Справа № 638/8522/25
Провадження № 1-кс/638/1468/25
УХВАЛА

Іменем України

09 травня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання дізнавача СД Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000283 від 06.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач СД Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 звернулася до Шевченківського районного суду м. Харкова з клопотанням про арешт майна, яке було вилучене під час проведення огляду місця події від 05.05.2025 року.

В обгрунтування клопотання посилається на те, що 05.05.2025 року надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 05.05.2055 о 11 год 02 хв за адресою: АДРЕСА_1 , екіпажем 1102, було виявлено наркотичну речовину рослинного походження та пристрій для куріння, в якій проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час огляду місця події за вказаною адресою було виявлено та вилучено згорток з фольги в середині з речовиною рослинного походження, пластикову пляшку (обрізану) з накопим чорного кольору та залишками рослинної речовини та маленький піднос з речовиною рослинного походження, зовні схоже на наркотичну речовину (канабіс).

Відомості про вказаний факт внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000283 за попередньою правовою кваліфікацією передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Огляд місця події проводився 05.05.2025 року у період часу з 12 год 13 хв по 12 год 20 хв дізнавачем СД Харківського районного управління поліції №3 ГУ Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого були присутні поняті та власник квартири. У присутності понятих було вилучено мобільний телефон ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував у його користуванні, а саме мобільний телефон марки «Vivo» чорного кольору з пошкодженням екрану з sim-картою мобільного номеру телефону НОМЕР_1 оператору зв?язку «Київстар», який на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому може міститись інформація де вищевказаний громадянин замовляв заборонену речовину. Зазначений телефон, під час огляду поміщено до сейф-пакету № ICR0040006 та вилучено.

Вилучений мобільний телефон марки «Vivo» визнаний речовим доказом та знаходиться в камері схову Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області.

Приймаючи до уваги те, що майно, яке вилучене у ході огляду місця події від 05.05.2025 року, а саме мобільний телефон марки «Vivo» чорного кольору з пошкодженням екрану з sim-картою мобільного номеру телефону НОМЕР_1 оператору зв?язку «Київстар», який на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в подальшому може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та можуть відігравати роль речових доказів у кримінальному провадженні, а саме з метою встановлення наявності факту придбання наркотичних засобів.

На підставі викладеного дізнавач просить накласти арешт на вилучений мобільний телефон під час проведення огляду місця події.

Дізнавач ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Дізнавач надала заяву про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримує в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому засіданні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання з додатками, доходить висновку про необхідність задоволення клопотання, виходячи з наступного.

06.05.2025 року дізнавачем СД Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 були внесені відомості про кримінальне провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000283 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Дізнавачем СД Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 було проведено огляд місця події, про що було складено протокол від 05.05.2025 року, відповідно до якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Vivo» чорного кольору з пошкодженням екрану з sim-картою мобільного номеру телефону НОМЕР_1 оператору зв?язку «Київстар», який на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вилучений мобільний телефон марки «Vivo» визнаний речовим доказом та знаходиться в камері схову Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області.

Відповідно до положень статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу.

Згідно з ч. 11 ст.170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Після з`ясування обставин, які підтверджені відповідними доказами, слідчий суддя дійшов висновку про доведення дізнавачем того, що зазначене в клопотанні майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення, як арешт вказаного майна надалі може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України дізнавач, у своєму клопотанні, довів слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України

Вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті та не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про задоволення клопотання дізнавача.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 174, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача СД Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000283 від 06.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України задовольнити.

Накласти арешт на вилучене під час проведення слідчої дії, а саме огляду місця події від 05.05.2025 року, майно: мобільний телефон марки «Vivo» чорного кольору з пошкодженням екрану з sim-картою мобільного номеру телефону НОМЕР_1 оператору зв?язку «Київстар», який на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити місцем зберігання вказаного майна камеру схову Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Володимира Пасічника, 103.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1