У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/3078/25

№ 1-кп/183/1637/25

08 липня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.4 ст.186, ч.1 ст.162, ч.5 ст.407, ч.1 ст. 393 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_3 в умовах гауптвахти, посилаючись на те, що

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 11,16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України (далі - Статут), бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Відповідно до положень ст.3 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 А (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948, кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальної цінністю.

Відповідно до статті 27 Конституції України, кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06 березня 2025 року до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строк, якого закінчується.

01.05.2025року близько 12:20 год. знаходився в приміщенні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області за адресою: Дніпропетровські область, м. Самар, вул. В. Ковалівка, 106, куди останнього конвоювали працівники конвойної служби військової служби правопорядку Збройних Сил України для участі у судовому засіданні - продовження строку запобіжного захожу у вигляді тримання під вартою.

Однак, 01.05.2025 о 12:25, попередньо ув`язнений ОСОБА_3 , діючи умисно, без відповідного дозволу, усвідомлюючи те, що немає будь-яких законних підстав для залишення місця приміщення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області, таємно, з особистих спонукань, являючись особою затриманою та перебуваючого під вартою, маючи умисел на вчинення втечі, усвідомлюючи с/спільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, скориставшись відсутністю належного нагляду з боку працівників військової конвойної служби Збройних Сил України, самовільно залишив адміністративні межі Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області, тим самим вчинив втечу з-під варти, будучи особою попередньо ув`язненою.

03.05.2025року о 00 годин 30 хвилин попередньо ув`язненого ОСОБА_3 було затримано працівниками Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області.

03.05.2026Таким чином, солдат ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України, тобто втечі з-під варти, вчинена особою, яка перебуває в попередньому ув`язненні.

03.05.2027Викладені обставини, що дають підстави обвинувачувати ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України, підтверджуються: показами свідків, протоколами впізнання особи за фотознімками, протоколом огляду відеозапису та іншими матеріалами кримінального провадження, які як самі по собі, так і в сукупності з іншими доказами містять відомості як доказ факту та обставин вчинення кримінального правопорушення.

03.05.2028В ході досудового розслідування за вказаним кримінальним провадженням виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: враховуючи, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні не тяжкого злочину, відповідальність за який передбачено у вигляді позбавлені волі строком від трьох до п`яти років, існує ризик, що обвинувачений ОСОБА_3 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_3 , також обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 190 та ч.4 ст.186 КК України, матеріали справ яких знаходяться в Самарійському міськрайонному суді Дніпропетровської області, по яким ще не прийнято рішення та за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до десяти років, останній з метою уникнення кримінальної відповідальності, будучи особою попередньо ув`язненою, здійснив втечу з під варти.;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, враховуючи, що ОСОБА_3 раніше вчиняв кримінальні правопорушення, звільнився 05.07.2024 з Синельниківської виправної колонії №94 Дніпропетровської області умовно - достроково для проходження військової служби за контрактом під час проведення мобілізації та дії воєнного стану із виправної колонії, почав вчиняти нові правопорушення, що підтверджується тим, що відносно ОСОБА_3 скеровано обвинувальний акт 12 березня 2025 року до суду за ч. 2 ст. 190 КК України, після чого скеровано обвинувальний акт 24 березня 2025 року за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. При цьому ОСОБА_3 знову вчиняє кримінальне правопорушення у вигляді втечі з-під варти, тобто продовжує злочинну діяльність, і має намір вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Крім того, застосування до ОСОБА_3 більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить запобіганню вказаним ризикам.

Разом з цим, слід прийняти до уваги, що у відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

А також, згідно п.3 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Крім цього, згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Вказаний ризик підтверджується тим, що, ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду ОСОБА_6 06.03.2025 у кримінальному провадженні №0000172 від 04.03.2025 за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України до

ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02.05.25 (судова справа №183/2122/25).

01.05.2025 року близько 12:20 год. ОСОБА_3 знаходився в приміщенні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області за адресою: Дніпропетровська область, м. Самар, вул. В. Ковалівка, 106, куди останнього конвоювали працівники конвойної служби правопорядку Збройних Сил України для участі у судовому засіданні - продовження строку запобіжного захожу у вигляді тримання під вартою.

Однак, 01.05.2025 о 12:25, попередньо ув`язнений ОСОБА_3 , самовільно залишив адміністративні межі Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області, тим самим вчинив втечу з-під варти, будучи особою попередньо ув`язненою.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_3 являється військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України.

Враховуючи сукупність викладених обставин, у разі незастосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , існують ризики, що він може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, для запобігання вищевказаним ризикам, до підозрюваного доцільно застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Беручи до увагу, що органом досудового розслідування встановлені докази вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.393 КК України, санкцією якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, який, відповідно до ст. 12 КК України, віднесений до категорії не тяжких злочинів, а також те, що існують ризики, передбачені п.п.1, 5 ст.177 КПК України, застосування більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти вказаним ризикам.

Враховуючи викладене, просить клопотання задовольнити та продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб.

Захисник проти задоволення клопотання прокурора не заперечував.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу

ОСОБА_3 суд враховує, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до клопотання прокурора, під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні не тяжкого злочину, відповідальність за який передбачено у вигляді позбавлені волі строком від трьох до п`яти років, існує ризик, що обвинувачений ОСОБА_3 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_3 , також обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 190 та ч.4 ст.186 КК України, матеріали справ яких знаходяться в Самарійському міськрайонному суді Дніпропетровської області, по яким ще не прийнято рішення та за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до десяти років, останній з метою уникнення кримінальної відповідальності, будучи особою попередньо ув`язненою, здійснив втечу з під варти.

Крім того, суд вважає наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, про що свідчить, що ОСОБА_3 раніше вчиняв кримінальні правопорушення, звільнився 05.07.2024 з Синельниківської виправної колонії №94 Дніпропетровської області умовно - достроково для проходження військової служби за контрактом під час проведення мобілізації та дії воєнного стану із виправної колонії, почав вчиняти нові правопорушення, що підтверджується тим, що відносно ОСОБА_3 скеровано обвинувальний акт 12 березня 2025 року до суду за ч. 2 ст. 190 КК України, після чого скеровано обвинувальний акт 24 березня 2025 року за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. При цьому ОСОБА_3 знову вчиняє кримінальне правопорушення у вигляді втечі з-під варти, тобто продовжує злочинну діяльність, і має намір вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Все вищевикладене неодмінно свідчить про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_3 , ніж тримання під вартою.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним застосувати обвинуваченому найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначеного раніше ризику.

Аналізуючи вищевикладеного, вислухавши думку учасників процесу, кожного окремо, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314-317 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти до 04 вересня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1