Справа № 487/2558/25
Провадження № 1-кс/487/2266/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2025 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Окружної прокуратури у місті Миколаєві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000105 від 16.04.2025 за ч. 4 ст. 358 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Окружної прокуратури у місті Миколаєві ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 від 09.03.2017, видане Пенсійним фондом України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене під час проведення 16.04.2025 року огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення збереження речового доказу.

Клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні сектору дізнання Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000105 від 16.04.2024 за ч. 4 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.04.2025 до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшов рапорт інспектора УПП в Миколаївській області взводу 1 роти 2 батальйону 3 старшого лейтенанта ОСОБА_5 про те, що під час перевірки документів, які посвідчують особу, громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пред`явив пенсійне посвідчення з явними ознаками підробки.

В ході огляду місця події вказане посвідчення серії НОМЕР_1 від 09.03.2017, видане Пенсійним фондом України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучено.

Згідно наданих ОСОБА_6 пояснень, вказане посвідчення йому надав знайомив ОСОБА_4 для отримання права на безоплатний проїзд у громадському транспорті. У вказане посвідчення він вклеїв свою фотографію.

У клопотанні прокурор посилається на те, що оскільки пенсійне посвідчення має ознаки підробки та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому з метою забезпечення збереження речового доказу для проведення експертизи, необхідно застосувати один із заходів забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

В судовому засіданні прокурор не був присутнім, надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Положеннями ст. 167 КПК України встановлено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Як передбачено ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженню; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна (ч. 3 ст. 173 КПК України).

Встановлено, що Миколаївським районним управлінням поліції ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000105 від 16.04.2025 за ч. 4 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.04.2025 до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшов рапорт інспектора УПП в Миколаївській області взводу 1 роти 2 батальйону 3 старшого лейтенанта ОСОБА_5 про те, що під час перевірки документів, які посвідчують особу, громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пред`явив пенсійне посвідчення з явними ознаками підробки.

З протоколу огляду місця події від 16.04.2025 слідує, що старшим слідчим Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 від 09.03.2017, видане Пенсійним фондом України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході досудового розслідування було опитано ОСОБА_6 , який пояснив, що вказане посвідчення йому надав знайомий ОСОБА_4 , для безоплатного проїзду у громадському транспорті. У надане посвідчення він вклеїв своє фото.

16.04.2025 старшим дізнавачем СД Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області винесено постанову, якою пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 від 09.03.2017, видане Пенсійним фондом України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано та долучено як речовий доказ у кримінальному провадженні, та буде направлено до Миколаївського НДЕКЦ МВС України для проведення судово-технічної експертизи.

Враховуючи встановленні досудовим розслідуванням обставини кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено відповідність вилученого документа критеріям, зазначеним у ст.ст. 98, 167 КПК України.

Так, з доданих до клопотання доказів вбачається, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучене пенсійне посвідчення є предметом вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі сліди його вчинення, підлягає подальшому експертному дослідженню.

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 98, 167, 170-173 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 від 09.03.2017, видане Пенсійним фондом України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене під час проведення 16.04.2025 року огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1