МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 171/3142/23
Провадження № 1-кп/210/200/25
У Х В А Л А

іменем України

17 червня 2025 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000211 від 28.09.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000211 від 28.09.2023 року.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивовано тим, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість переховування ОСОБА_4 від суду, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що обвинувачений з метою уникнення даного покарання може переховуватись від суду. Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином підтверджується тим, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства, може перебувати у зоні бойових дій, виконувати бойові розпорядження, тим самим матиме можливість не з`являтись у судові засідання.

Тому, просив продовжити стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що через півтора року прокурор хоча б не порушив вимогу ст. 199 КПК України, проте порушив ст. 184 та 200КПК України, оскільки клопотання його підзахисному було вручено перед початком судового засідання, а не пізніше ніж за 3 години початку його розгляду.

Стосовно ризиків, які зазначив прокурор, захисник зазначив, що прокурором не наведено жодного доказу на підтвердження вказаних ризиків. Проте, є цікавий факт, що 23.04.2025 року під час допиту в судовому засіданні слідча ОСОБА_7 не підтвердила існування будь-яких ризиків тримання під вартою ОСОБА_4 з моменту його затримання.

Стосовно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України вказав, що досудове розслідування проведено не повно та упереджено, а пред`явлене обвинувачення виключно на незрозумілих припущеннях сторони обвинувачення є твором. Крім того, не погоджувався з такими хибними висловлюваннями сторони обвинувачення, оскільки станом на зараз вже впевнено вже говорити, що у сторони обвинувачення відсутні будь-які докази, які б свідчили хоча б про одне з таких тверджень про начебто наявності у його підзахисного прямого умислу на вбивство та про те, що його підзахисний начебто усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, а також про дійсний мотив.

Звернув увагу суду на те, що суб`єктивна сторона ч. 1 ст. 115 КК України передбачає відповідальність лише при прямому умислі, а необережність

Дії самого ОСОБА_4 під час проведення досудового розслідування, зокрема, з моменту його затримання, свідчать про відсутність протиправних дій, а навпаки добровільно допомагав.

19.12.2024 року під час судового засідання був допитаний свідок ОСОБА_8 та з наданих свідчень вбачаються численні процесуальні порушення.

04.02.2025 року судом завершено вивчення матеріалів, а отже, він може сказати, що станом на сьогодні не має жодного доказу на підтвердження вини ОСОБА_4

06.11.2024 року в судовому засіданні судом вивчено матеріали судових справ за клопотанням слідчої про проведення обшуків 28.09.2023 року.

Стосовно іншого ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважав за необхідним вчергове зазначити, що яким чином такий ризик може кореспондуватися з нормами прямої дії Конституції він не розуміє, а саме, як би дійсно ті обставини, про які говорив прокурор мали місце, то відповідно до ст. 339 КПК України, як мінімум можливо було зупинити провадження.

Враховуючи вище викладене, просив відмовити прокурору в даному клопотанні через необґрунтованість та недоведеність ризиків. Просив застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у вигляді особистого зобов`язання або цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, відстороненням ОСОБА_4 від займаної посади, а також користуватися вогнепальною зброєю.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання передбаченим у статті 177 КПК України ризикам.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою суду від 06.05.2025 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено дію вищевказаного запобіжного заходу до 04.07.2025 року включно.

Підставою для обрання і надалі продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватись від суду, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Судом встановлена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування від суду, оскільки усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, за яке може бути застосовано безальтернативне покарання у виді позбавлення волі до 15 років, з метою уникнення негативних для нього наслідків в умовах режиму воєнного стану може ухилятися від явки до суду, чим можуть бути створені перешкоди для судового розгляду справи упродовж розумного строку та недосягнення завдань кримінального провадження.

Судом, також встановлено наявність ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з підстав, раніше неодноразово вказаних судом у минулих рішеннях з даного питання, оскільки з моменту останнього розгляду даного питання вони жодним чином не змінилися.

Доводи захисника про наявність соціальних зв`язків та позитивної характеристики, не зменшують вказані ризики, оскільки з усвідомленням тяжкості покарання, яке може бути застосовано до нього у разі встановлення обвинувальним вироком його вини, обвинувачений може змінити свою поведінку.

Суд наголошує, що прийняття обґрунтованого рішення з даного приводу за тієї сукупності доказів, що на даний час зібрані та досліджені в ході судового слідства, надання оцінки доказам, зокрема протоколу огляду літньої кухні, показам свідка ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , слідчої тощо, на які посилається захисник ОСОБА_5 , а також питання остаточної кваліфікації дій обвинуваченого можливе тільки під час винесення вироку в нарадчій кімнаті.

Застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, за даних обставин суд вважає недоцільним, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам та забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід продовжити.

Таким чином, оскільки строк раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому спливає 04.07.2025 року, судовий розгляд кримінального провадження продовжується, ризики які стали підставою для обрання запобіжного заходу зберігаються і на даний час, враховуючи тяжкість інкримінованому обвинуваченому кримінального правопорушення, суд не вбачає підстав для зміни йому раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 331, 370, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 /шістдесят/ днів, а саме до 15.08.2025 року включно.

Копію ухвали негайно надіслати обвинуваченому та вручити прокурору.

Копію ухвали направити до ДУ «Криворізька установа виконання покарань № 3».

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду у порядку і строки передбачені ст. 395 КПК України, а саме протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду проголошено 18.06.2025 року о 12:15 годині.

Суддя: ОСОБА_1