Справа № 686/1348/25
Провадження № 1-кс/686/4379/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року м. Хмельницький

Слідча суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницькому клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 , погоджене із прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та громадянина республіки Азербайджан, азербайджанця, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого,

у кримінальному провадженні №0001028,

установила:

29.04.2025 старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із клопотанням, погодженим із прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, із покладенням визначених ч.5 ст.194 КПК України обов`язків, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики: переховування від органів досудового розслідування та суду; знищення, спотворення або приховування речових доказів, зокрема приховування, знищення відомостей, документів, речових доказів, що свідчать про його злочинну діяльність; незаконного впливу на потерпілого та свідків.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні підтримали заявлене клопотання, просили його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні не заперечували щодо заявленого клопотання.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню із наступних підстав.

СУ ГУ Національної поліції у Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001028 від 17.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.1 ст. 122 КК України.

29 квітня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, а саме про те, що «13.07.2024,близько 17:00 год., ОСОБА_4 перебуваючи неподалік кафе «Тюльпан», що по вул. Західно-Окружній в м. Хмельницькому, Хмельницької області, розпочав словесну суперечку із ОСОБА_8 .

У ході зазначеного конфлікту ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_8 з метою нанесення тілесних ушкоджень, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, за допомогою ключки для гольфу наніс один удар в область лівого колінного суглобу потерпілого ОСОБА_8 , унаслідок вказаних протиправних дій, ОСОБА_4 умисно спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді перелому надколінника лівого колінного суглобу, які по своєму характеру, згідно пункту 2.2 «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово медичної служби України», відносяться до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, як такі, що зазвичай призводять до тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби)».

Пред`явлена ОСОБА_4 підозра є обґрунтованою та підтверджується: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_8 від 16.07.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 17.07.2024; висновком експерта №366 від 18.07.2024; висновком експерта №721 від 30.12.2024; висновком експерта №69 від 12.02.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.07.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 19.07.2024; протоколом огляду від 16.08.2024; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження із метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу (ч. 1 ст. 179 КПК України).

Санкція ч.1 ст. 122 КК України передбачає покарання у вигляді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Із матеріалів клопотання та досліджених матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.

Разом із тим, указаний у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки ні слідчим, ні прокурором не наведено обставин, які б дали беззаперечні підстави суду уважати, що ОСОБА_4 має намір ухилятися від слідства та суду.

У своїй практиці ЄСПЛ наголошує, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці імовірності того, що особа переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

У справі «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість продовження тримання заявниці під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

ОСОБА_4 раніше не судимий, на розгляд клопотання з`явився. А тому, на думку слідчої судді, ризик переховування від органів досудового розслідування стороною обвинувачення не доведений.

Водночас, слідча суддя уважає, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілого, яким можуть бути відомі обставини вчинення кримінального правопорушення.

При оцінці наявності ризику незаконного впливу на свідків слідчою суддею урахована також установлена КПК України процедура отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1 та ч.2 ст. 23, ст.224 КПК України).

За таких обставин по справі, приходжу до висновку про наявність визначеного ст. 177 КПК України ризику незаконного впливу на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, розлучений, утримує малолітню дитину.

Проаналізувавши долучені до матеріалів клопотання докази, зважаючи на наявність обґрунтованої підозри та ураховуючи усі, визначенні ст. 178 КПК України обставини у їх сукупності із метою запобігання ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, приходжу до висновку, що належну процесуальну поведінку підозрюваного зможе забезпечити запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, із покладенням на нього у межах строку досудового розслідування обов`язків, визначених ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із населеного пункту, у якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків слід визначити у межах строків досудового розслідування, тобто по 27 червня 2025 року включно.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 178, 179, 193, 194, 196 КПК України,

постановила:

Задовольнити клопотання.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду та покласти на нього, строком по 27 червня 2025 року наступні обов`язки:

- не відлучатися із м. Хмельницького, без дозволу слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України.

Ухвала діє по 27 червня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя