Справа № 577/4428/25
Провадження № 1-кп/577/437/25

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 серпня 2025 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, розлученого, не працюючого, раніше судимого: 1) 13.01.2025 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч.1 ст. 190 КК України до 1 року пробаційного нагляду,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 389 КК України,
13 січня 2025 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України засуджено ОСОБА_4 до 1 року пробаційного нагляду. На підставі до ст. 59-1 КК України на ОСОБА_4 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. ОСОБА_4 19.02.2025 року роз`яснено порядок та умови відбуття покарання у виді пробаційного нагляду, те, що згідно ст. 49-3 КВК України систематичним невиконанням засудженим обов`язків, передбачених статтею 49-1 цього Кодексу, або вчинення адміністративних правопорушень, зникнення з місця проживання, створення умисних перешкод для функціонування електронного засобу контролю та нагляду, роз`яснена кримінальна відповідальність за ухилення від пробаційного нагляду, передбачена ч. 3 ст. 389 КК України, про що відібрана відповідна підписка. Постановою від 19.02.2025 року встановлено дні явки на реєстрацію (реєстрації), відповідно до якої засуджений ОСОБА_4 зобов`язаний з`являтися на реєстрацію до Конотопського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області і призначено йому дні явки перший, другий та третій вівторок кожного місяця. Однак, незважаючи на те, що ОСОБА_4 роз`яснено порядок відбуття покарання та про відповідальність за ч. 3 ст. 389 КК України, останній вчинив за час відбування покарання чотири адміністративні правопорушення. Так, в порушення обов`язків, визначених ч. 4 ст. 49-1 Кримінально-виконавчого кодексу України ОСОБА_4 22.03.2025 року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 175-1 ч. 1 КУпАП України та був притягнутий до адміністративної відповідальності постановою від 22.03.2025 року, у зв`язку з чим 13.05.2025 року ОСОБА_4 було винесено попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за порушення порядку та умов відбування покарання у виді пробаційного нагляду. ОСОБА_4 13.05.2025 року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 178 ч. 1 КУпАП та був притягнутий до адміністративної відповідальності постановою від 13.05.2025 року, у зв`язку з чим 03.06.2025 року йому було винесено попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за порушення порядку та умов відбування покарання у виді пробаційного нагляду. ОСОБА_4 09.06.2025 року вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 178 ч. 2 КУпАП та був притягнутий до адміністративної відповідальності постановою від 09.06.2025 року та йому було винесено 08.07.2025 року попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за порушення порядку та умов відбування покарання у виді пробаційного нагляду. ОСОБА_4 14.06.2025 року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 178 ч. 3 КУпАП України, у зв`язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності постановою від 17.06.2025 року та за що йому було винесено 01.07.2025 року письмове попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за порушення порядку та умов відбування покарання у виді пробаційного нагляду.
У поясненнях засуджений ОСОБА_4 вказав, що він дійсно вчиняв на момент пробаційного нагляду адміністративні правопорушення та був ознайомлений, що несе за свої дії кримінальну відповідальність.
Засуджений ОСОБА_4 під час відбування покарання у виді пробаційного нагляду вчинив чотири адміністративні правопорушення, що відповідно до ч. 3 ст. 49-3 КВК України є систематичним невиконанням засудженим обов`язків, передбачених статтею 49-1 цього Кодексу, тобто ухиленням від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, зазначеного в обвинувальному акті, викладено вірно та відповідає дійсності, він його в повному обсязі підтверджує. Щиро розкаюється у вчиненому.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, у суду відсутні сумніви в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції. Роз`яснивши йому положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів (крім допиту обвинуваченого та дослідження документів, які характеризують особу обвинуваченого) стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглядає справу у відповідності до ст. 349 КПК України.
Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Таким чином вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ч.3 ст. 389 КК України ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.
Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи всі ці обставини, а також характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та розкаянні та приймає до уваги особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, виходячи з принципів індивідуалізації і співмірності заходів примусу характеру вчинених дій, суд вважає, що необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді обмеження волі.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Така міра покарання, на думку суду, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.
Клопотання про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не заявлялося.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним за ч.3 ст. 389 КК України і призначити покарання у виді 01 (одного) року обмеження волі.
Згідно ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 січня 2025 року - 01 (один) місяць пробаційного нагляду, що у відповідності зі ст. 72 КК України відповідає 01 (одному) місяцю обмеженню волі і остаточно призначити покарання - 01 (один) рік 01 (один) місяць обмеження волі.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Строк відбуття покарання у виді обмеження волі рахувати з дня постановки на облік ОСОБА_4 у виправному центрі.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд, а для обвинуваченого в той же строк після вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1