Справа № 452/1903/25
Провадження № 1-кп/452/340/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря чудового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

особи, щодо якої вирішується

питання про застосування

примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,

його законного представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000074 від 21 квітня 2025 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, раніше відповідно ст. 89 КК України не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Самбірського міськрайонного суду Львівської області 02 червня 2025 року надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000074 від 21 квітня 2025 року, за ознаками вчинення суспільно небезпечного діянння, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та додані до нього документи: реєстр матеріалів досудового розслідування, розписка підозрюваного, його захисника про отримання копії клопотання.

Згідно клопотання ОСОБА_6 21 квітня 2025 року приблизно о 07:00 год., перебуваючи на пл. Ринок, навпроти Самбірської міської ради, що за адресою: місто Самбір, площа Ринок ,1 Львівської області, на грунті раптово виниклого конфлікту із двірником ОСОБА_4 , підійшов до потерпілої на відстань до одного метра та тримаючи в правій руці камінь, кинув ним їй в обличчя, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синця у правій скроневій ділянці, який згідно висновку експерта відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діянння, передбачене ч. 1

ст. 125 КК України.

Під час досудового розслідування було проведено амбулаторну судово-психіатричну експертизу, згідно висновку № 839 від 27.05.2025 року якої встановлено, що ОСОБА_6 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, страждав та на теперішній час страждає хронічним психічним захворюванням - параноїдальною шизофренією, безперервним перебігом з вираженим дефектом особи в емоційно-вольовій сфері, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_6 потребує застосування стаціонарних примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню ним суспільно небезпечних діянь відповідно до ст. 92 КК України.

Ухвалою судді від 05 червня 2025 року призначене підготовче судове засідання на 23 червня 2025 року у данному кримінальному провадженні.

Ухвалою суду від 23 червня 2025 року призначений судовий розгляд клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у даному кримінальному провадженні на 10 липня 2025 року.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подане клопотання, наполягав на тому, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діянння, передбачене ч. 1 ст. 125 К України, але враховуючи психічне захворювання, яким він страждає, просив застосувати до останього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Законний представник ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні проти застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру не заперечували. При цьому захисник ОСОБА_5 посилалася на те, що ОСОБА_6 є психічно нездоровою людиною, яка потребує лікування.

Потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що працює дворніком, прибирає ділянку на пл. Ринок, навпроти Самбірської міської ради. 21 квітня 2025 року вранці прийшла на роботу, до неї підійшов ОСОБА_6 , який почав просити гроші. Вона його раніше неодноразово бачила, оскільки він постійно перебуває на площі, просить гроші у людей, вона сама йому раніше давала гроші. Після того, як вона відмовилася надати гроші, ОСОБА_6 відійшов та кинув в її сторону камінь, якій потрапий їй у праву скроню, потім схопив пластмасову мітлу та намагався її вдарити, але вона почала голосно кричати та тікати. До цього випадку вона знала, що ОСОБА_6 може бути агресивним та неадекватним, після цього вона його боїться.

Присутній в судовому засіданні ОСОБА_6 на поставлені запитання відповідав не по суті, розмовляв сам з собою. Вказуючи на присутню потерпілу ОСОБА_4 , висловлювався на її адресу неповажно та досить агресивно. Щодо наданого клопотання не зміг висловити позицію.

При розгляді даного клопотання судом встановлено, що в діях ОСОБА_6 мало місце суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Факт вчинення вказаного суспільно небезпечного діяння саме ОСОБА_6 підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_4 в судовому засіданні, не спростований стороною захисту.

Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 839 від 27.05.2025 року якої встановлено, що ОСОБА_6 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, страждав та на теперішній час страждає хронічним психічним захворюванням - параноїдальною шизофренією, безперервним перебігом з вираженим дефектом особи в емоційно-вольовій сфері, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_6 потребує застосування стаціонарних примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню ним суспільно небезпечних діянь відповідно до ст. 92 КК України (а.с. 32-34).

Згідно ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно дост. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

За приписами ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом;

3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом;

4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Згідно ч. 4 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.

Згідно п. 2 Правил застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги, затверджених Наказом МОЗ України 31.08.2017 року № 992 (зареєстровані в МЮ України 20 листопада 2017 р. за

№ 1408/31276) ПЗМХ за рішенням суду застосовуються до осіб, які скоїли суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України (далі - СНД), для надання їм психіатричної допомоги з метою інтеграції їх в суспільство та запобігання вчиненню ними повторних СНД.

ПЗМХ у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом - вид ПЗМХ та психіатричної допомоги, за якого особа, перебуваючи в СЗНПД, може самостійно, без супроводу медичного працівника залишати палату та відділення. Виходити за межі СЗНПД самостійно, без супроводу медичного працівника пацієнтам заборонено (п.3 Правил).

Згідно заключення лікаря психіатра КНМ СММ «Самбірська центральна лікарня» від 04.04.2025 року ОСОБА_6 знаходиться на обліку у лікаря психіатра з 17.11.2005 року з діагнозом: Ш F20.0. Неодноразово лікувався в ЛО КПЛ, останній раз в березні 2025 року. Визнаний інвалідом ІІІ групи по психічному захворюванню безтерміново (а.с.26).

Як зазначено у висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 839 від 27.05.2025 року згідно медичних документів до ОСОБА_6 раніше застосовувалися примусові заходи медичного характеру у вигляді перебування у психіатричному стаціонарі. В описах психічного стану за останній час зазначалось, що є злобним, агресивним, не спить, блукає по місту. В медичний заклад надходили неодноразові звернення на його неадекватну поведінку.

Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру таким, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, що виключає можливість застосування до нього кримінального покарання, через те, що він за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Виходячи з психічного стану ОСОБА_6 та характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння, суд вважає за необхідне застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Процесуальні витрати, речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід, передбачений ст. 508 КПК України у даному кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись ст.ст. 92, 93, 94, КК України, ст. ст. 503, 512, 513 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000074 від 21 квітня 2025 року, за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Ухвалу може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено в нарадчій кімнаті, проголошено, надано для ознайомлення учасникам кримінального провадження 14 липня 2025 року о 9 год. 20 хв.

Суддя