Справа № 698/544/25
Провадження № 1-кп/698/114/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 р. Калинопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Катеринопільського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності по кримінальному провадженню № 0000129 від 17.03.2015 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт Катеринопіль, Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Калинопільського районного суду Черкаської області знаходиться клопотання прокурора Катеринопільського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності по кримінальному провадженню № 0000129 від 17.03.2015 року відносно ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Згідно зазначеного клопотання, органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння за таких обставин.

ОСОБА_5 , близько 15 години, 26 вересня 2007 року перебуваючи поруч із входом до гаражного приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту з ОСОБА_6 , на грунті виниклих неприязних відносин, з допомогою ножа, який приніс із собою та який тримав у правій руці, стоячи напроти останнього, умисно наніс один удар ножем в область грудної клітки зліва ОСОБА_6 , після чого, останній умисно наніс ще один удар ножем у правий бік тулуба ОСОБА_6 , в результаті чого, спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючої рани живота з ушкодженням печінки, ушкодження 9-10 ребер справа, ран грудної клітки зліва, лівого ліктьового суглобу. Згідно висновку експерта № 05-9-01/156 від 06.05.2024 ушкодження у вигляді проникаючої рани живота з ушкодженням печінки відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Ушкодження 9-10 ребер справа відносяться до категорії середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Ушкодження у вигляді ран грудної клітки зліва, лівого ліктьового суглобу відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання зазначивши про наявність передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України підстави для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та наявності визначеної п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України підстави для закриття кримінального провадження та просив його задовольнити. Проти задоволення клопотання потерпілого заперечував.

Потерпілий ОСОБА_6 та його представник адвакат ОСОБА_7 в судовому засіданні щодо вирішення клопотання заперечували. Вважають, що діяння ОСОБА_5 невірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки ОСОБА_5 , використовуючи заздалегідь принесений ніж, цілеспрямовано завдав два удари у життєво важливі органи потерпілого (грудну клітину, живіт), спричинивши проникаюче поранення печінки, смерть не сталася лише з причин, що не залежали від волі підозрюваного, а у конкретному випадку мало місце не умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, а дії підозрюваного повинні кваліфікуватися за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України як закінчений замах на умисне вбивство.

Також вказують на помилковість розрахунків прокурором строків давності, оскільки не враховано фактів переривання та зупинення їх перебігу, порушення процесуальних прав потерпілого та невідповідності дій прокурора міжнародним стандартам. В зв`язку з чим, просять відмовити у задоволенні клопотання, повернути матеріали кримінального провадження для усунення допущених порушень та проведення ефективного досудового розслідування, зобов`язати прокурора забезпечити зміну правової кваліфікації діяння підозрюваного, провести додаткові слідчі дії та допитати потерпілого та свідків, за результатами розслідування скласти обвинувальний акт, який направити до суду для розгляду по суті.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора не заперечував та просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 клопотання прокурора підтримав, просив його задовольнити. Проти задоволення клопотання потерпілого, яке підтримане його представником в судовому засіданні заперечував.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Статтею 44 КК України встановлено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За змістом ч.ч. 1, 2, 3 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду. Перед направленням клопотання до суду прокурор зобов`язаний ознайомити з ним потерпілого та з`ясувати його думку щодо можливості звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 288 КПК України розгляд клопотання прокурора здійснюється у присутності сторін кримінального провадження та потерпілого в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, із особливостями, встановленими цією статтею. Суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 12 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, суд може звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею тяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років.

Передбачений ст. 49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: 1) закінчення зазначених у законі строків; 2) не вчинення протягом цих строків нового кримінального правопорушення певного ступеня тяжкості; 3) не ухилення особи від слідства або суду.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

З приводу заперечень потерпілого та його представника суд зазначає наступне.

Однією з засад кримінального провадження, передбаченого ст. 7 КПК України є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Статтею 22 КПК України роз`яснюється така засада кримінального провадження як змагальність сторін, та, зокрема, зазначається, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом. Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності до суду здійснюється прокурором. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З огляду на вищезазначене саме прокуророві надано повноваження визначати, які саме фактичні обставини кримінального правопорушення він вважає встановленими, викладати такі фактичні обставини в клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності, визначати їх правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювати підозру. Можливість втручання в такі повноваження прокурора при складанні клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного в порядку встановленому ст. 49 КК України з боку будь-яких інших учасників кримінального провадження, чинним КПК України не передбачена.

З поданого до суду клопотання вбачається, що в ньому міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які саме прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання підозри, а також містяться інші відомості, які повинні бути відображені в клопотанні згідно з приписами ст. 287 КПК України.

Крім того, при направлені клопотання до суду дотримано вимоги ч. 3 ст. 286 КПК Ураїни, а саме копію клопотання вручено потерпілому ОСОБА_6 та зазначено про заперечання потерпілого у зв`язку з незгодою кваліфікації дій підозрюваного.

За вказаних обставин, вирішення питання про зміну кваліфікації дій підозрюваного належить до дискреційних прав слідчого чи прокурора, що прямо передбачено ст.ст. 36, 40 КПК України. Для оскарження такої відмови учасником провадження немає процесуально-правових підстав, оскільки ні потерпілий ні його представник, не можуть визначати кваліфікацію діянь правопорушника, вони вправі лише рекомендувати певну кваліфікацію на своє переконання, а остаточне рішення належить до дискреційної компетенції слідчого, прокурора. Такого права не має і суд під час розгляду клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності.

Щодо аргументів потерпілого щодо ухилення від слідства ОСОБА_5 суд зазначає, що під ухиленням від слідства або суду варто розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (постанова Верховного Суду України від 19.03.2015року у справі №5-1кс15).

Наявність протоколу про неможливість вручення повісток не є ухиленням від слідства та не може бути підставою для зупинення перебігу давності відповідно до ст. 49 КК. З матеріалів справи вбачається, що місце перебування ОСОБА_5 органам досудового слідства було відоме, доказів оголошення у розшук ОСОБА_5 суду не надано.

Потерпілий та його представник вважють, що строки давності у даній справі спливають лише 03.05.2029 року з чим суд погодитись не може виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів клопотання, зазначені в клопотанні обставини кримінального правопорушення мали місце 26.09.2007 року, згідно довідки ДІ МВС № 40-02062025/71007 від 04.06.2025 року востаннє ОСОБА_5 притягався до кримінальної відповідальності 03.05.2014 року за ч. 1 ст. 122 КК України, відповідно до ухвали Катеринопільського районного суду Черкаської області від 15.10.2014 року кримінальне провадження закрито на підставі ст. 46 КК України.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду викладених в постанові від 02.02.2023 року у справі № 735/1121/20 закінчення загальних строків, установлених ч. 2 ст. 49 КК України (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, продовжений на час ухилення.

В даному випадку сплив як загальний строк п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину так і диференційований, з 15.10.2014 року - минуло десять років.

За встановлених обставин, твердження потерпілого не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання прокурора.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, яка є нереабілітуючою, а також наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави. Підозрюваний бажає бути звільненим від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності.

З огляду на викладене, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України є безумовним, оскільки приводом для цього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 по кримінальному провадженню № 598/1781/17 зазначено, що звільнення від кримінальної відповідальності, застосування ст. 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Застосування вказаних положень кримінального закону для суду є обов`язковими і носять імперативний характер. В разі встановлення судом закінчення визначеного строку, безпідставної відмови у звільненні від відповідальності не допускається. Незгода потерпілого у даному випадку, не може бути підставою для відмови у звільненні особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням його прав, що є неприпустимим виходячи з позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.03.2020 (справа № 730/67/16-к).

Положення ч. 1-3 ст. 49 КК, якими передбачено підстави та умови звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, не наділяють суд дискрецією. Адже законодавець чітко визначив, що суд звільняє від кримінальної відповідальності особу у разі існування підстав для застосування положень ст. 49 КК. Ця підстава звільнення від кримінальної відповідальності є безумовною, на відміну від інших, наприклад, передбачених ст. ст. 47, 48 КК, в яких вказано, що суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності, що відповідає правовому висновоку викладеному у постанові Верховного Суду від 18.02.2025 року у справі № 712/8174/23.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 є тяжким злочином у розумінні ст. 12 КК України, він не ухилявся від слідства або суду, зазначені в клопотанні обставини кримінального правопорушення мали місце 26.09.2007 року, тобто минуло більше 15 років з вказаного часу, згідно довідки ДІ МВС № 40-02062025/71007 від 04.06.2025 року востаннє ОСОБА_5 притягався до кримінальної відповідальності 03.05.2014 року за ч. 1 ст. 122 КК України, відповідно до ухвали Катеринопільського районного суду Черкаської області від 15.10.2014 року кримінальне провадження закрито на підставі ст. 46 КК України, минуло більше 10 років з вказаного часу, тобто на даний час спливли, встановлені ст. 49 КК України строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності, відтак, кримінальне провадження відносно підозрюваного необхідно закрити, звільнивши ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, встановленої ч. 1 ст. 121 КК України, задовольнивши клопотання прокурора.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до приписів ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 44, 49, ч. 1 ст. 121 КК України, ст.ст. 124, 284, 286, 288, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Катеринопільського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, закривши відносно нього кримінальне провадження № 0000129 від 17.03.2015 року на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Речові докази:

-парасольку зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області повернути власнику.

-металевий предме - зданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області після набрання ухвалою законної сили знищити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення, а особами, що не були присутні при цьому - з дня отримання її копії, шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду через Калинопільський районний суд Черкаської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1