Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали контрольного провадження 11-кп/4806/241/25 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.05.2025.

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора й продовжено строк тримання під вартою до 60 днів, до 30.06.2025 з визначенням застави - 150 (сто п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 402600 (чотириста дві тисячі шістсот) грн, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області на розгляді перебувають матеріали кримінального провадження за № 0001101 від 02.06.2023, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

01.05.2025 до суду надійшло клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , яке мотивовано тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких. Крім того, ризики, які були підставами для застосування останньому даного виду запобіжного заходу, на даний час не зменшились та продовжують існувати, а обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти цим ризикам.

Захисникадвокат ОСОБА_5 також подав клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, або зменшити розмір застави до 200000 грн. Клопотання мотивував тим, що з часу постановлення попередньої ухвали нові ризики не виникли, а заявлені прокурором нічим не підтверджені. Просив звернути увагу на те, що обвинувачений має зареєстроване місце проживання, не має наміру уникати відповідальності. Також вважає, що визначений судом розмір застави є завідомо непропорційним для підозрюваного.

Відмовляючи у задоволенні клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу та задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції вказав, що

-2-

судовий розгляд у вказаному кримінальному провадженні триває, а визначені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики продовжують існувати. Тому, суд дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення доведено наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а стороною захисту такі не спростовані, у зв`язку з чим щодо обвинуваченого ОСОБА_7 продовжив запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, та у разі внесення застави поклав на обвинуваченого передбачені ст. 194 КПК України обов`язки, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_5 просить ухвалу суду про продовження ОСОБА_8 строку запобіжного заходу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Уважає ухвалу незаконною та не обґрунтованою, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам. Прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Не дано оцінки також тому факту, що з часу постановлення попередньої ухвали нові ризики не виникли. Ризик незаконного впливу на потерпілого нічим не підтверджений. Обвинувачений не має коштів та майна, а тому ризик його впливу відсутній. Прокурор не зазначив на яких свідків може впливати обвинувачений. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення також не обґрунтовано, оскільки не зазначено причину такого припущення. Обвинувачений має зареєстроване місце проживання, не має наміру уникати відповідальності. Окрім того, стверджує, що застава ОСОБА_7 визначена у непомірному для нього розмірі, оскільки він ніде не працює та жодних заощаджень не має.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності прокурора, обвинуваченого та його захисника, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. При цьому береться до уваги і те, що будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги від них не надходило.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_5 про незаконність та необґрунтованість судового рішення відносно ОСОБА_7 колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

-3-

За приписами ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти, передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Згідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України п ід час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, продовжити або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів уважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не зменшились і продовжують існувати.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд обґрунтовано взяв до уваги те, що інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень і йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 05 до 08 років.

Також, суд першої інстанції дав належну оцінку фактам відсутності обставин, які би перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою та необхідності проведення судом процесуальних дій.

-4-

Апеляційний суд погоджується з висновками суду про те, що стороною обвинувачення доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду; незаконного впливу на потерпілих, свідків та інших учасників у кримінальному провадженні з метою дачі, зміни ними показань на його користь, що створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується.

Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового провадження та запобігання вищевказаних ризиків, які продовжують існувати, при цьому стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту не надано жодних доказів, зокрема й даних про особу обвинуваченого, які би давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі не ухилятиметься від суду, не впливатиме на потерпілих, свідків, інших учасників кримінального провадження, не вчинятиме інших кримінальних правопорушень, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Колегія суддів уважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що застосований щодо ОСОБА_7 , запобіжний захід з урахуванням його тривалості та у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, у зв`язку з чим, з урахуванням сукупності викладених обставин щодо тривалості перебування обвинуваченого під вартою, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , у силу характеру інкримінованих йому діянь та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з чим погоджується й колегія суддів, уважаючи, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що у матеріалах контрольного провадження відсутні й стороною захисту не надано докази про наявність в ОСОБА_7 будь-яких захворювань, які б свідчили про неможливість тримання його під вартою в умовах ізоляції від суспільства.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати потерпілих, свідків, інших учасників кримінального провадження, однак обставини, за яких вчинені інкриміновані йому кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, а також вищенаведені дані про його особу, дають обґрунтовані підстави уважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою, що в свою чергу свідчить про неможливість застосування щодо ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів.

-5-

Крім того, постановляючи ухвалу про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги і положення ст. 182, 183 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення, негативні наслідки для суспільства та держави від кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , дані про особу обвинуваченого, його майновий стан, і обґрунтовано визначив розмір застави у межах, передбачених ч. 5 ст. 182 КПК України, який на переконання колегії суддів, у разі його внесення, буде достатнім для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, і, оцінивши в сукупності тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, обставини його вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, розмір заподіяної матеріальної шкоди, дані про особу обвинуваченого, його майновий та сімейний стан, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, - апеляційний суд вважає, що даний випадок є виключним і встановлений судом обвинуваченому ОСОБА_7 розмір застави 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, на даному етапі судового провадження є необхідним і достатнім, у разі його внесення, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні. Разом з тим, всупереч доводів апеляційної скарги захисника, апеляційним судом не встановлено підстав уважати такий розмір застави завідомо непомірним для обвинуваченого ОСОБА_7 і такий обумовлений також високим ступенем суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 .

При цьому, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не впливають та не спростовують продовження існування заявлених прокурором ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, що в свою чергу унеможливлює зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, навіть з урахуванням вказаних захисником характеризуючих даних обвинуваченого, немає, а тому ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без змін.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказувалось.

-6-

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.05.2025 щодо ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді