справа № 619/6189/13-к
провадження № 1-в/619/85/25
УХВАЛА

іменем України

22 серпня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,-

встановив:

Адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку засудженого ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 25 лютого 2015 року вироком Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, з призначенням покарання у виді 4 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 28.07.2015 вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 25.02.2015 у справі №619/6189/13к залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України від 17.03.2016, ухвала Апеляційного суду Харківської області від 28.07.2015 по справі №619/6189/13к скасована, та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 17.08.2016 апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 залишено без задоволення. Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 25.02.2015, залишено без змін. Отже, вищевказаний вирок набрав законної сили 17 серпня 2016 року. 28.03.2025 ОСОБА_5 взято під варту до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» в якості виконання покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 25.02.2015 у справі № 619/6189/13-к. На даний час ОСОБА_5 перебуває під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» в якості відбування покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 25.02.2015 у справі №619/6189/13к. Захисник вказує, що з моменту набрання вироком законної сили на момент подання клопотання про звільнення від відбування покарання пройшло майже дев`ять років. Тобто, строки притягнення ОСОБА_5 до відбування покарання закінчились ще у 2021 році, тобто на даний час закінчилися строки давності виконання зазначеного обвинувального вироку, ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не притягувався. Також посилався на висновки Верховного Суду щодо тлумачення норм ч. 3 та ч. 4 ст. 80 КК України, які визначені у постановах від 21.11.2022 у справі №754/17643/21 та від 24.12.2015 у справі №5-324кс15.

На підставі викладеного, просить звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_5 перебував у розшуці, тобто ухилявся від виконання вироку, тому, враховуючи ч. 3 ст. 80 КК України строк позовної давності подвоївся, а тому не закінчився.

Засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Вислухавши пояснення ОСОБА_6 , його захисника, врахувавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку засудженого ОСОБА_5 , з таких підстав.

Судом встановлено, що 25 лютого 2015 року вироком Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, з призначенням покарання у виді 4 років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_5 ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання. До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Цивільний позов ОСОБА_7 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 120 000 гривень.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 28.07.2015 вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 25.02.2015 у справі №619/6189/13к залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України від 17.03.2016, ухвала Апеляційного суду Харківської області від 28.07.2015 у справі № 619/6189/13к скасована, та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

17.08.2016 апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 залишено без задоволення. Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 25.02.2015 залишено без змін.

За повідомленням начальника ВП № 3 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області від 18.04.2025 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з інформацією комунальної системи інформаційного порталу Національної поліції, відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області та журналу відвідувачів, запрошених та доставлених, останній серед затриманих, у розшуку в період з 01.01.2024 по теперішній час у відділу поліції № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області не значиться.

Відповідно до відповіді заступника начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області від 14.04.2025 згідно з даними БД «Розшук» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 26.11.2015 по 13.06.2016 розшукувався відділом поліції № 3 Харківського районного управління № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області як особа, яка ухиляється від відбування покарання.

Згідно з повідомленням начальника ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно згідно з обліками ІПНП раніше перебував у розшуку за ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області та стосовно останнього з метою його розшуку, було заведено ОРС № 772015003, однак у зв`язку із встановленим місцезнаходженням ОСОБА_5 , дана ОРС на законних підставах була закрита, та переміщена до архіву ВП, а розшук ОСОБА_5 , було припинено, про що були внесені відповідні відомості до ІПНП.

Відповідно до повідомлення т.в.о. начальника управління карного розшуку ГУНП в Харківській області від 20.08.2025 - згідно з відомостями бази даних "Розшук" інформаційно-комунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України", Інструкції з формування та ведення якої затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.06.2023 № 534, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.08.2023 за № 1486/40542 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розшукувався відділом поліції № 3 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області, як особа, засуджена до покарання у вигляді позбавлення волі, яка ухиляється від виконання вироку суду з 26.11.2015 по 13.06.2016. Станом на 01.08.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розшуку не перебуває.

Як вбачається з повідомлення заступника директора Департаменту-начальника управління персонально-довідкового та дактилоскопічного обліку; вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 25.02.2015 ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 190 КК україни до 4 років позбавлення волі. 17.08.2016 Харківським апеляційним судом вирок від 25.02.2015 залишено без змін. 15.04.2025 ОСОБА_5 вибув із Харківського СІЗО до Державної установи "Менська виправна колонія (№91)". 13.06.2025 прибув до Харківського СІЗО з Харківського СІЗО до Державної установи "Менська виправна колонія (№91)". Відомості про звільнення до МВС не надходили. 14.03.2025 відділенням поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області в рамках кримінального провадження № 0000082 від 14.02.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України. 21.07.2025 кримінальне провадження направлено до суду з обвинувальним актом.

За повідомленням т.в.о. начальника Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» від 08.04.2025 ОСОБА_5 заарештований 28.03.2025 на виконання вироку Дергачівського районного суду Харківської області від 25.02.2015.

Станом на час звернення адвокатом ОСОБА_4 з клопотанням вирок засудженим ОСОБА_5 не виконаний.

У статті 80 КК України передбачено підстави звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 80 КК України (в редакції на час ухвалення вироку), особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин. Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 80 КК України (в редакції на час звернення з клопотанням) особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин. Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Відповідно до положень ст. 12 КК України, вчинений засудженим злочин, передбачений ч. 3 ст. 190 КК України, за який його було засудженого до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, станом на час ухвалення вироку відносився до злочинів середньої тяжкості, а на даний час належить до тяжких злочинів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 26.11.2015 по 13.06.2016 розшукувався відділом поліції № 3 Харківського районного управління № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області як особа, яка ухиляється від відбування покарання.

І оскільки після звернення вироку до виконання засуджений ОСОБА_5 став ухилятися від відбування призначеного йому за вказаним вироком покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку з чим, в даному випадку, встановлений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України п`ятирічний строк виконання вказаного вироку зупинився до дня з`явлення засудженого для відбування покарання або дня його затримання органами Національної поліції, та відповідно до приписів ч. 3 ст. 80 КК України з того часу вказаний строк подвоївся.

Доводи захисника ОСОБА_4 про те, що розшук був оголошений безпідставно і про те, що ОСОБА_6 не ухилявся від виконання вироку спростовується матеріалами справи, зокрема, повідомленням заступника начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області від 14.04.2025 згідно з даними БД «Розшук» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 26.11.2015 по 13.06.2016 розшукувався відділом поліції № 3 Харківського районного управління № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області як особа, яка ухиляється від відбування покарання.

Крім того, згідно з повідомленням начальника Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 від 16.03.2016 ОСОБА_5 , який відповідно до розпорядження Дергачівського районного суду про виконання вироку у вигляді позбавлення волі був оголошений в розшук та у стосовно останнього заведено ОРС категорії «Розшук» з метою пошуку, на даний момент незважаючи на ряд оперативно розшукових заходів встановити місцезнаходження розшукуваного обвинуваченого ОСОБА_5 , не представилось можливим. Працівниками СКП з метою встановления місцезнаходження ОСОБА_5 було зроблено наступне:на пошук обвинуваченого орієнтовано особовий склад Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області. на пошук обвинуваченого орієнтовано громадян та в місцях великого скупчення громадян розміщено фото з даними розшукуваного, направлено запити до бази АРКАН на предмет перетинання державного кордону, розшукуваного перевірено за базою ВІС ШЛЮЗ АРМОР на предмет звернення, доставлення до ОВС, складання адміністративних протоколів. направлено запит до лікувально-профілактичних закладів Харківської області на предмет звернення розшукуваного за медичною допомогою, направлено запит до банківських установ на предмет отримання інформації про рух грошових коштів розшукуваним.

При цьому суд не погоджується з доводами захисника про те, що засуджений не ухилявся від виконання призначеного покарання, оскільки будучи обізнаним про наявність стосовно нього вироку суду, яким його засуджено до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, ОСОБА_5 самостійно для відбування покарання не з`явився.

Також є хибними твердження захисника про те, що факт ухилення засудженого від відбування призначеного покарання має бути підтверджений вироком суду, що набрав законної сили, що відповідає висновкам ВС, викладеним у постанові від 21.11.2022 у справі №754/17643/21, оскільки обставини даної справи відрізняються від тих, при розгляді яких були сформовані вказані висновки. Так, у названих постановах касаційні суди посилалися на те, що положення ч. 3 ст. 80 КК певним чином співвідносяться зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання під час застосування ч. 3 ст. 80 КК, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Поряд з тим, за обставинами вказаних справ особи були засуджені до покарань у виді штрафу, які були замінені покаранням у виді громадських робіт, за умисне ухилення від виконання яких передбачена відповідальність за статтею 389 КК України - за ухилення засудженого від сплати штрафу та ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, тобто кримінальна відповідальність за ухилення засудженого від сплати штрафу та відбування громадських робіт прямо передбачена диспозицією статті 389 КК.

Натомість у даній справі засуджений ОСОБА_5 ухиляється від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі, яке ще не почало виконуватися (засуджений не був направлений до місць позбавлення волі) через невстановлення його місцезнаходження, і як наслідок - ненаправлення його до місць позбавлення волі для відбування призначеного покарання.

Натомість диспозицією ч. 3 ст. 390 КК України встановлена кримінальна відповідальність за неповернення до місця відбування покарання особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі та якій було дозволено короткочасний виїзд, після закінчення строку виїзду, що до обставин даної справи не може застосовуватися, оскільки засуджений ОСОБА_5 не був направлений до установи виконання покарання для відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі, йому не було дозволено короткочасний виїзд з місць позбавлення волі, після закінчення якого він не повернувся до місця відбування призначеного покарання. Тобто, в даному випадку положеннями КК України не передбачено настання кримінальної відповідальності для особи, яка ухиляється від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, у разі, коли таку особу не було направлено (поміщено) до установи відбування покарання, однак вона ухиляється від відбування такого покарання та поміщення до установи відбування покарання шляхом переховування. Тому факт ухилення засудженого відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі за обставин даної справи підлягає встановленню саме шляхом надання оцінки судом, який розглядає клопотання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та не може бути встановлений обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, через невстановлення положеннями КК України кримінальної відповідальності за такі дії.

Таким чином, оскільки встановлені судом обставини вказують на те, що засуджений ОСОБА_5 ухилився від відбування призначеного йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, у зв`язку з чим перебував у розшуку, строк давності, передбачений п. 3 частини першої статті 80 КК України подвоївся, підстави розшуку та оголошення у розшук засудженим не оскаржувалися та не скасовані, тому вказані обставини свідчать про те, що перебіг встановленого п. 3 ч. 1 ст. 80 КК України п`ятирічного строку виконання вироку щодо засудженого ОСОБА_9 на даний час не закінчився, оскільки подвоївся через ухилення останнього від відбування покарання, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.80 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд -

постановив:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дергачівський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1