Справа № 132/1793/25
Провадження №1-кп/132/395/25
Вирок

Іменем України

08 липня 2025 року

Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Калинівка в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038 від 09.05.2025 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Калинівка, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України не судимого,

по вчиненню кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , точний час та дату в ході досудового розслідування не встановлено але не пізніше 09.05.2025, у невстановленому місці через телеграм-канал, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, всупереч встановленим чинним законодавством України суспільним відносинам у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільним відносинам, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 та наказу Міністерства охорони здоров

я України № 188 від 01.08.2000, діючи умисно незаконно придбав у невстановленої слідством особи, шляхом перерахування коштів на картковий рахунок, номер, якої не вдалося встановити, особливо небезпечну психотропну речовину PVР. Надалі 09.05.2025, ОСОБА_3 отримав у відділенні № 2 «Нова Пошта», що розташоване за адресою: вул. Незалежності, 54В м. Калинівка Вінницької області, від невідомої особи, пересланий йому у вигляді посилки герметично упакованого полімерного пакету № 0264, в якому була упаковка з написом «Крекер з цибулею», при відкритті якої серед крекерів виявлено один прозорий полімерний пакетик з особливо небезпечною психотропною речовиною PVР.

В подальшому, того ж дня, близько 15 год. 40 хв. реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, без мети збуту, ОСОБА_3 , рухавшись по вулиці Незалежності навпроти будинку 54В в м. Калинівка Вінницької області, був зупинений працівниками поліції. Під час спілкування із працівниками поліції ВП № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, повідомив, що має при собі заборонену в обігу психотропну речовину.

При виїзді слідчо-оперативної групи, працівниками поліції ВП № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області під час проведення огляду місця події 09.05.2025 в період часу з 15:51 год. по 16:39 год., на вулиці Незалежності навпроти будинку 54В в м. Калинівка Вінницької області, у ОСОБА_3 виявлено та вилучено один прозорий полімерний пакетик з особливо небезпечною психотропною речовиною PVР, який було поміщено до спецпакету НПУ СУ PSP 2205754.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/102-25/10685-НЗПРАП від 15.05.2025, в наданій на експертизу кристалічній речовині виявлено PVP. PVP відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. В кристалічній речовині, масою 4,6908 г, маса PVP складає 3,8174 г.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 (із змінами Постанови КМУ № 1306 від 15.11.2024 «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів) «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» («Список № 2 особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці 1»,) PVP віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» маса вилученої у ОСОБА_3 відноситься до психотропної речовини у великих розмірах, яку останній зберігав без мети збуту.

Так дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України тобто незаконне придбання. Зберігання психотропних речовин у великих розмірах, без мети збуту.

06 червня 2025 року між прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000038 від 09.05.2025 року та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно до даної угоди, обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав обвинувачення в обсязі підозри, а сторони угоди - обвинувачений ОСОБА_3 , його захисник ОСОБА_5 та прокурор Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, та покарання, яке повинен понести ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 309КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, та дійшли згоди про можливість звільнення ОСОБА_3 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст.76 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_3 при укладенні угоди роз`ясненні положення п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України щодо обмеження підстав оскарження вироку в апеляційному порядку та положення п. 1 ч. 1 ст. 424 КПК України щодо обмеження підстав оскарження вироку в касаційному порядку, а також ст. ст. 473, 474, 476 КПК України щодо наслідків укладення, затвердження та невиконання угоди, а також йому зрозуміло, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання на умовах та обставинах, з приводу яких обвинуваченим та прокурором було досягнуто згоди.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та вказав, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ст.ст. 473, 474 КПК України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, які роз`яснені судом в ході судового засідання. Обвинувачений надав суду згоду на призначення узгодженого покарання, зазначивши, що угоду про визнання винуватості було укладено добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував проти затвердження судом угоди про визнання винуватості, укладеної між його підзахисним ОСОБА_3 та прокурором в даному кримінальному провадженні.

Суд не перевіряє фактичні обставини вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, так як не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, яке, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину.

При цьому судом відповідно до вимог ч. 4 ст. 474 КПК України з`ясовано, що обвинувачений беззастережно визнає обвинувачення в обсязі підозри, а також цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди про визнання винуватості між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а тому у суду не виникає необхідності витребовувати документи, а також викликати в судове засідання інших осіб та опитувати їх для з`ясування добровільності укладеної угоди. Укладення угоди є правомірним, та таким, що відповідає інтересам суспільства, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, зокрема узгоджена сторонами міра покарання встановлена в межах санкцій ч. 2 ст. 309 КК України та відповідає загальній меті призначення кримінального покарання, встановленій в загальній частині КК України та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, є достатньою для виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення суд відносить визнання вини, щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч. 7 ст. 474 КПК України.

За умовами ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, зважаючи, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав вину та усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, не є суспільно небезпечним, відсутні будь-які обставини, які вказували б на схильність чи можливість вчинення у майбутньому ним інших кримінальних правопорушень, а також враховуючи, що сторони обумовили призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 06 червня 2025 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472-473 КПК України, та призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання у вигляді 2 (два) роки позбавлення волі.

В силу ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається зі змісту угоди, узгоджені сторонами угоди вид та розмір покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, встановленим частинами першою, другою ст. 65 КК України, а також санкції частини 2 ст. 309 КК України. Зокрема, враховано, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті злочину, що пом`якшує його покарання, відсутністю обставин, які обтяжують покарання.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. На підставі ч. 3, 4 ст. 75 КК України, у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

На підставі викладеного, суд вважає вірним звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого не обирався.

Витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню становлять 4457,00 грн., у зв`язку з чим, дані витрати відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області № 132/1480/25 від 13.05.2025 року накладено арешт на майно, яке визнане речовим доказом у кримінальному провадженні.

З урахуванням, зазначеного вище, суд дійшов висновку про те, що потреба у подальшому застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження щодо арешту вищевказаного майна, відпала, а тому, арешт вказаного майна слід скасувати.

Долю речових доказів в кримінальному провадженні слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 06 червня 2025 року між прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винним по ч. 2 ст. 309 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного йому покарання, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 2 (два) роки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із засудженого ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 4457,00 грн.

Скасувати арешт з майна, накладений згідно ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області № 132/1480/25 від 13.05.2025 року.

Речові докази по кримінальному провадженню № 0000038 від 09.05.2025 року, а саме: полімерний пакет ТОВ «Нова Пошта» з наліпкою ТТН 0264 в спецпакеті НПУ WAR 1965726, який передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області - знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: