Справа № 545/2085/25
Провадження № 1-кп/545/480/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 рокум. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Полтава клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000687 від 20.11.2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшло клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження через не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000687 від 20.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Клопотання мотивоване тим, що за наслідками проведення досудового розслідування кримінального провадження не встановлено, хто саме вчинив дане кримінальне правопорушення. За відсутності достатніх доказів та фактичних даних, жодній особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення у цьому провадженні не повідомлено. У зв`язку з цим наявні підстави для закриття кримінального провадження, так як закінчились строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.

З урахуванням положень ст. 49 КК України, прокурор Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 просив закрити кримінальне провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор підтримав клопотання з підстав, викладених у ньому.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що 20.11.2021 року до ВП № 2 Полтавського РУП надійшла доповідна записка від старшого судового експерта полтавського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_4 про те, що в результаті дослідження ідентифікаційних номерних позначень автомобіля ЗАЗ-110557 номерний знак НОМЕР_1 , 2003 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 від 01.07.2017 року, було встановлено, що номерне позначення кузова, наданого на дослідження автомобіля, піддавалося зміні шляхом вирізання номерної панелі з автомобіля та в подальшому вварюванням в це місце номерної панелі з номером « НОМЕР_2 ».

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 22.11.2021 року на вказаний транспортний засіб накладено арешт.

Відповідно до висновку експерта № 17/5341/43Д від 20.11.2021 року, складеного судовим експертом Полтавського НДЕКЦ МВС України, номерне позначення кузова автомобіля піддавалося зміні не в умовах заводу-виробника.

Відомості по даному факту внесено до ЄРДР за № 0000687 від 20.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Статтею 290 КК України передбачена кримінальна відповідальність за знищення, підробку або заміну ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміну без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу. За вказані дії передбачена покарання у вигляді штрафу від ста п`ятдесяти до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років

Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000687 свідчить про те, що повідомлення про вчинення кримінального правопорушення було внесено 20.11.2021 року з правовою кваліфікацією за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що проведеними слідчими (розшуковими) діями не вдалось встановити особу, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення, підозра жодній особі не вручена.

Відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно з законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Пунктом 1-1 частини 2 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Вказані норми кримінального процесуального закону пов`язують можливість закриття кримінального провадження виключно із наявністю одночасно двох умов: не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 290 КК України, віднесено до кримінального проступку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

За відсутності достатніх доказів та фактичних даних, жодній особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення у цьому провадженні не повідомлено.

Враховуючи, що строки давності притягнення до кримінальної відповідальності минули, оскільки з моменту вчинення кримінального правопорушення пройшло більше трьох років, особу, що вчинила злочин, не встановлено, тому кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

22.11.2021 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава у справі № 554/11064/21 (1-кс/554/15823/2021) на вказаний транспортний засіб накладено арешт.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, частинами третьою та четвертою статті 174 КПК України врегульовано порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом- за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором- одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

За приписами частини 4 ст. 132 КПК України, ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч. 4 ст. 132 КПК є дієвим засобом реалізації положень ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи ч. 4 ст. 132 КПК України є нормою, за якою кримінальному процесуальному законі встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч. 1 ст. 170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК України вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 284, 369, 372, 392 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000687 від 20.11.2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України- задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене 20.11.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000687, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, закрити на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 22.11.2025 року у справі № 554/11064/21 (1-кс/554/15823/2021)- після набрання ухвалою законної сили скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів через Полтавський районний суд Полтавської області.

СуддяОСОБА_6