Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6300/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/445/25
Категорія ст.183 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року колегія суддів судової падати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря: ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м Житомира від 10 червня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчої та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 серпня 2025 року,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 10 червня 2025 року задоволено клопотання слідчої слідчого відділу Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 серпня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Слідчий суддя, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , вагомість наявних доказів вчинення ним даного кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у його вчиненні, - вважав, що лише винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти встановленим ризикам.

Крім того, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив підозрюваному розмір застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 та покласти обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та незаконною.

Зазначає, що наявні докази надані на даному етапі досудового розслідування не доводять, що в діях ОСОБА_9 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Вважає кваліфікацію дій, вчинених ОСОБА_9 відносно ОСОБА_11 має бути перекваліфіковано за ст. 128 КК України (необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження).

Посилається на те, що після вчинення неправомірних дій щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_9 в стані стресу спочатку поїхав додому, проте усвідомивши свою вину, самостійно прибув до Житомирського районного управління поліції №2 ГУНП в Житомирській області для зізнання у скоєному та сприянню розслідування кримінального правопорушення.

На думку захисника, слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, а саме є одруженим, має на утриманні шестеро дітей, має постійне місце проживання разом з родиною за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що ОСОБА_9 визнає свою вину у скоєному, бажає відшкодувати шкоду, завдану потерпілій та сприяти розкриттю всіх обставин вчиненого.

Крім того, ОСОБА_9 неодноразово брав безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини, був поранений, є особою з інвалідністю III групи внаслідок війни, має відповідні нагороди та подяки, та, відповідно до записів у військовому квитку, витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.07.2024 року №210, є звільнений з військової служби в запас за станом здоров`я у зв`язку з наявністю групи інвалідності.

Вважає, що судом належно не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити підозрюваним належної процесуальної поведінки та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, яка підтримала подану апеляційну скаргу, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, СВ Житомирським РУП №2 ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000632 від 08.06.2025 за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме умисному заподіянні ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 на ґрунті раптово виниклого словесного конфлікту.

09.06.2025 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

На думку колегії суддів висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, яке класифікується як тяжкий злочин, та за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки підтверджуються доказами.

Так, зокрема обґрунтованість підозри підтверджується протоколом огляду місця події від 08.06.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від 08.06.2025, протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_14 від 09.06.20258, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_14 від 09.06.2025 та довідкою до вказаного протоколу від 09.06.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 09.06.2025, висновком експерта №1127 від 09.06.2025, відповідно до якого отримані у гр. ОСОБА_11 тілесні ушкодження відносяться до тяжких ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Крім того, з практики Європейського Суду з прав людини випливає, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Докази долучені до клопотання свідчать, що ОСОБА_9 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Наведені захисником відомості в апеляційній скарзі, не спростовують даних, що ОСОБА_9 може бути причетним до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Слідчий суддя також достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились, продовжують існувати та дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, незаконного впливати на потерпілу, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, з цими висновками погоджується і колегія суддів.

За таких обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими та законними висновки слідчого судді про наявність достатніх підстав, згідно вимог ст. 194 КПК України для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі підозрюваного. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочинів у яких він обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

Доводи сторони захисту про те, що до підозрюваного ОСОБА_9 може бути застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту , апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, вирішуючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останньому та неможливості на даний час у застосуванні менш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Враховуючи насильницький характер, тяжкість та обставини вчинення кримінального правопорушення (вік обвинуваченого та вік потерпілої), у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_9 , апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про неможливість на даний час у застосуванні застави.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги, то колегія суддів зазначає, що на даній стадії суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є застосування запобіжного заходу.

Зазначене рішення не є перешкодою, в подальшому клопотати для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 10 червня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчої та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 серпня 2025 року включно - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: