ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/888/25
УХВАЛА

"01" вересня 2025 р. смт. Петриківка

Слідчий суддя Петриківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні№ 0000348 від 04.06.2019,-

ВСТАНОВИВ:

До Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000348 від 04.06.2019, в якому вона просить скасувати арешт, який накладений відповідно до ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 20.06.2019 року у кримінальному провадженні №0000348 від 04.06.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, а саме на земельні ділянки: кадастровий номер :01:034:0311 та кадастровий номер :01:038:0398.

У клопотанні зазначено, що 14 травня 2025 року Державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_6 , Виконавчий комітет Могилівської сільської ради, Дніпропетровська обл., розглянувши заяву від 14.05.2025 за реєстраційним номером 66914322 (далі - Заява) відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2025 року № 1127, та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, виніс рішення про відмову №78893962 (по ОСОБА_4 ) та №78893998 (по ОСОБА_5 ), вказавши, що заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою -звернутися до державного реєстратора може лише власник земельної ділянки, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є спадкоємцями померлих власників земельних ділянок.

Отже, вбачається, що отримана спадкоємцями відмова у проведенні реєстраційних дій за Заявою до державного реєстратора про припинення арешту майна на підставі постанови слідчого про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000348 від 04.06.2019року, у зв`язку із зазначеними вище обставинами, свідчить про те, що такий арешт може бути скасований судом.

20 червня 2019 року слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_7 винесена ухвала в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000348 від 04.06.2019 року про накладення арешту, встановивши заборону відчуження та вчинення будь-яких нотаріальних та реєстраційних дій з нерухомим майном, земельними ділянками, в тому числі накладено арешт на земельні ділянки: кадастровий номер :01:034:0311 - спадкоємець ОСОБА_4 та кадастровий номер :01:038:0398 - спадкоємець ОСОБА_5 .

Згідно зі статтею 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Обмеження права користування, володіння чи розпорядження власністю може бути лише обмежене Законом і має бути виправданим для кожного випадку окремо.

При цьому гарантування права власності є одним із основоположних аспектів забезпечення верховенства права.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

Аналогічний висновок викладений у Постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 22.03.2023 по справі №463/6829/21-ц.

Отже, вказані арешти призводить до порушення конституційних прав власників землі, а саме щодо позбавлення права володіння, користування та розпорядження земельними ділянками та проведення реєстрації права власності, в тому числі вступу у спадщину. Так на підставі державного акту на право власності на землю серія ДП, зареєстрованого за №239 від 19.05.1999 року в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю власником земельної ділянки рілля площею 3,4984 га, кадастровий номер :01:038:0398 є ОСОБА_8 (після смерті якої єдиним спадкоємцем є її донька ОСОБА_5 ). На підставі державного акту на право власності на землю серія ДП, зареєстрованого за №152 від 19.05.1999 року в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю власником земельної ділянки рілля площею 6,7725 га, кадастровий номер :01:034:0311 є ОСОБА_9 (після смерті якої єдиним спадкоємцем є її донька ОСОБА_4 ).

Згідно ч. 1ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення

підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Так, Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань в місті Полтава, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000348, яке розпочато 04.06.2019 за ч.2 ст. 364 КК України за фактом здійснення незаконної реєстрації земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 20.06.2019 року клопотання задоволено. Накладено арешт в тому числі і на земельні ділянки: кадастровий номер :01:034:0311 - спадкоємець ОСОБА_4 ; кадастровий номер :01:038:0398 - спадкоємець ОСОБА_5 .

Як вбачається з ухвали слідчого судді, арешт на майно було накладено з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, є знаряддям вчинення кримінально протиправних дій, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України. Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, могло б в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, а саме встановленню обставин, що вирішуються в ході досудового розслідування.

Зазначено що кримінальне провадження №0000348 від 04.06.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, закрито.

Зважаючи на те, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000348 від 04.06.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, закрито 21 грудня 2020 року у зв`язку з встановленою відсутністю складу кримінального правопорушення, то потреба в арешті майна відпала, а тому клопотання про скасування арешту майна просять задовольнити.

За наведеного вище, враховуючи норми Кримінального процесуального Кодексу України, адвокат просить суд: клопотання задовольнити та скасувати арешт, який накладений відповідно до ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 20.06.2019 року у кримінальному провадженні №0000348 від 04.06.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, а саме на земельні ділянки: кадастровий номер :01:034:0311 кадастровий номер :01:038:0398. Клопотання розглянути без участі заявників та їх представника.

Тож, заявники та їх представник в судове засідання не з`явилися; однак клопотання містить у собі вимогу про розгляд справи без їх участі.

Від прокурора ОСОБА_10 надійшла заява про розгляд клопотання без її участі, проти задоволення клопотання не заперечує.

Слідчий ОСОБА_11 надав до суду заяву у якій просить суд розглядати клопотання без його участі; проти задоволення клопотання не заперечує.

Відповідно до ч. 3ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу у відсутність представника особи, бездіяльність якої оскаржується, оскільки це не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд, дослідивши надані матеріали кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити виходячи з наступного.

За змістом ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні N? 0000348 здійснювалося ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, а отже орган досудового розслідування перебував в межах територіальної юрисдикції Шевченківського (Октябрського) районного суду м. Полтави, у зв?язку із чим питання про накладення арешту на майно у цьому кримінальному провадженні вирішувалося саме цим судом.

Судом встановлено, що дане провадження було передане до СВ відділення поліції N? 10 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, а 21.12.2020 слідчим було прийнято рішення про закриття відповідно до п. 10 абз. 2, ч. 1 ст. 284 КПК України.

Таким чином питання щодо скасування заходів забезпечення кримінального провадження, що зазначені в клопотанні відносяться до повноважень Петриківського районного суду Дніпропетровській області, так як в межах його територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

На підставі рішення Миколаївської селищної ради N?5-5/ХХIII від 25.03.1999р. передано у власність ОСОБА_8 земельну ділянку загальною площею 4.3579 га та виданий Державний акт на право приватної власності на землю серія ДП, який 19.05.1999 року зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за номером № 239.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26.08.2025, земельна ділянка площею 3.4984 га, кадастровий номер :01:038:0398 власник ОСОБА_8 .

Згідно інформації, наданої нотаріусом Петриківської держнотконтори від 09.09.2019, ОСОБА_5 є єдиним спадкоємцем на все спадкове майно, в тому числі і на земельну ділянку площею 4.3579 га, що розташована на території Миколаївської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_5 успадкувала вищезазначену земельну ділянку, а отже має право звернутися з клопотанням про скасування заходів забезпечення кримінального провадження щодо неї.

Окрім того, слідчим суддею встановлено, що на підставі рішення Миколаївської селищної ради N?5-5/ХХIII від 25.03.1999р. передано у власність ОСОБА_9 земельну ділянку загальною площею 8.4773 га та виданий Державний акт на право приватної власності на землю серія ДП, який 19.05.1999 року зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за номером № 152.

Додано копію Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26.08.2025, земельна ділянка площею 3.4984 га, кадастровий номер :01:034:0311.

Згідно інформації, наданої нотаріусом Петриківської держнотконтори від 21.08.2023 ОСОБА_4 є єдиним спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_4 успадкувала вищезазначену земельну ділянку, а отже має право звернутися з клопотанням про скасування заходів забезпечення кримінального провадження щодо неї.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава у кримінальній справі № 554/5294/19 виданого 20.06.2019 було задоволено клопотання прокурора та накладено арешт, в тому числі і на земельні ділянки кадастровий номер :01:038:0398 та кадастровий номер :01:034:0311 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/82507955).

Згідно з постановою слідчого СВ Петриківського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 в даному кримінальному провадженні 21.12.2020 було прийнято рішення про закриття відповідно до п. 10 абз. 2, ч. 1 ст. 284 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначене судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (ч. 4 ст. 174 КПК).

Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК є судовий контроль за додержанням законів органами досудового розслідування та прокурором, який реалізує слідчий суддя. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і після його закінчення.

На слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті 3 КПК), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173, 174 цього Кодексу). Крім того, КПК не передбачає заборони ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження вже закрив слідчий, питання про скасування арешту на майно, накладеного під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 132 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Разом з тим наслідки у вигляді припинення дії заходів забезпечення кримінального провадження в разі закриття кримінального провадження за приписами КПК України, що були чинні на час закриття кримінального провадження №0000348 не були передбачені процесуальним кодексом, а отже закриття кримінального провадження не потягло за собою автоматичного скасування дії ухвали слідчого судді про арешт, адже відповідно до ст.. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

З огляду на вказане, для гарантування прав і свобод осіб, на майно яких накладений арешт, слідчий суддя вважає за можливе розглянути подане клопотання.

Вищевказані висновки узгоджуються із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 30.06.2020 у справі № 727/2878/19), відповідно до якої питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України2012 року та нескасованого після закриття слідчим кримінального провадження, за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна вирішує слідчий суддя в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

При цьому суд не бере до уваги висновок, який зазначений в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 квітня 2024 року у справі № 554/2506/22, відповідно до якого в разі закриття слідчим, прокурором кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, серед яких і арешт майна, припиняють свою дію в силу прямої вказівки ч.4 ст.132 КПК України, адже предметом розгляду суду в зазначеній справі була постанова про закриття провадження в справі від 15 травня 2023 року тобто винесена в період чинності ч.4 ст.132 КПК України (ЗУ № 2810-IX від 01.12.2022), норми якої передбачають наслідки у вигляді припинення дії заходів забезпечення кримінального провадження в разі закриття кримінального провадження.

Вирішуючи вимоги заявника та беручи до уваги відсутність підстав для подальшого арешту майна заявників, з огляду на закриття кримінального провадження, в межах якого арешт був накладений, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 99, 100, 131-132, 167-169, 170-171, 309 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 подане в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні№ 0000348 від 04.06.2019, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 20.06.2019 (номер справи 554/5294/19 провадження №1-с/554/8920/2019) на земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Миколаївської селищної ради, кадастровий номер :01:038:0398 належну на праві власності ОСОБА_8 на підставі державного акту про право власності на землю серія ДП, який 19.05.1999 року зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за номером № 239.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 20.06.2019 (номер справи 554/5294/19 провадження №1-с/554/8920/2019) на земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Миколаївської селищної ради, кадастровий номер :01:034:0311 належну на праві власності ОСОБА_9 на підставі державного акту про право власності на землю серія ДП, який 19.05.1999 року зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за номером № 152.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1