду, може бути використане як доказ для встановлення обставин, що підлягають доказуванню відповідно до ст. 91 КПК України.

Як вже зазначала слідча суддя, завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Зважаючи на обставини кримінального правопорушення, яке розслідується у межах цього кримінального провадження, доводи слідчого про існування такого ризику є цілком обґрунтованими.

Запропонований прокурором спосіб арешту майна шляхом зберігання шляхом заборони користуватися, відчуження та розпоряджатися майном (його зберігання в органу досудового розслідування у визначеному законодавством порядку) релевантний потребам сторони обвинувачення у збереженні речового доказу та його властивостей, які можуть мати доказове значення, їх дослідження та обумовлений необхідністю запобігти його знищенню чи пошкодженню.

Викладене переконує слідчу суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання цьому ризику може бути досягнута.

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

На переконання слідчої судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

Враховуючи характер майна, тимчасове позбавлення осіб можливості користуватися, відчуження та розпоряджатися ним, не становитиме надмірного втручання та суттєвих негативних наслідків для них.

Наведене у клопотанні майно належать до переліку майна, на яке згідно з приписами ч. 10 ст. 170 КПК України може бути накладений арешт.

Слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власники і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер.

Тимчасовий характер арешту майна обумовлений наявністю правового механізму, передбаченого ст. 174 КПК України, за яким арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Під час оцінки пропорційності втручання в особисте і сімейне життя осіб слідча суддя має співставити, з одного боку, вагомість інтересів суспільства у досягненні завдань кримінального провадження, а з іншого - ступінь втручання у права особи. Лише при дотриманні розумного та справедливого балансу між публічними та приватними інтересами втручання може бути оцінене як пропорційне його меті.

Слідча суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 могли бути причетним до вчинення кримінального правопорушення, відтак, невідкладний арешт майна не становить порушення принципу пропорційності, оскільки потреби досудового слідства в частині виконання завдань кримінального провадження обумовлюють необхідність проведення арешту майна.

Отже, наявні підстави для задоволення клопотання слідчого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 309, 369, 371, 372, 376 КПК України, слідча суддя -

ПОСТАНОВИЛА :

1. Клопотання - задовольнити.

2. Накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження на майно, вилучене у ході проведення обшуку, а саме на:

- cім-картку «Київстар» з позначками « НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 »;

- мобільний телефон марки «iPhone XR» в корпусі білого кольору з чохлом червоного кольору в якому встановлена сім - картка мобільного оператора « НОМЕР_3 » в якому встановлений IMEI1: НОМЕР_4 ; IMEI2: НОМЕР_5 ;

- мобільний телефон марки «iPhone» модель «12» в корпусі фіолетового кольору, під номером моделі «MJNJ3J/A», серійного номеру «НОМЕР_7», IMEI1: НОМЕР_6 ; IMEI2: НОМЕР_8 , який має на екрані та задній кришці мобільного телефону наявні деформації скла у вигляді «павутино образного» пошкодження;

- штани білого кольору марки «Marant Etoile», артикул 0400415; розмір 34;

- плаття білого кольору, жіноче, марки «Sinsay», розмір «S»;

- куртку світло - зеленого кольору, марки «The North Face», у вигляді заборони користування, розпоряджання та відчуження.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали проголошено 07 травня 2025 року.

Слідча суддя ОСОБА_1