В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року Володимирський міський суд Волинської області у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000574 від 21.11.2023 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Володимир-Волинський Волинської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 12 квітня 2023 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч.2 ст.125, ст.390-1 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік з іспитовим строком на 2 роки, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ

Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 вересня 2021 року ОСОБА_4 зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1500 (однієї тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 11 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Однак в подальшому, будучи ознайомленим із вказаним судовим рішенням та знаючи про покладений на нього обов`язок щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, порушуючи вимоги ст.21, ч.3 ст.51 Конституції України, ст.80 Сімейного кодексу України, відповідно до положень яких усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними та, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, в період часу з 11 травня 2021 року по 01 листопада 2023 року ОСОБА_4 злісно ухилявся від сплати вищевказаних коштів. У вказаний період часу, будучи працездатним і попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я у виконавчу службу не пред`являв, офіційно не працевлаштувався, про суми заробітку та джерела доходів державного виконавця не попереджав, внаслідок чого за період з 11 травня 2021 року по 01 листопада 2023 року утворилася заборгованість по сплаті коштів на утримання неповнолітньої дитини у сумі 44 809,00 гривень, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що свою вину по несплаті аліментів в період з 11.05.2021 по 01.11.2023 він визнає. Водночас зазначив, що дана несплата була вчинена ним вимушено. Суду пояснив, що в січні 2008 року він одружився з ОСОБА_8 , з якою вони разом проживали у його мами ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 . Під час спільного проживання у них народилася донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . У 2020 році у них з дружиною ОСОБА_6 почалися непорозуміння, постійні сварки, внаслідок чого вони розлучилися в червні 2021 року. Згодом колишня дружина ОСОБА_6 подала позовну заяву про сплату ним аліментів на доньку. Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23.09.2021 він був зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в розмірі 1500,00 грн щомісячно, починаючи з 11.05.2021 і до досягнення дитини повноліття. Однак, з 11.05.2021 по 01.11.2023 він не мав можливості сплачувати дані аліменти з об`єктивних причин, і вчинив дану бездіяльність вимушено. А саме, у нього є дефекти мовлення, і саме тому він не зміг знайти собі роботу. Він звертався у центр зайнятості, однак не підходив на запропоновану роботу через вказані вади. Його мати на той час була пенсіонером і тому грошей хватало лише на квартплату, комунальні послуги та продукти харчування. У липні 2022 року померла його бабуся ОСОБА_10 , яку вони з мамою разом доглядали. Потрібно було за кошти поховати її, та поставити пам`ятник, що також вплинуло на несплату аліментів. Протягом з 11.05.2021 по 01.11.2023, коли до нього приїздила його донька ОСОБА_7 , то він з мамою давали їй грошові кошти в різних сумах. Мама дарувала онуці золоті речі та часи. Також зазначив, що він сам, без виклику, з`являвся до державного виконавця, для того щоб контролювати свій борг по сплаті аліментів, ніде не переховувався, телефон не змінював. Він казав державному виконавцю, що готовий сплатити всю суму боргу, по можливості, та постійно підтримував з ним зв`язок для контролю боргу. На даний момент, по мірі можливості, він погашає суму заборгованості, та надалі також буде платити по можливості суму аліментів, та повністю виплатить всю заборгованість. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до нього про відшкодування моральної шкоди не визнав, просив відмовити у його задоволенні.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю встановлена та підтверджена в ході судового розгляду сукупністю доказів безпосередньо досліджених у судовому засіданні, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , наданими нею в судовому засіданні, яка пояснила, що в шлюбі з обвинуваченим ОСОБА_4 вона перебувала з 2008 року по 2021 рік. На початку спільного проживання обвинувачений ОСОБА_4 працював та забезпечував сім`ю. Спочатку він працював охоронцем в магазині «Ольвіта» м. Володимир, потім, коли народилася дочка, в охороні на «Птахофабриці». Також вони разом їздили на заробітки у Польщу. Вади мови у обвинуваченого були, але коли він не хвилювався, то розмовляв нормально. Згодом обвинувачений почав зловживати спиртними напоями, бити її та дитину, не хотів працювати, що і стало причиною їх розлучення. В 2021 році з обвинуваченого були стягнуті аліменти на утримання дочки, які він не платив, додатково не допомагав, з дочкою не спілкувався. Він постійно позичав гроші у мешканців міста Володимира, яка потім вимагали від неї повернути борг. Лише останній рік обвинувачений почав сплачувати аліменти, спочатку по 150-250 грн, пізніше по 1500-1600грн. Потерпіла просила задовольнити її позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, завданої їй внаслідок протиправних дій обвинуваченого, та призначити обвинуваченому строге покарання;

- показанням свідка ОСОБА_11 , наданими нею в судовому засіданні, яка пояснила, що вона працює старшим державним виконавцем Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області. В листопаді 2021 року до виконавчої служби надійшла заява стягувача ОСОБА_6 та виконавчий лист про примусове стягнення з боржника ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Того ж дня, вона відкрила виконавче провадження та направила виклик боржнику з`явитися до державного виконавця, на який він не з`явився. Усього викликів були три. На момент відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_4 утворилася заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 10309,00 грн. ОСОБА_4 не сплачував аліменти до листопада 2023 року. У 2022 році нею були вжиті заходи щодо виконання рішення суду, а саме, винесені постанови про арешт коштів та майна боржника, внесені відомості до державного реєстру боржників, винесені постанови про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, у праві на полювання та у праві на виїзд за кордон. У грудні 2023 року сплатив 200 грн, з січня по березень 2024 року по 250 грн щомісяця, з квітня по червень 2024 року по 300 грн щомісяця, з липня по жовтень 2024 року по 1600 грн щомісяця. Станом на сьогоднішній день боржник сплачує по 1600 грн щомісяця. Боржник самостійно з`явився до виконавчої служби лише після порушення кримінальної справи;

- протоколом прийняття заяви потерпілої ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.11.2023, відповідно до якого потерпіла, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст.383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, повідомила, що в період з травня 2021 року по даний час її колишній чоловік ОСОБА_12 ухиляється від сплати аліментів, в результаті чого в нього утворилася заборгованість в сумі 44 809,00грн;

- копією свідоцтва про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_1 , згідно якого її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ;

- заочним рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 вересня 2021 року у цивільній справі № 154/1417/21, згідно якого з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1500,00 грн щомісячно, починаючи з 11 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 12.11.2021;

- копією виконавчого листа виданого Володимир-Волинським міським судом Волинської області 15.11.2021 на виконання вказаного рішення суду від 23.09.2021;

- копією заяви ОСОБА_6 до Володимир-Волинського ВДВС Волинської області від 17.11.2021, в якій вона просить прийняти до виконання виконавчий лист №154/1417/21, виданий Володимир-Волинським міським судом про стягнення з ОСОБА_4 на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- копією постанови старшого державного виконавця Володимир-Волинського відділу державної виконавчої служби у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) ОСОБА_11 від 18.11.2024 про відкриття виконавчого провадження № 67579548 з виконання виконавчого листа № 154/1417/21, виданого Володимир-Волинським міським судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1500,00 грн;

- копією виклика державного виконавця від 18.11.2021 № 74180, яким ОСОБА_4 зобов`язано з`явитися до виконавця 25.11.2021 о 09:00 щодо сплати боргу за виконавчим листом №154/1417/21 або надати підтверджуючі документи про його сплату;

- копією постанови старшого державного виконавця Володимир-Волинського відділу державної виконавчої служби у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) ОСОБА_11 від 21.02.2022 про арешт коштів боржника ОСОБА_4 у ВП № 67579548;

- копією постанови старшого державного виконавця Володимир-Волинського відділу державної виконавчої служби у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) ОСОБА_11 від 21.02.2022 про арешт майна боржника ОСОБА_4 у ВП № 67579548;

- копією повідомлення старшого державного виконавця ОСОБА_11 від 21.02.2022 № 11520 про внесення до Єдиного реєстру боржників відомостей про боржника ОСОБА_4 , згідно якого станом на 21.02.2022 у ОСОБА_4 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 22.02.2022 за період з 18.11.2021 по 21.02.2022 становить 13309 грн, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці;

- копією постанови старшого державного виконавця Володимир-Волинського відділу державної виконавчої служби у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) ОСОБА_11 від 27.06.2022 про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_4 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №154/1417/21;

- копією постанови старшого державного виконавця Володимир-Волинського відділу державної виконавчої служби у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) ОСОБА_11 від 27.06.2022 про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_4 у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №154/1417/21;

- копією постанови старшого державного виконавця Володимир-Волинського відділу державної виконавчої служби у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) ОСОБА_11 від 27.06.2022 про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №154/1417/21;

- копією виклика державного виконавця від 12.01.2023 № 5567, яким ОСОБА_4 зобов`язано з`явитися до виконавця 25.01.2023 о 09:00 щодо сплати боргу за виконавчим листом №154/1417/21 або надати підтверджуючі документи про його сплату;

- копією постанови старшого державного виконавця Володимир-Волинського відділу державної виконавчої служби у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) ОСОБА_11 від 20.11.2023 про накладення штрафу, згідно якої на ОСОБА_4 накладено штраф на користь стягувача у розмірі 30% суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 13 442,70 грн, у зв`язку із наявною у нього заборгованістю зі сплати аліментів у сумі 44 809,00 грн, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки;

- розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, сформованим старшим державним виконавцем ОСОБА_11 20.11.2023, яким стверджується, що станом на 20.11.2023 сукупний розмір заборгованості ОСОБА_4 зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за період з травня 2021 року по листопада 2023 року, становить 44 809,00 грн. За вказаний період ОСОБА_4 жодного разу не сплатив аліменти;

- листом Володимир-Волинської філії Волинського обласного центру зайнятості від 07.11.2023 № 3141/145/23, яким стверджується, що у період з 05.04.2021 по 26.05.2021 ОСОБА_4 перебував на обліку в центрі зайнятості та отримував інформаційно-консультаційні послуги без надання статусу безробітного та виплати допомоги по безробіттю, працевлаштований не був. 26.05.2021 облік припинено у зв`язку з відмовою ОСОБА_4 від отримання послуг центру зайнятості. Крім того, у період з 28.06.2023 по 04.08.2023 ОСОБА_4 перебував на обліку в центрі зайнятості із поновленням йому статусу безробітного, без призначення виплати допомоги по безробіттю, працевлаштований не був. 04.08.2023 реєстрацію припинено у зв`язку з поданням ОСОБА_4 письмової заяви про зняття з реєстрації як безробітного. Станом на 27.11.2023 ОСОБА_4 на обліку у центрі зайнятості не перебуває;

- листом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 28.11.2023 № 0300-07-8/68292, згідно якого ОСОБА_4 з серпня 2021 року по березень 2022 року перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Луцька аграрна компанія». Як одержувач пенсійної виплати на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області не перебуває;

- листом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 01.12.2023 № 0300-07-8/70058, згідно якого ОСОБА_4 у 2010 року звільнений з роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Губин», про наступне працевлаштування інформація відсутня.

Зазначені вище докази, надані стороною обвинувачення та дослідженні в ході судового розгляду є належними, оскільки у своїй сукупності підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст.91 КПК України, та є допустимими, оскільки отримані в порядку, встановленому нормами КПК України та без порушень. Вони є послідовними, не містять протиріч, переконливими як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку. Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування.

За таких обставин, суд приймає до уваги при ухваленні вироку вказані докази, як докази вини ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

З урахуванням наведеного суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом та правосвідомістю, оцінивши кожний із зазначених доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні, вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, доведена повністю в ході судового розгляду, та його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Об`єктом даного злочину є право неповнолітніх дітей на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.

Відповідно до ст.ст.18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України ( ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства»). Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства»).

Згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції ООН, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання.

Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в Основному Законі (ст.51 Конституції України), а також в Сімейному кодексі (ст.180) та гарантується Державою. В свою чергу, статтею 15 Сімейного кодексу чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу.

Предметом кримінального правопорушення, яке аналізується, є кошти, що за рішенням суду підлягають сплаті на утримання дітей.

З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ст.164 КК України, може бути вчинене у формі злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця, приватного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

При цьому діяння можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку.

Обставини кримінального проступку свідчать про злісне ухилення ОСОБА_4 від сплати аліментів, а його доводи щодо неможливості влаштуватися на роботу через вади мови, суд вважає неспроможними у зв`язку з тим, що вказані ним обставини, хоча і мали місце, не перешкоджали йому виконувати свої обов`язки батька.

Як встановлено в ході судового розгляду вади мови не заважали обвинуваченому раніше офіційно працювати. Відповідно до інформації Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області обвинувачений з серпня 2021 року по березень 2022 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Луцька аграрна компанія», проте аліменти на утримання дитини не сплачував. Крім того, перебуваючи двічі на обліку у місцевому центрі зайнятості, обвинувачений ОСОБА_4 в обох випадках відмовлявся від отримання послуг центру зайнятості, що також свідчить про його небажання працевлаштуватися та виконувати свої обов`язки по утриманню дитини.

За змістом ст.27 Конвенції ООН та вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» саме батьки несуть основну відповідальність за забезпечення фінансових можливостей та умов життя, необхідних для розвитку дитини, яка потребує піклування кожного дня, а тому, навіть у випадку тимчасової втрати доходу, батьки зобов`язані невідкладно вжити всіх необхідних заходів для її належного забезпечення, зокрема шляхом працевлаштування на іншу роботу чи звернення до центру зайнятості.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_4 не вчиняв будь-яких заходів для належного матеріального забезпечення своєї неповнолітньої дитини. Обставин, які б не дозволили обвинуваченому протягом тривалого часу виконувати належним чином покладені на нього законом обов`язки щодо утримання своєї неповнолітньої доньки, суд не встановив.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_4 злісного ухилення від сплати аліментів, суд вважає необґрунтованими.

Вирішуючи питання щодо призначення обвинуваченому покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, суд виходить з такого.

При призначенні покарання обвинуваченим суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання засудженого має на меті його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання, суспільну небезпеку скоєного ним злочину, а також його особистість, умови життя, виховання та здоров`я і загального розвитку, сімейні проблеми та матеріальний стан.

Разом з тим, згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 (з наступними змінами), призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, ставлення обвинуваченого до вчиненого, позицію потерпілої, яка просила для обвинуваченого суворого покарання, а також особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення протягом іспитового строку, не працює, не одружений, перебуває під медичним наглядом у лікаря нарколога з 23.12.2021 з діазнозом: F10.2.

В обвинувальному акті стороною обвинувачення, як обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, вказане його щире каяття.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 15.11.2021 у справі № 199/6365/19 (провадження № 51-3198км21), щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації; факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Так, суд не визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, - щире каяття, позаяк ОСОБА_4 хоч і зазначив, що визнає свою вину, однак в ході судового розгляду заперечував частину із фактичних обставин справи, доведених під час судового розгляду, тобто не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказавши на визнання своєї винуватості, не попросив вибачення у потерпілої, хоча і почав сплачувати аліменти на утримання дочки, але лише після порушення стосовно нього кримінальної справи, і у розмірі значно нижчому за розмір встановлений рішенням суду.

З урахування вищевикладеного, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі у межах, установлених у санкції частини 1 статті 164 КК України.

Суд не вбачає правових підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а також звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 будучи 12 квітня 2023 року засудженим Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч.2 ст.125, ст.390-1 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік та звільненим від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки, вчинив кримінальне правопорушення за цим вироком протягом іспитового строку, суд, на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, вважає необхідним до покарання призначеного ОСОБА_4 за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 квітня 2023 року.

Представником потерпілої ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_13 у кримінальному провадженні, до початку судового розгляду, заявлено цивільний позов в інтересах потерпілої, в якому вона просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої моральну шкоду завдану протиправними діями обвинуваченого у розмірі 10 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що внаслідок протиправних дій потерпілій була спричинена моральна шкода, яка полягає: у душевних стражданнях, що пережила та переживає потерпіла на даний час у зв`язку із самим фактом протиправної поведінки по відношенню до потерпілої та їх дочки щодо ухилення від належного її утримання зі сторони батька та повторності таких дій зі сторони обвинуваченого; душевних стражданнях, пов`язаних з тим, що потерпіла тривалий період часу втратила спокій, душевну рівновагу, змушена була чимало часу витратити на відновлення своїх порушених прав, а саме зверненням до державної виконавчої служби, участі у слідчих діях та подальшим зверненням за професійною правовою допомогою. Потерпіла перенесла сильний нервовий стрес щодо вчинення усіх цих дій. Негативні емоції та переживання призвели до погіршення здоров`я, порушення сну та нормальних життєвих зв`язків. Для відновлення здоров`я потерпілої також потрібно чимало часу, що також буде спричиняти їй моральні страждання, які будуть проявлятися у стрісі, болю, позбавленні можливості займатися трудовою діяльністю.

Суд заслухавши потерпілу та її представника, обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Зокрема, згідно зі ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Так, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Виходячи з глибини та характеру страждань потерпілої, якій доводилося та доводиться самотужки виховувати та утримувати спільну з обвинуваченим дитину, з огляду на положення ст.180 СК України, згідно якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте обвинувачений ОСОБА_4 самоусунувся від виконання свого обов`язку як батька по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_7 , не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не сплачував аліментів, в результаті чого за період з 11.05.2021 по 01.11.2023 утворилася заборгованість за аліментами в розмірі 44 809,00 грн, враховуючи принцип розумності, виваженості, співмірності та справедливості, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги стосовно відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ст.ст.120,124 КПК України суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 здійснені нею та документально підтверджені процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 11809,00 грн.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного ОСОБА_4 за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 квітня 2023 року, визначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_13 про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ) моральну шкоду у розмірі 10 000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ) процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 11 809,00 гивень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Володимирський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий ОСОБА_1