УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2025 Справа №607/9322/25 Провадження №1-кс/607/2642/2025

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала клопотання адвоката ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.01.2025, під час досудового розслідування кримінального провадження №0000088 від 09.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06.05.2025 до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 із клопотанням про скасування арешту майна, який накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 січня 2025 року у справі №607/2090/25 (провадження №1-кс/607/682/2025) про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000088 від 9 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України, яке належить ОСОБА_4 , в частині заборони користування наступним майно: лічильник (водомір) №49 із частиною пластикової труби; блок управління розливної лінії; ультрафіолетовий випромінювач Ecosoft; ламінатор із блоком управління; пристрій для мийки пляшок.

В обґрунтування клопотання представник власника майна вказав на те, що ОСОБА_4 зареєстрований фізичною особою-підприємцем та протягом тривалого часу здійснює законну підприємницьку діяльність по очистці води, її фасуванні та реалізації, а тому подальше застосування арешту належного йому майна призведе до зупинення його правомірної підприємницької діяльності. Вважає, що вилучене під час проведення обшуків за місцем проведення ОСОБА_4 підприємницької діяльності майно не відноситься до предмету кримінального правопорушення, яке розслідується в рамках кримінального провадження №0000088 від 09.07.2024, оскільки набуте ним внаслідок здійснення законної господарської діяльності.

В судовому засіданні власник майна ОСОБА_4 та його представник-адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримали, з підстав, викладених в ньому, просили його задовольнити.

Прокурор Спеціалізованої екологічної прокуратури Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, посилаючись на те, що постановою слідчого вилучене у ОСОБА_4 майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000088 від 09.07.2024. Зазначив, що у даному кримінальному провадженні, на даний час, проводяться експертизи, а тому може виникнути необхідність в огляді цих речових доказів.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна підлягає задоволенню, з таких підстав.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Арешт майна, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

При вирішенні питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Порядок скасування арешту майна у кримінальному провадженні визначено та регламентовано положеннями ст. 174 КПК України.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 січня 2025 року у справі №607/2090/25 (провадження №1-кс/607/682/2025) накладено арешт на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000088 від 9 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.240 КК України, яке належить ОСОБА_4 .

Вказаною ухвалою слідчого судді встановлено, що зазначене майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до ЄРДР за №0000088 від 09.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на вказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак такий строк має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини продовження заходів забезпечення кримінального провадження як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. Відтак, зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі і щодо позбавлення або обмеження права власності.

Оцінюючи доводи прокурора про необхідність подальшого арешту належного ОСОБА_4 майна з метою проведення експертиз, слідчий суддя враховує, що відомостей про призначення, на даний час, у кримінальному провадженні №0000088 від 9 липня 2024 року судових експертиз у розпорядженні слідчого судді під час розгляду клопотання не надходило, а відтак слідчий суддя вважає, що скасування арешту в частині заборони користування таким майном не перешкоджає подальшому проведенню експертного дослідження, а покладення на власника майна обов`язку у разі необхідності проведення у даному кримінальному провадженні судових експертиз чи інших процесуальних дій, об`єктом яких є вказане майно, негайно надати його для проведення зазначених експертиз та процесуальних дій, сприятиме завданням досудового розслідування.

Крім того, слідчий суддя враховує, що з долучених до клопотання документів вбачається, що на даний час ОСОБА_4 , який з 2008 року зареєстрований фізичною особою-підприємцем, одним із видів діяльності якого є виробництво мінеральних та інших вод, розлитих у пляшки, здійснює свою підприємницьку діяльність поза межами території ТОВ «Санаторій «Веселка».

За наведених обставин, та оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданням цього кримінального провадження, зважаючи на обставини справи, з метою недопущення порушення права власника майна на користування ним, а також відсутність обставин, які б вказували, що у разі передачі лічильника (водомір) №49 із частиною пластикової труби, блоку управління розливної лінії; ультрафіолетового випромінювача Ecosoft; ламінатора із блоком управління, пристрою для мийки пляшок, його власнику, таке майно може бути знищене чи приховане, слідчий суддя вважає, що потреба в застосуванні подальшого арешту майна в частині заборони користування таким його власником відпала.

Таким чином, слідчий суддя не вбачає перешкод для передачі вищепереліченого майна на відповідальне зберігання власнику з правом користування, без права його відчуження та розпорядження ним.

Враховуючи викладене, клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 131, 170, 174, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт в частині заборони користування майном, який накладений на: лічильник (водомір) №49 із частиною пластикової труби; блок управління розливної лінії; ультрафіолетовий випромінювач Ecosoft; ламінатор із блоком управління; пристрій для мийки пляшок, що накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.01.2025 у справі №607/2090/25, передавши вказане майно власнику - ОСОБА_4 на відповідальне зберігання, з правом користування ним та без права розпорядження та відчуження.

Зобов`язати ОСОБА_4 у разі необхідності проведення у кримінальному провадженні №0000088 від 09.07.2024 судових експертиз чи інших процесуальних дій, об`єктом яких є вказане майно, негайно надати його для проведення зазначених процесуальних дій.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1