Провадження №1-кс/522/4229/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про передачу майна на відповідальне зберігання,

УСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси із заявою про передачу майна на відповідальне зберігання, на яке накладено арешт, а саме транспортний засіб марки «Renault» модель Velsatis, в кузові сірого кольору, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN-номер: НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Renault» модель Velsatis, в кузові сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , серія свідоцтва НОМЕР_3 , посилаючись на наступне.

08.07.2025 ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси в рамках кримінального провадження №0000843 від 11.06.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України було накладено арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Renault» модель Velsatis, в кузові сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , серія свідоцтва НОМЕР_3 та транспортний засіб марки «Renault» модель Velsatis, в кузові сірого кольору, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN-номер: НОМЕР_2 .

Згідно заяви адвоката вбачається, що ОСОБА_4 є власником вищезазначеного транспортного засобу.

Транспортний засіб ОСОБА_4 передав в тимчасове користування своєму брату ОСОБА_5 , якому на теперішній час повідомлено про підозру в рамках даного кримінального провадження.

Адвокат зазначає, що ОСОБА_4 жодного відношення до даного кримінального провадження не має, а вилучений транспортний засіб належить йому на праві власності.

Враховуючи зазначені обставини, адвокат звернувся до суду з заявою про передачу майна на відповідальне зберігання, на яке накладено арешт.

Адвокат в судове засідання не з`явився, згідно письмової заяви вимоги, викладені в заяві підтримав та просить розглянути без його участі.

Прокурор в судове засідання не з`явилася, згідно письмової заяви щодо вирішення питання про передачу майна на відповідальне зберігання поклалася на розсуд суду та просила розглянути без її участі.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали, які обгрунтовують доводи заяви, приходжу до висновку, що вона підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Положенням ч.1 ст.98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.6 ст.100 КПК України речові докази, які не містять слідів кримінального правопорушення у вигляді предметів, зберігання яких через громіздкість неможливо без зайвих труднощів повертаються власнику, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.

З заяви адвоката вбачається, що 08.07.2025 ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси в рамках кримінального провадження №0000843 від 11.06.2025 було накладено арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Renault» модель Velsatis, в кузові сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , серія свідоцтва НОМЕР_3 та транспортний засіб марки «Renault» модель Velsatis, в кузові сірого кольору, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN-номер: НОМЕР_2 .

ОСОБА_4 є власником вищезазначеного транспортного засобу.

Транспортний засіб був переданий ОСОБА_4 в тимчасове користування своєму брату ОСОБА_5 , якому в ході досудового розслідування даного кримінального провадження повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

ОСОБА_4 жодного відношення до даного кримінального провадження не має, а вилучений транспортний засіб належить йому на праві власності.

Слідчим суддею встановлено наступне.

Створені умови тягнуть за собою порушення прав і законних інтересів власника майна, що суперечить положенням ст.41 Конституції України.

За таких обставин, для повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, захисту законних прав та інтересів власника майна, а також відсутності негативних наслідків для інших осіб, слідчий суддя вважає за доцільне передати вказане в заяві майно власнику на відповідальне зберігання, до вирішення справи по суті.

На переконання слідчого судді, передача автомобіля на відповідальне зберігання із збереженням заборони на розпорядження ним в будь-який спосіб, не призведе до втрати речового доказу та буде сприяти його збереженню в належному стані. Одночасно таке пом`якшення арешту буде забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав заявника, як власника майна.

Так, ч.5 ст.9 КПК України, передбачено що, Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. При цьому, виходячи з положень Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Відповідно до ст.13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст.41 Конституції України).

Відповідно до ст.1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-11). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Відповідно до ч.5 ст.12 ЦК України та відповідно до п.10 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне.

Пункт 25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначає, що набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знать про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумний заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна.

Аналогічне роз`яснення міститься в Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 №24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав».

Крім того, судом встановлено, що власник майна ОСОБА_5 жодного відношення до даного кримінального провадження не має, про підозру йому не повідомлялось, а вилучений транспортний засіб належить йому на праві власності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вказаної заяви про передачу майна на відповідальне зберігання, з наведених підстав.

Керуючись ст.ст.167-174 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , про передачу майна на відповідальне зберігання - задовольнити.

Передати транспортний засіб марки «Renault» модель Velsatis, в кузові сірого кольору, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN-номер: НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Renault» модель Velsatis, в кузові сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , серія свідоцтва НОМЕР_3 на відповідальне зберігання ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1