ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/421/25 Справа № 705/5274/23 Категорія: ч.2 ст.190 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаряОСОБА_5

прокурораОСОБА_6

представника

потерпілого - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22.01.2025, яким

ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Умань Черкаської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

16.02.2000 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 229-1, ч.2 ст. 229-6, ст. 42, ст. 45 КК України (1960 року) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, штраф 700 грн.;

01.08.2000 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 229-6, ст. 14, ст. 43 КК України (1960 року) до 5 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього майна та з лікуванням від наркоманії;

20.07.2006 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 307, ст. 69, ч.2 ст. 309, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

22.07.2010 Уманським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 309, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

14.11.2013 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 307 КК України до 1 року 7 місяців 29 днів позбавлення волі;

05.02.2016 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст.185, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

01.03.2017 Уманським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

03.09.2018 Уманським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі, звільнений 15.02.2021 по відбуттю строку покарання,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, з покладенням на нього відповідних обов`язків згідно ст. 76 КК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_9 не обирався.

Цивільний позов ОСОБА_8 задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 , рнокпп НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_8 , рнокпп НОМЕР_2 , матеріальну шкоду у розмірі 2814 гривень 00 копійок; моральну шкоду у розмірі 1000 гривень 00 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 гривень 00 копійок.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку районного суду ОСОБА_10 визнаний винуватим і засуджений за те, що він 13.04.2023 у невстановлений час, перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно та цілеспрямовано, повторно, з корисливих мотивів, керуючись жагою наживи за рахунок чужої власності, розмістив на платформі онлайн-оголошень «ОЛХ» завідомо неправдиве оголошення щодо продажу батуту, з метою подальшого введення в оману потерпілих та заволодіння їхніми грошовими коштами від отримання передоплати за неіснуючий товар.

Того ж дня, біля 20 години 40 хвилин до ОСОБА_9 на вказаний в оголошенні абонентський номер НОМЕР_3 , що працював в мобільному телефоні марки «Xiaomi» моделі «Redmi 4», IMEI: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , зателефонувала ОСОБА_11 з приводу придбання вказаного в оголошенні батуту, та під час спілкування ОСОБА_9 ввів її в оману, запевнивши про можливість придбання батуту з отриманням товару у поштовому відділенні, за умови сплати потерпілою передоплати в сумі 2900 гривень.

ОСОБА_11 , не здогадуючись про злочинні наміри ОСОБА_9 , будучи введеною в оману, цього ж дня, перерахувала на вказану ОСОБА_9 банківську картку НОМЕР_6 грошові кошти в сумі 2900 гривень, після чого ОСОБА_9 , отримавши від ОСОБА_11 грошові кошти на рахунок, таким чином заволодів ними шляхом обману та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілій матеріального збитку на вказану суму.

Він же, 23.04.2023 у невстановлений час перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно та цілеспрямовано, повторно, з корисливих мотивів, керуючись жагою наживи за рахунок чужої власності, розмістив на платформі онлайн-оголошень «ОЛХ» завідомо неправдиве оголошення щодо продажу батуту, з метою подальшого введення в оману потерпілих та заволодіння їхніми грошовими коштами від отримання передоплати за неіснуючий товар.

Того ж дня біля 12 години 30 хвилин до ОСОБА_9 на вказаний в оголошенні абонентський номер НОМЕР_7 , що працював в мобільному телефоні марки «Xiaomi» моделі «Redmi 4», IMEI: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , зателефонував ОСОБА_8 з приводу придбання вказаного в оголошенні батуту, та під час спілкування ОСОБА_9 ввів його в оману, запевнивши про можливість придбання батуту з оплатою накладеним платежем при отриманні товару у поштовому відділенні, за умови сплати потерпілим передоплати в сумі 2800 гривень.

ОСОБА_8 , не здогадуючись про злочинні наміри ОСОБА_9 , будучи введеним в оману, цього ж дня, перерахував на вказану ОСОБА_9 банківську картку НОМЕР_8 грошові кошти в сумі 2800 гривень, після чого ОСОБА_9 , отримавши від ОСОБА_8 грошові кошти на рахунок, таким чином заволодів ними шляхом обману та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілому матеріального збитку на вказану суму.

Він же, 06.05.2023 у невстановлений час перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно та цілеспрямовано, повторно, з корисливих мотивів, керуючись жагою наживи за рахунок чужої власності, розмістив на платформі онлайн-оголошень «ОЛХ» завідомо неправдиве оголошення щодо продажу басейну, з метою подальшого введення в оману потерпілих та заволодіння їхніми грошовими коштами від отримання передоплати за неіснуючий товар.

Того ж дня біля 21 години 55 хвилин до ОСОБА_9 на вказаний в оголошенні абонентський номер НОМЕР_9 , що працював в мобільному телефоні марки «Xiaomi» моделі «Redmi 4», IMEI: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , зателефонував ОСОБА_12 з приводу придбання вказаного в оголошенні басейну, та під час спілкування ОСОБА_9 ввів його в оману, запевнивши про можливість придбання басейну з оплатою накладеним платежем при отриманні товару у поштовому відділенні, за умови сплати потерпілим передоплати в сумі 3150 гривень.

ОСОБА_12 , не здогадуючись про злочинні наміри ОСОБА_9 , будучи введеною в оману, цього ж дня, перерахувала на вказану ОСОБА_9 банківську картку НОМЕР_10 грошові кошти в сумі 3150 гривень, після чого ОСОБА_9 , отримавши від ОСОБА_12 грошові кошти на рахунок, таким чином заволодів ними шляхом обману та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілому матеріального збитку на вказану суму.

Не погоджуючись із вироком місцевого суду в апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 просить його змінити. Задовольнити цивільний позов повністю, стягнути з ОСОБА_9 на його користь 2814 грн. матеріальної шкоди; 10 000 грн. моральної шкоди, а всього 12814 гривень; 6000 грн. в рахунок компенсації правової допомоги; також стягнути витрати на правничу допомогу за складання апеляційної скарги в сумі 3000 грн.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно зменшив розмір заявленої моральної шкоди та суму витрат на правничу допомогу, що є підставою для зміни вироку районного суду в цій частині.

Потерпілий в апеляційній скарзі вказує, що його витрати на залучення захисника були належним чином підтверджені, оскільки до позову додано договір про надання правової допомоги, № 88, укладений 12.02.2024 між ним та адвокатом ОСОБА_7 , з додатком, який містить детальний та чіткий розрахунок витрат послуг адвоката та включає в себе: усне консультування - 500,00 грн., ознайомлення з документами, які стосуються предмету договору - 500,00 грн.; підготовка цивільного позову - 3000,00 грн. та участь адвоката у двох судових засіданнях - 2000,00 грн.; також була надана квитанція від 13.02.2024 про сплату мною 6000 грн. згідно договору про правничу допомогу № 88 від 12.02.2024, і така оплата відповідає узгодженому між ним та його представником ОСОБА_7 , як сторонами договору, сумі фактично понесених ним витрат, та саме зазначений додаток до договору є детальним описом робіт, який судом в якості доказу прийнятий не був.

Також судом не взято до уваги кількість фактично призначених судових засідань, на які я з представником постійно з`являвся, але вони переносились по різним причинам, наприклад 13.02.2024, 28.03.2024, 13.05.2024 і тд.

Стосовно часткового задоволення вимоги завданої моральної шкоди потерпілий ОСОБА_8 зазначає наступне.

Внаслідок заволодіння моїми грошовими коштами від отримання передоплати за неіснуючий товар, я переніс душевні переживання, оскільки даний товар батут я хотів подарувати своєму сину, про що завчасно йому повідомив та пообіцяв, проте внісши відповідну суму коштів на вказану ОСОБА_9 банківську картку, останній заволодів ними шляхом обману та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, а син так і недочекався подарунка від мене, що спричинило в сім`ї конфлікт між дружиною та мною, бо враховуючи бюджет родини, ці кошти були значною сумою для сім`ї, крім того я переніс хвилювання, тобто дана подія мала психічний вплив на мене, оскільки я дорікав собі, що підвів очікування сина та втратив кошти. Таким чином, для мене настали зокрема наслідки морального характеру. Крім того, мені довелось звертатись в поліцію по даному факту, що спричинило стресову ситуацію, оскільки я мав вирішувати питання з приводу незаконних і протиправних дій особи яка заволоділа моїми коштами - ОСОБА_9 , чим і був вибитий із звичного свого способу життя, тобто мені було заподіяно моральної шкоди, розмір відшкодування якої з урахуванням вимог розумності, виваженості і справедливості, він визначив в сумі 10 000 грн.

Також судом не надано оцінку тій обставині, що заволодіння ОСОБА_10 його коштами шляхом обману мало місце 23.04.2023, а справа судом розглянута 22.01.2025, тобто майже два роки тривало спочатку досудове розслідування, а потім і судовий розгляд, і весь цей час він не тільки чекав розгляду справи, а і докладав зусиль для явки до суду та участі в судових засіданнях в режимі відеоконференції, через що також переносив хвилювання, та це впливало на його звичайний графік життя, оскільки він був психологічно прив`язаний до процесу вирішення цієї справи.

Заслухавши доповідь головуючого - судді, пояснення представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_8 підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Ці вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Враховуючи ту обставину, що в апеляційній скарзі потерпілого оспорюється лише питання щодо непогодження зі стягнутою з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілого Носова суми моральної шкоди та суми за правову допомогу, то в такому разі, колегія суддів, відповідно до вимог ст.404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційної скарги потерпілого, який вважає заниженою суму моральної шкоди та оплачених адвокату коштів з огляду на наступне.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, цивільний позов потерпілого задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_10 , на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 2814 гривень 00 копійок; моральну шкоду у розмірі 1000 гривень 00 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 гривень 00 копійок.

Відповідно до ч.5 ст.128 КК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року із змінами і доповненнями «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», суд має навести у вироку мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову, якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню, вказати матеріальний закон, на підставі якого вирішено цивільний позов.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вказані вимоги КПК України та Пленуму Верховного Суду України при постановлені вироку в частині розв`язання цивільного позову виконані.

Задовольняючи цивільний позов в частині моральної шкоди, місцевий суд обґрунтував своє рішення та стягнув із обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_13 моральну шкоду в сумі 1 000 гривень, що є розумною та справедливою і є співрозмірною сумою з понесеними потерпілим моральними стражданнями.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди", де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної немайнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана і вини останнього в її спричиненні.

За змістом частини 1,2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичної болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Верховний Суд у своїх рішеннях зазначає, що розмір відшкодування моральної шкоди не повинен призводити до безпідставного збагачення потерпілого.

При вирішенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував певні моральні страждання потерпілого внаслідок вчиненого обвинуваченим злочину, але їх глибина та тривалість не є суттєвою.

Порушення звичайних умов життя потерпілого Носова, відносин у сім`ї, а саме конфлікт між ним та його дружиною з приводу коштів, якими заволодів обвинувачений, а потерпілий так і не отримав товар (батут), який він пообіцяв подарувати своєму сину, його звернення в поліцію, що спричинило стресову ситуацію, не є тою глибиною фізичних і душевних страждань, що суттєво вплинули на порушення його прав і свобод.

Колегія суддів погоджується, що заявлений потерпілим розмір моральної шкоди у сумі 10 000 грн. не відповідає засадам розумності та виваженості, а відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 грн. відповідає цим засадам із урахуванням того, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілого й не повинен призводити до його безпідставного збагачення.

Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, то колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги потерпілого щодо заниженої суми стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 витрат на правничу допомогу в сумі 2 000 гривень.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має врахувати розумність заявленого розміру, а також пересвідчитись, що витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг допомоги і витрачений на їх надання час відповідають критерію реальності витрат.

Як неодноразово зазначав ВС, що суди повинні пересвідчитися, що наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений на це час відповідають критерію реальності витрат.

Апеляційний суд пересвідчився, що у цьому провадженні відбулось 2 судових засідання, інтереси потерпілого ОСОБА_8 представляв захисник ОСОБА_7 згідно договору про надання правової допомоги № 88 від 12.02.2024. Додаток до договору містить лише попередній орієнтовний розрахунок витрат на оплату Носовим послуг адвоката та включає в себе: усне консультування 500 грн., ознайомлення з документами, які стосуються предмету договору 500 грн., підготовка цивільного позову 3000 грн., участь у двох судових засіданнях - 2000 грн. Крім того витрати за складання апеляційної скарги становлять 3000 гривень.

Таким чином потерпілий ОСОБА_8 просить стягнути з обвинуваченого витрати на правову допомогу в сумі 9000 гривень.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно ч.1 ст.120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги захисника, несе підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

Витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

У справі, яка переглядається, встановлено, що між адвокатом ОСОБА_7 та ОСОБА_8 був укладений договір про надання правової допомоги від 12.02.2024 № 88 з додатком (а.с.69, 70), який містить детальний і чіткий розрахунок витрат послуг адвоката, які ОСОБА_8 поніс у зв`язку із розглядом справи. Загальний розмір таких витрат становить 9000 грн. До цих витрат, зокрема, належать: усне консультування 500 грн., ознайомлення з документами, які стосуються предмету даного договору 500 грн., підготовка до цивільного позову про відшкодування моральної та матеріальної шкоди 3000 грн., участь у судовому засіданні (підготовче с/з, судовий розгляд) 2000 грн., підготовка апеляційної скарги 2000 грн., участь у судовому засіданні 1000 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_7 надала до суду копію акта наданих послуг від 26.06.2025 до договору про надання правової допомоги № 88 від 12.02.2024, відповідно до якого адвокат ОСОБА_7 з однієї сторони та клієнт ОСОБА_8 з другої сторони на виконання умов Договору про надання правової допомоги № 88 від 12.02.2024 домовилися, що даний Договір є виконаний в повному обсязі, загальна вартість робіт (послуг) склала 9000 грн., які фактично сплачені клієнтом ОСОБА_8 , що підтверджується підписами сторін.

Колегія суддів врховуючи вищевикладене та зважаючи на ту обставину, що потерпілим документально доведено, що ним понесені витрати на правову допомогу, яка є виконаною, наведений перелік послуг та розрахунок таких витрат, які на думку колегії є обґрунтованими, відповідають критерію реальності наданою адвокатом ОСОБА_7 обсягу допомоги та витраченому на їх надання часу, а тому підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_10 в повному обсязі.

Згідно ст.404 КПК України, судові рішення суду першої інстанції перевіряються апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

На підставі вище викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_8 у зв`язку з чим рішення суду першої інстанціїх підлягає зміні в частині стягнення процесуальних витрат щодо витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, п.4 ч.1 ст. 409, 413 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Уманського міскрайонного суду Черкаської області від 22.01.2025 щодо ОСОБА_9 змінити в частині стягнення процесуальних витрат щодо витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_8 витрати на правничу допомогу в сумі 9000 гривень.

В решті вирок Уманського міскрайонного суду Черкаської області від 22.01.2025 щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Головуючий - суддя

Судді