Березівський районний суд Одеської області
20.05.2025
Справа № 494/1039/25
Провадження № 1-кс/494/253/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2025 року м. Березівка

Слідчий суддя Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Березівка Одеської області клопотання старшого слідчого відділення №1 СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000292 від 18.05.2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

20.05.2025 року старший слідчий відділення №1 СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 звернулась до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000292.

Справу визначено слідчому судді ОСОБА_1 та призначено до розгляду на 20.05.2025 року.

На обґрунтування поданого клопотання, слідчий посилалась на те, що 18 травня 2025 року приблизно о 16:00, більш точного часу під час досудового слідства не встановлено, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із раніше йому знайомим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебували на території садиби останнього, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , де в цей час між ними виник конфлікт, в процесі якого вони негативно висловлювались на адресу один одного. Під час зазначеної події, ОСОБА_5 , діючи з мотивів особистих неприязних відносин до ОСОБА_8 , що виникли під час конфлікту, діючи з умислом спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у результаті своїх дій та бажаючи їх досягнення, з метою заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, умисно наніс один удар металевим полотном штикової лопатив область правої тім`яної ділянки голови ОСОБА_8 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді рубленої рани голови, черепно-мозкової травми, масивного кісткового дефекту правої тім`яної ділянки з рівнем рідини та повітря, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України (далі- КК України). 18.05.2025 року ОСОБА_5 затримано та 19.05.2025 року повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Під час досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Слідчий та прокурор вважає про наявність ризиків передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 Кримінально-процесуального кодексу України (далі КПК України). Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні 20.05.2025 року клопотання підтримали на підставах викладених у клопотанні, просили його задовольнити. Також, посилались на наявність ризиків, що зазначені у клопотанні. Наполягали на триманні під вартою без застави. Окрім цього, прокурор зазначив, що зараз потерпілий перебуває у лікарні в комі.

Захисник та підозрюваний ОСОБА_5 заперечували проти клопотання слідчого та прокурора, та просили застосувати запобіжний захід домашній арешт. Будь-яких клопотань, заяв під час розгляду справи не заявляв. ОСОБА_5 своєї вини не визнавав та вказав, що вдарив легенько держаком лопати, проте потерпілий до цього саме його бив.

Розглянувши подане клопотання та додані до нього документи, вивчивши матеріали кримінального провадження №0000292, вислухавши думки учасників судового розгляду, вважаю наступне.

На розгляді у СВ №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження за №0000292 від 18.05.2025 відносно ОСОБА_5 , у якому він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

З матеріалів кримінального провадження №0000292 вбачається, що 18 травня 2025 року приблизно о 16:00, більш точного часу під час досудового слідства не встановлено, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із раніше йому знайомим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебували на території садиби останнього, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , де в цей час між ними виник конфлікт, в процесі якого вони негативно висловлювались на адресу один одного. Під час зазначеної події, ОСОБА_5 , діючи з мотивів особистих неприязних відносин до ОСОБА_8 , що виникли під час конфлікту, діючи з умислом спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у результаті своїх дій та бажаючи їх досягнення, з метою заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, умисно наніс один удар металевим полотном штикової лопати в область правої тім`яної ділянки голови ОСОБА_8 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді рубленої рани голови, черепно-мозкової травми, масивного кісткового дефекту правої тім`яної ділянки з рівнем рідини та повітря, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

18.05.2025 року о 19 год 05 хв ОСОБА_5 затримано на підставі протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину та 19.05.2025 року в порядку статей 276-279 КПК України повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Водночас, положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення; другий, що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що 19.05.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 121 КК України.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

- оглядом місця події, а саме подвір`я садиби за адресою: АДРЕСА_1 під час якого виявлено знаряддя вчинення злочину штикову лопату зі слідами біологічного походження схожих на кров, сліди біологічного походження, зовні схожими на кров з трав`яного покриття подвір`я;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , яка надала свідчення про те, що 18.05.2025 біля 16.00 години вона знаходилась в будинку за місцем свого мешкання в селищі Іванівка, в цей час почула на подвір`ї крики, далі через вікно побачила на подвір`ї свого сусіда ОСОБА_10 , який сидів на траві на голові якого була кров, поруч стояв його знайомий ОСОБА_11 в руках якого була штикова лопата, якою він вдарив ОСОБА_12 один раз по спині, вона почала на нього кричати і він більше не бив лопатою ОСОБА_12 , далі вона викликала по телефону поліцію;

- довідкою КНП «Іванівський медичний центр» Іванівської селищної ради згідно якої при медичному огляді ОСОБА_8 встановлений діагноз - рублена рана голови, черепно-мозкова травма, масивний кістковий дефект правої тім`яної ділянки з рівнем рідини та повітря;

- слідчим експериментом за участю підозрюваного ОСОБА_5 під час якого він розказав та показав про обставини вчиненого ним злочину;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Таким чином, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ним вищезазначеного кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (її характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Сама лише тяжкість інкримінованого обвинувачення, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від правосуддя, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою і не має пріоритетної сили перед іншими даними про особу підозрюваного.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризики вчинення підозрюваною дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Як зазначено у клопотанні, прокурор та слідчий посилаються на наявність ризиків, передбачених п.1, п.3 та п.5 ч.1 ст.177 КК України.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, то слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду є реальним, враховуючи: існування можливості переховування на тимчасово окупованих територіях України, оскільки в Україні діє військовий стан. Окрім того, слідчий суддя враховує, що у підозрюваного ОСОБА_5 відсутні тісні соціальні зв`язки, останній не одружений, на утриманні дітей не має, з урахуванням тяжкості злочину та покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного ОСОБА_5 винним у кримінальному правопорушенні, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Наведені вище обставини є передумовами та можливістю для втечі підозрюваного з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі, в тому числі за злочин у найближчій перспективі робить цей ризик достатньо високим. Таким чином, наведені вище обставини в сукупності дають слідчому судді підстави дійти висновку щодо наявності ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 знайомі потерпілий ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_9 , а тому підозрюваний, не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами, може здійснювати на них вплив з метою спонукання їх до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм можуть бути відомі щодо кримінального правопорушення для уникнення кримінальної відповідальності.

З приводу ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, то слідчий суддя також вважає його обґрунтованим, оскільки слідчими відділення № 1 СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000278 за фактом крадіжки майна Іванівської селищної ради, яка мала місце 10.05.2025 в селищі Іванівка Березівського району до вчинення якої причетний ОСОБА_5 . Крім цього, сектором дізнання відділення поліції № 1Березівського РВП ГУНП в Одеській області 19.05.2025 повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України (кримінальне провадження №0000024) враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 схильний до вчинення навмисних злочинів, а отже є соціально небезпечною особою у зв`язку з чим не слід виключати, що підозрюваний перебуваючи на волі, усвідомлюючи безкарність може вчинити нові навмисні злочини.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності також існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

-вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121КК України;

-пред`явлення йому підозри у вчиненні, в тому числі злочину, у разі визнання винуватим у вчиненні якого, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років;

-станом на день розгляду клопотання ОСОБА_5 виповнилося 46 років;

Оцінивши вказані обставини у їх сукупності із встановленими ризиками і обставинами розслідуваного кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що такі відомості про особу підозрюваного не спростовують висновків слідчого судді про високу ймовірність перешкоджання кримінальному провадженню і необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Тобто, є обґрунтовані підстави вважати, що стосовно підозрюваного, який підозрюється у вчиненні злочину, з метою запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, доцільно застосування запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

Також враховуючи, що взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, але зважаючи, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на що посилався слідчий, прокурор у своєму клопотанні.

Зазначені висновки суду засновані перед усім на тому, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.

Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання, з урахуванням вищевикладеного.

Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу - не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.

Передбачений ст. 181 КПК України запобіжний захід домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Водночас, підозрюваний може ухилитись від органів досудового слідства, також може мати вплив на свідків, потерпілого. Домашній арешт, в тому числі цілодобовий, пов`язаний з можливістю підозрюваного спілкування з іншими особами, в тому числі шляхом телекомунікаційних зав`язків, що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на даному його етапі.

Таким чином, зважаючи на високу інтенсивність встановлених при розгляді клопотання ризиків, з урахуванням його особистих характеристик, слідчий суддя доходить висновку, що до підозрюваного слід застосувати винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Водночас, як встановлено вище, підозрюваний офіційно не працює, тобто не має офіційного джерела доходу та враховуючи вчинення ОСОБА_5 злочину із застосування насильства відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Відповідно до положень ст.194 КПК України вважаю, що під час судового розгляду клопотання були доведені:

-обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення за ч.1 ст.121 КК України;

- підстави вважати, що існують ризики передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України;

- недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні слідчого.

Тому, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та за сукупності наведених обставин, слідчий суддя вважає, за доцільне застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 діб, без внесення застави.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. Як встановлено вище, ОСОБА_5 затримано 18.05.2025 року.

Керуючись статтями 177, 178, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділення №1 СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000292 від 18.05.2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяти під варту у залі суду, помістивши його до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту затримання, а саме: з 18.05.2025 року 19 год 05 хв. до 17.07.2025 року 19 год 05 хв.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 20.05.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1