ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/4466/24 Номер провадження 11-кп/814/949/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

представника установи ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

засудженої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_9 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 28 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено подання Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Нова Полтавка Костянтинівського району Донецької області, мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, засудженої:

25.03.2024 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.4 ст. 185, ч.5 с.72 КК України на 5 років позбавлення волі.

Приведено у відповідність до чинного законодавства вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25.03.2024 щодо ОСОБА_9 у частині її засудження за ч.4 ст.185 КК України за епізодом від 13.12.2023 стосовно потерпілої ОСОБА_10 та епізодом від 06.01.2024 стосовно потерпілої ОСОБА_11 у зв`язку з усуненням караності діяння.

У іншій частині вирок залишено без змін.

Визнано ОСОБА_9 такою, що засуджена вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25.03.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Своє рішення суд мотивував тим, що відповідно до вироку суду вбачається, ОСОБА_9 відбуває покарання за 3-ма епізодами вчинення повторної крадіжки, поєднаної з проникненням у житло та інше приміщення, в умовах воєнного стану: за епізодом 1 від листопада 2023 року у потерпілого ОСОБА_12 на суму 2864 грн, за епізодом 2 від 13.12.2023 у потерпілої ОСОБА_10 на суму 2355,20 грн, за епізодом 3 від 06.01.2024 у потерпілої ОСОБА_11 на суму 497,58 грн. За епізодами 2 та 3 сума викраденого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2023 та 2024 роки, а тому вчинене засудженою діяння за вказаними епізодами, відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караним та підлягає декриміналізації діяння.

Не погоджуючись з рішенням суду засуджена подала апеляційну скаргу, в якій просить переглянути ухвалу суду, так як вважає, що, оскільки після застосування положень ст. 74 КК України, за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25.03.2024 в неї залишився один епізод вчинення крадіжки та суд безпідставно не пом`якшив їй покарання за вказаним вироком.

Зазначає, що судом не враховано визнання вини у вчиненому та щирого каяття.

Інші учасники судового розгляду ухвалу не оскаржили.

Заслухавши доповідача, засуджену та її захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, представника установи, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та особової справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до положень ст.2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Частиною першою статті 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Колегією судді встановлено, що ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№65)» в інтересах засудженої ОСОБА_9 звернулася до місцевого суду з поданням про приведення вироку щодо засудженої у відповідність до вимоги Закону України №3886-ІХ від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Як правильно встановлено судом першої інстанції, 09.08.2024 набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно з яким були внесені зміни до ст.51 КУпАП України, якими посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Вказаним законом внесені зміни у ст.51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якими підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином статті 185, 190, 191 КК України фактично містять відсилку до ст.51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа №278/1566/21, провадження №51-2555кмо24), суд касаційної інстанції зробив правовий висновок, відповідно до якого Закон №3886-IX, яким внесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого майна розмір, визначений ст.51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 засуджена 25.03.2024 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.4 ст. 185, ч.5 с.72 КК України на 5 років позбавлення волі за вчинення трьох епізодів крадіжки: за епізодом 1 від листопада 2023 року у потерпілого ОСОБА_12 на суму 2864 грн, за епізодом 2 від 13.12.2023 у потерпілої ОСОБА_10 на суму 2355,20 грн, за епізодом 3 від 06.01.2024 у потерпілої ОСОБА_11 на суму 497,58 грн.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону №3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, у 2023 році становила - 2684 грн, у 2024 році 3028 грн.

За таких обставин у даному кримінальному провадженні вартість викраденого обвинуваченою майна на час вчинення діяння за першим епізодом перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2684 грн. станом на 2023 рік, а отже до цього діяння не мають застосуватись положення ст.5 КК України і інкриміновані засудженій дії підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а за другим та третім епізодами є меншою неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на час вчинення, тому відповідно до ч.2 ст. 47 КК України караність за вказані діяння законом усунута.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про необхідність приведення вироку суду в частині засудження ОСОБА_9 за епізодами 2 та 3 від 13.12.2023 та від 06.01.2024 та відсутність підстав для застосування до ОСОБА_9 ч. 2 ст. 74 КК України та Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 за першим епізодом.

Крім цього ч.3 ст. 74 КК України передбачає, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Санкція ч.4 ст. 185 КК України, як на час вчинення кримінального правопорушення, так і на час розгляду справи, передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25.03.2024 ОСОБА_9 засуджена за ч.4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі. Тобто, засудженій ОСОБА_9 визначено мінімальне покарання, передбачене санкцією закону, та суд не вправі вийти за межі санкції.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги засудженої та скасування ухвали суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 404, 407, 419КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 28 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4