Справа № 366/1216/25
Провадження № 1-кп/366/197/25
В И Р О К

Іменем України

17 червня 2025 року Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Іванків кримінальне провадження № 000012 від 11.01.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Жміївка, Вишгородського району Київської області, громадянки України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня (11 класів школи), не інвалід, не депутат, не працює, одружена, має на утримані 2-х неповнолітніх дітей (тимчасово вилучені органами державної влади Німеччини), раніше не судима, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 209 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

02.01.2025, проте не пізніше 00 год. 18 хв. 20 сек. у ОСОБА_4 , яка перебуваючи в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , виник прямий злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами наявними на банківському рахунку ОСОБА_5 , відкритого в АТ «Райффайзен Банк», шляхом їх переказу з використанням мобільного додатку Інтернет-банкінгу «RAIFFEISEN ONLINE».

В подальшому, ОСОБА_4 , в період часу з 00 год. 18 хв. 20 сек. по 00 год. 40 хв. 19 сек. перебуваючи в приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 використовуючи систему, призначену для дистанційного керування банківськими рахунками АТ «Райффайзен Банк» Інтернет-банкінг «RAIFFEISEN ONLINE», який згідно із Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є мобільним платіжним інструментом, та відповідно до Законів України «Про платіжні послуги» та «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, переслідуючи прямий умисел, мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна та усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки, порушуючи процедуру отримання дозволу на проведення операції з використанням спеціального платіжного засобу (авторизації), використовуючи мобільний додаток «RAIFFEISEN ONLINE» АТ «Райффайзен Банк», раніше встановлений на мобільному телефоні ОСОБА_6 марки «TECNO» моделі «BG6», з IMEI 1: НОМЕР_1 та IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстр» НОМЕР_3 , з доступом до мережі Інтернет, шляхом введення паролю, використовуючи дані потерпілої ОСОБА_5 , як клієнта АТ «РайфайзенБанк», умисно, не санкціоновано, без дозволу держателя спеціального платіжного засобу або уповноваженої особи, втрутилась у роботу автоматизованої системи АТ «Райффайзен Банк» «RAIFFEISEN ONLINE», шляхом підробки та використання документів на переказ електронних грошей, здійснила операції щодо перерахування грошових коштів з рахунку потерпілої № НОМЕР_4 , в загальні сумі 16200 грн., а саме шляхом поповнення її особистого карткового рахунку № НОМЕР_5 , що відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», в сумах 200 грн. та 3300 грн., а також поповнення карткового рахунку ОСОБА_7 № № НОМЕР_6 , що відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», в сумах 9900 грн. та 2800 грн., заволодівши таким чином коштами ОСОБА_5 , чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 16200 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, 05.10.2024, близько 00 год. 19 хв. 53 сек., більш точного часу встановити не надалося можливим, у ОСОБА_4 , під час перебування в житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел направлений на розпорядження майном, у тому числі здійснення фінансової операції, вчинення правочину з таким майном, а саме грошовими коштами протиправно здобутими шляхом їх викрадення з карткового рахунку ОСОБА_5 .

В подальшому, ОСОБА_4 перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 00 год. 19 хв. 53 сек. по 02 год. 17 хв. 17 сек., реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на легалізацію майна, а саме: розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, достовірно знаючи про те, що на належній їй картковому рахунку № НОМЕР_5 та картковому рахунку який перебував в її користуванні відкритому на ОСОБА_7 № № НОМЕР_6 , що обслуговуються в АТ КБ «ПриватБанк», накопичились протиправно отримані грошові кошти у загальній сумі 6362 гривні 80 коп., які нею були набуті 02.01.2025 в період часу з 00 год. 18 хв. 20 сек. по 00 год. 40 хв. 19 сек. шляхом перерахування (крадіжки), під час несанкціонованого втручання в роботу облікового запису автоматизованої системи АТ «Райффайзен Банк» «RAIFFEISEN ONLINE», що належить ОСОБА_5 , та підробки і використання документа на переказ електронних грошей, усвідомлюючи, що грошові кошти одержані злочинним шляхом, переслідуючи злочинну мету їх легалізації під виглядом правомірного розпорядження коштами, здійснила фінансові операції з вищевказаними грошовими коштами, шляхом їх списання 02.01.2025 о 00 год. 35 хв. 46 сек. з банківської картки № НОМЕР_6 , з використанням EASYPAY.UA2 в сумі 2862 грн. 83 коп., на не визначений картковий рахунок, а також в той же день вчинила правочини з використання грошових коштів, наявних на її особистому картковому рахунку № НОМЕР_5 в загальній сумі 3250 грн. шляхом придбання електронної валюти, з використанням еквайрингу АТ «Банк Альянс», в Інтернет-казино на онлайн платформі «777.UA», для здійснення азартної гри, а саме о 00 год. 19 хв. 53 сек. - в сумі 200 грн., о 00 год. 45 хв. 11 сек. в сумі 200 грн.; о 00 год. 47 хв. 30 сек. в сумі 200 грн.; о 00 год. 52 хв. 48 сек. в сумі 250 грн.; о 01 год. 16 хв. 31 сек. в сумі 200 грн.; о 01 год. 19 хв. 00 сек. в сумі 200 грн.; о 01 год. 22 хв. 05 сек. в сумі 200 грн.; о 01 год. 25 хв. 56 сек. в сумі 150 грн.; о 01 год. 29 хв. 56 сек. в сумі 200 грн., о 01 год. 34 хв. 20 сек. в сумі 150 грн.; о 01 год. 44 хв. 45 сек. в сумі 200 грн., о 01 год. 48 хв. 36 сек. в сумі 250 грн.; о 01 год. 51 хв. 29 сек. в сумі 400 грн., о 01 год. 57 хв. 22 сек., в сумі 100 грн.; о 02 год. 04 хв. 57 сек. в сумі 100 грн., о 02 год. 10 хв. 45 сек. в сумі 200 грн.; о 02 год. 17 хв. 17 сек. в сумі 250 грн., - таким чином реалізувавши злочинний умисел на набуття та розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансової операції, вчинення правочину з таким майном, якщо ці діяння вчинені особою, яка знала що таке майно повністю одержано злочинним шляхом, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст 209 КК України визнала повністю, щиро розкаялась, добровільно відшкодувала заподіяну шкоду, про що надала до суду відеозапис зроблений на мобільний телефон під час передачі коштів у сумі 16400 гривень, запевнила, що у майбутньому більше такого не повториться.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачена та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченої, постанову про визнання речових доказів, витяг з ЄРДР, розписку про отримання потерпілою грошових коштів та відеозапис з мобільного телефону.

Інші докази, здобуті в ході досудового слідства не досліджувались в судовому засіданні, у зв`язку з визначенням порядку та об`єму дослідження доказів, передбаченому ч. 3 ст. 349 КК України, оскільки свідчення ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення та ніким не оспорюються.

Так, будучи допитаною як обвинувачена, ОСОБА_4 повністю підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті. Крім того, на запитання головуючого та прокурора показала, що потерпіла ОСОБА_5 є дружиною її дядька (рідного брата її батька). В листопаді місяці 2024 року вона зустріла потерпілу в селищі Іванків та на її прохання допомогла встановити мобільний додаток Райфайзен Онлайн на свій телефон та прив`язати свій номер телефону, для відстеження зарахуванням грошової допомоги. Пояснила це тим, що у потерпілої ОСОБА_5 було заблоковано картку, а для отримання грошового переказу із-за кордону від її сина, потрібно було відкрити новий картковий рахунок та зазначити інший «фінансовий номер», а оскільки потерпіла в цьому не розбиралась, вирішила оформити все на її телефоні, після чого попросила її стежити за зарахуванням коштів, і як тільки кошти надійдуть, відразу їй повідомити. 02.01.2025 року, після опівночі вона вирішила перевірити чи не було зараховано на картковий рахунок грошової допомоги, та несподівано для себе побачила, що на рахунок ОСОБА_5 надійшли грошові кошти у сумі 16200 гривень, і в цей час у неї виник умисел на їх заволодіння. Не повідомляючи потерпілу про зарахування коштів, вона ці кошти, декількома транзакціями перерахувала собі та розпорядилась ними шляхом погашення кредиту в АТ «Приват банк», а решту програла в онлайн-казино.

Так, згідно наданих характеристик за місцем проживання, обвинувачена ОСОБА_4 характеризується позитивно, скарг на її поведінку не надходило, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, перебуває у шлюбі, має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, раніше не судима, добровільно відшкодувала заподіяну шкоду у повному розмірі.

Так, вина обвинуваченої ОСОБА_4 доведена, а її умисні дії кваліфіковано вірно за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 209 КК України.

Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає щире та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу підсудного, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, сімейний та майновий стан.

Статтями 51 та 52 КК України встановлено, що одним із додаткових покарань, яке може бути застосовано до осіб, визнаних винними у вчинені злочинів, є конфіскація майна.

Відповідно до положень ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині Кримінального кодексу.

Корисливим тяжким або особливо тяжким злочином може бути визнаний будь-який із злочинів, визначених у частинах 4 чи 5 ст. 12 КК України, якщо його вчинено із корисливих спонукань. Під корисливими спонуканнями слід розуміти бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди.

За ст. 77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу, позбавлення державної нагороди України.

З огляду на зазначені норми закону призначення такого додаткового покарання, як конфіскація майна, при застосуванні ст. 75 КК України кримінальним законом не допускається.

Крім того, відповідно до Ухвали колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду у справі № 183/163/14 (провадження № 51-3549 км 18) від 16.08.2018 року та Ухвали Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду у справі № 953/6732/22 від 21.06.2023 року, при застосуванні положень ст. 75 КК України, конфіскація майна як додаткове покарання не може бути призначено.

При визначені виду і міри покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд приймає до уваги ступінь і характер скоєного злочину, її особу, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які б обтяжували покарання, вік, майновий та сімейний стан, а тому вважає, що обвинуваченій слід призначити покарання в межах санкції статей 185, 209 КК України із застосуванням положень ст. ст. 70, 75, 76, 77 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Проаналізувавши вищевикладене, суд прийшов до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_4 слід призначити покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Запобіжний захід не обирався та підстав до його застосування суд не вбачає.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185; ч. 1 ст. 209 КК України і призначити їй покарання:

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 209 КК України у виді 3-х (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк 1 (один) рік та з конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити обвинуваченій ОСОБА_4 , остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Згідно ч. 1, 3, 4 ст. 75 КК України, звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від основного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1; п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_4 обов`язки, а саме:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;

Запобіжний захід не обирався та підстави для його застосування відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази: диск для лазерних систем зчитування СD-R диск, «VERBATIM», на 700 МБ, який містить на собі надписи виконані від руки736965 - ВБ зберігати в матеріалах кримінального провадження;

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Згідно ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_9