Справа 288/1307/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року . селище Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

старшого слідчого СВ - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Попільня Житомирської області клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції № 1 Житомирського районного управління поліції № 2 ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, внесене до ЄРДР в кримінальному провадженні за № 0000109 від 02.08.2025 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Саверці, Попільнянського району, Житомирської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, працює трактористом-машиністом в ТОВ «Монсанто насіння», неодружений, освіта середня, утриманців не має, раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 3 ст. 135 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Відділення поліції № 1 Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Згідно наданого клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що 02.08.2025 року близько 04 години 45 хвилин ОСОБА_5 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння технічно справним автомобілем «Hyundai Getz», державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_7 , рухався ним по вулиці П`ята Сотня у селі Почуйки, Житомирського району, Житомирської області, у напрямку села Саверці, Житомирського району, Житомирської області, та в порушення вимог п п. 1.2; 11.3 Правил дорожнього руху України, на дорозі з двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки та відповідних дорожніх знаків, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, при цьому не виконуючи маневр, пов`язаний із обгоном чи об`їздом перешкоди та не маючи наміру зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населеному пункті та продовжив рух лівою частиною транспортного засобу по зустрічній смузі руху. Надалі, рухаючись указаним транспортним засобом в межах зазначеного населеного пункту поблизу будинку № 47 вищевказаної вулиці, водій ОСОБА_5 , будучи достовірно обізнаним про дорожню обстановку на даній ділянці автодороги, проявив злочинну самовпевненість при керуванні транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки).

Так, рухаючись автомобілем «Hyundai Getz», державний номерний знак НОМЕР_1 у зазначений час та місці, водій ОСОБА_5 в порушення вимог пунктів 2.3 б), 2.3 д) та 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, відповідно до яких для забезпечення безпеки дорожнього руху водій, зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, невірно оцінив дорожню обстановку та проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, в умовах сутінок перевищив максимально допустиму швидкість руху за умовами видимості елементів проїзної частини, чим створив загрозу безпеці дорожнього руху при керуванні ним транспортним засобом за вказаних умов.

При цьому, помітивши попереду велосипедиста ОСОБА_8 , який рухався в зустрічному напрямку по зустрічній смузі руху, ближче до лівого узбіччя, водій ОСОБА_5 не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості, виконання маневру, пов`язаного із скеруванням свого транспортного засобу та подальшого руху у своїй смузі руху, внаслідок чого передньою правою частиною керованого ним транспортного засобу здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_8 який, намагаючись уникнути наїзду, скерував велосипед у напрямку протилежної смуги руху.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, забою легенів, внутрішньо черепну гематому, множинні садна кінцівок, кому третього ступеня важкості та був госпіталізований до КНП «Попільнянська лікарня».

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів п п. 1.2; 2.3 б), 2.3 д), 11.3 та 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, вчинене в стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому ОСОБА_8 тяжке тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Після того, як надійшло до суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286-1 КК України, підозрюваному повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри від 04.08.2025 року. Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, вчинене в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Також додано Витяг з ЄРДР де зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Крім того, після наїзду 02.08.2025 року близько 04 години 45 хвилин навпроти будинку № 47 по вулиці П`ята Сотня у селі Почуйки, Житомирського району, Житомирської області, на велосипедиста ОСОБА_8 , водій ОСОБА_5 , будучи причетним до скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи можливість для надання йому допомоги, не виконав свого громадянського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі, в порушення вимог п.п. г, ґ п. 2.10 Правил дорожнього руху України, не переконався у тому, чи потребує потерпілий допомоги, не вжив усіх можливих заходів для надання йому першої медичної допомоги, не викликав карету швидкої медичної допомоги, не відправив потерпілого до лікувального закладу, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган поліції, а натомість, з метою уникнення відповідальності за скоєне, на причетному до події автомобілі «Hyundai Getz», державний номерний знак НОМЕР_1 зник з місця пригоди, чим завідомо залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_9 , який перебував у небезпечному для життя стані та був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпорадного стану, коли водій ОСОБА_5 сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан та був зобов`язаний і мав змогу надати йому допомогу, що призвело до несвоєчасного надання медичної допомоги потерпілому та тяжкі наслідки для його здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, мав змогу надати допомогу та сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, що спричинило інші тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України.

03.08.2025 року до чергової частини ВП № 1 Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області надійшло повідомлення від чергового лікаря реанімаційного відділення КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради про те, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 від отриманих травм внаслідок ДТП.

У ході досудового розслідування 04 серпня 2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 3 ст. 135 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих злочинів підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами: - протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме ділянки автомобільної дороги по вулиці П`ята Сотня навпроти буд № 47 в селі Почуйки, Житомирського району, Житомирської області, під час якого зафіксовано причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину та вилучено речові докази; - протоколом огляду місця події території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого вилучено автомобіль «Hyundai Getz», державний номерний знак НОМЕР_1 ; - протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , в ході якого останній розповів про відомі йому обставини вчинення злочину; - протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; - протоколом затримання ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочину від 02.08.2025 року; - протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ; - протокол допиту потерпілого ОСОБА_12 ; - протоколом допиту свідка ОСОБА_13 .

З огляду на викладене є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 причетний до вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 3 ст. 135 КК України.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Враховуючи зазначене, існують достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, так:

1.) підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки після вчинення злочинів він покинув місце події та переховувався в будинку за адресою свого проживання. Окрім того, вчинені ним злочини, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, а саме: за ч. 3 ст. 286-1 КК України на строк від 5 до 10 років, за ч. 3 ст. 135 КК України на строк від 3 до 8 років, та підозрюваний усвідомлює міру покарання, яка йому загрожує;

2.) підозрюваний ОСОБА_5 може впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, щодо зміни показів даними свідками та потерпілим в ході досудового розслідування та судового розгляду, оскільки проживає з ними в сусідніх населених пунктах;

3.) перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином;

4.) вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки після вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України він продовжив вчиняти злочин передбачений ч. 3 ст. 135 КК України.

Звертаючись з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 3 ст. 135 КК України, репутацію підозрюваного, а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищевикладені обставини, можливо зробити висновок, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного обов`язків, тому слідчий звертається до суду з клопотанням про обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вищевказаних ризиків та забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищевикладені обставини, старший слідчий СВ просить клопотання задовольнити та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Саверці, Попільнянського району, Житомирської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, працює трактористом-машиністом в ТОВ «Монсанто насіння», неодружений, освіта середня, утриманців не має, раніше не судимий - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

В судовому засіданні старший слідчий СВ та прокурор підтримали дане клопотання та просили його задовольнити в повному обсязі.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на ОСОБА_5 відповідних обов`язків, на що надав письмове клопотання.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку свого захисника та просить застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників справи, дослідивши клопотання та додані матеріали, приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом пункту четвертого частини четвертої статті 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною першою статті 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, суд враховує вимоги статті 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою? проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 у наданому клопотанні вказує, що ОСОБА_5 в повідомлені від 04.08.2025 року про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 3 ст. 135 КК України, відсутнє будь-яке посилання на медичний документ, лікарське свідоцтво про смерть або висновок експерта, в яких могла бути зазначена причина смерті та отриманні тілесні ушкодження потерпілим та вищевказані документи не були долучені до клопотання.

Також захисник вказує про відсутність ризиків та зазначені в клопотанні слідчого ризики не підтверджуються будь-якими доказами. Крім того, зазначив, що підозрюваний по місцю проживання, роботи та навчання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягувався, на що надав відповідні характеристики.

Проте, як було встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки після вчинення злочинів він покинув місце події та переховувався в будинку за адресою свого проживання. Окрім того, вчинені ним злочини, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, а саме: за ч. 3 ст. 286-1 КК України на строк від 5 до 10 років, за ч. 3 ст. 135 КК України на строк від 3 до 8 років, та підозрюваний усвідомлює міру покарання, яка йому загрожує, може впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, щодо зміни показів даними свідками та потерпілим в ході досудового розслідування та судового розгляду, оскільки проживає з ними в сусідніх населених пунктах, може перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, він продовжив вчиняти злочин передбачений ч. 3 ст. 135 КК України, тому слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Також, слідчий суддя зазначає, що зміна кваліфікації кримінального правопорушення підозрюваному з ч. 2 ст. 286-1 КК України на ч. 3 ст. 286-1 КК України відбулась в зв`язку з повідомленням чергового лікаря реанімаційного відділення Житомирської обласної лікарні ім. Гербачевського - Колесника про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в реанімаційному відділенні помер ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_3 , що підтверджується рапортом інспектора чергового Відділення поліції № 1 Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_14 .

В судовому засіданні старша слідча СВ ОСОБА_4 зазначила, що на даний час відсутнє лікарське свідоцтво про смерть потерпілого, експертиза також не проведена та в подальшому дані документи будуть долучені до матеріалів справи.

Також, захисник в клопотанні вказує, що ОСОБА_5 проводився тест на стан алкогольного сп`яніння, який показав результат 1,68 проміле, і в тесті вказана температура повітря при освідуванні підозрюваного 370 С, хоча з інформаційного сайті Синоптик температура повітря в селі Саверці 02.08.2025 року в період час у з 09.00 години по 12.00 годину становила від 210 С до 260 С, а тому газоаналізатор «Драгер 6810» має границі допустимої похибки в залежності від температури навколишнього повітря.

Однак, слідчий суддя зазначає, що дані питання необхідно з`ясовувати в ході розгляду справи відносно ОСОБА_5 по суті і дане питання не впливає на кваліфікацію кримінальних правопорушень, вчинених підозрюваним та обрання йому запобіжного заходу.

В зв`язку з вищевказаним слідчий суддя приходить до висновку, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків, а тому більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та вбачає підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На підставі вищенаведеного, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_5 у разі визнання його винуватості, особу підозрюваного, а також те, що наявні докази про вчинення підозрюваним двох тяжких кримінальних правопорушень, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання необхідно задовольнити та застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного не зможе запобігти ризикам, передбаченим пунктом першим, третім, четвертим та п`ятим частини першої статті 177 КПК України, що зазначені в клопотанні.

За даних обставин, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтею 177 та статтею 178 КПК України, відповідно до пункту другого частини четвертої статті 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, приходить до висновку, що застосування застави є недоцільним та не визначає її розмір у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції № 1 Житомирського районного управління поліції № 2 ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Саверці, Попільнянського району, Житомирської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, працює трактористом-машиністом в ТОВ «Монсанто насіння», неодружений, освіта середня, утриманців не має, раніше не судимий - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави згідно вимог п. 1 п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання, а саме: з 02 серпня 2025 року з 12 години 15 хвилин по 30 вересня 2025 року по 12 годину 15 хвилин, включно.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її оголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Слідчий суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1