ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/546/25 Справа № 705/5522/24 Категорія: ч.3 ст.307 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора захисникаОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси, виділені матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 червня 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та продовжено обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07.08.2025 року, включно, -

в с т а н о в и л а :

В провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Щодо обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії запобіжного заходу закінчується 05 липня 2025 року.

Прокурор в судовому засіданні вказала про необхідність вирішення питання про доцільність продовження відносно обвинувачених запобіжних заходів та заявила клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що на даний час судовий розгляд тільки розпочався, свідки в судовому засіданні не допитані, не досліджені письмові докази, ризики передбачені ст. 177 КПК країни, які існували на момент обрання запобіжного заходу на даний час не зменшились і продовжують існувати, зокрема ризик впливу на свідків.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 червня 2025 року, задоволено клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та продовжено обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07.08.2025 року, включно.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить:

1.Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.06.2025 року щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 - скасувати.

2.Ухвалити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 - відмовити.

Вважає, що вищезазначена ухвала суду підлягає скасуванню через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Суд, ухвалюючи судове рішення, не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а лише копіюють в повному обсязі клопотання сторони обвинувачення, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_8 є необґрунтованим та безпідставним. Так, в матеріалах клопотання відсутні будь-які докази щодо причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих йому злочинів. Кваліфікуюча ознака злочину, а саме вчинення у складі організованої групи в обвинувальному акті взагалі ніяким чином не розкрита.

Жодний ризик, передбачений статтею 177 КПК України прокурором не був доведений. ОСОБА_8 не має сенсу переховуватись від органів слідства. Крім того, жодних доказів, які б прямо підтверджували причетність останнього до вчинення кримінального правопорушення, не наведено. Підставою для застосування щодо особи запобіжного заходу є наявність реальних ризиків вчинення підозрюваним дій, які перешкоджатимуть належному судовому розгляду, але в жодному випадку не припущення прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також вищевказаною статтею передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, у відповідності до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим, кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегією суддів встановлено, що в провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Прокурор в судовому засіданні вказала про необхідність вирішення питання про доцільність продовження відносно обвинувачених запобіжних заходів та заявила клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що на даний час судовий розгляд тільки розпочався, свідки в судовому засіданні не допитані, не досліджені письмові докази, ризики передбачені ст. 177 КПК країни, які існували на момент обрання запобіжного заходу на даний час не зменшились і продовжують існувати, зокрема ризик впливу на свідків.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються.

За змістом ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції правильно врахував, що не зменшились та продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, наявність яких була встановлена при застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , судом першої інстанції вірно враховано, що ризики на які вказував прокурор не зменшилися. Крім того, судом враховані обставини щодо тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , його майновий та сімейний стан обвинуваченого.

Так, на думку колегії суддів продовжується існування ризики, оскільки завершити розгляд кримінального провадження неможливо, оскільки свідки та обвинувачені в судовому засіданні не допитані та не досліджені письмові докази.

ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, які за ступенем тяжкості належить до особливо тяжких злочинів. Будь-яких даних щодо зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були підставою при обрані такого запобіжного заходу, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено.

На даний час продовжують існувати ризики: переховування від суду, оскільки обвинувачений розуміє тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі встановлення вини та враховуючи військовий стан на території України, обвинувачений ОСОБА_8 може ухилятися від суду та переховуватись на непідконтрольній території України з метою уникнення покарання; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженню з метою зміни їх показів в судовому засіданні. Також існує ризик вчинення інших корисливих злочинів, оскільки встановлено, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, що може спонукати його до отримання заробітку незаконним шляхом.

Вказані ризики на сьогодні об`єктивно продовжують існувати та можуть бути реалізовані обвинуваченим у разі його перебування не в місцях попереднього ув`язнення, без застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, аналізуючи в сукупності встановлені ризики, а також обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у виді тримання обвинуваченого під вартою є співмірним із існуючими ризиками, які не змінилися.

Таким чином, при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , колегія суддів виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення наявних ризиків.

Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою.

Таким чином, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 визначається необхідність запобігти спробам переховування від суду, незаконного впливу на свідків, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Хоча запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і є винятковим запобіжним заходом, але жоден інший із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, що визначені ст. 177 КПК України.

Враховуючи характер пред`явленого обвинувачення, особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що є достатньо підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_8 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Підстав для зміни, скасування чи обрання більш м`якого запобіжного заходу на цей час не встановлено.

Будь-яких обставин, які би свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом на даному етапі, не встановлено та не доведено обвинуваченим та його захисником.

Доводи апелянта про процесуальні порушення під час розгляду клопотання прокурора, є необґрунтованими, оскільки при розгляді даного клопотання суд керувався положеннями ст. 331 КПК України, щодо продовження запобіжного заходу під час судового розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали клопотання, з урахуванням вимог ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст.177, 178, 183 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, та скасуванню не підлягає.

Враховуючи указане вище та керуючись ст. ст.177, 178, 183, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 червня 2025 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді -