печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представників власника майна - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002119 від 16.10.2024, -

ВСТАНОВИВ:

29.09.2022 Прокурор третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою АДРЕСА_1 , а саме на грошові кошти в загальній сумі 139 500 доларів США, 53 200 євро, які належать ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора розслідується кримінальне провадження № 0002119 від 16.10.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

В ході досудового розслідування досліджуються обставини привласнення та розтрати коштів службовими особами АТ «Тернопільобленерго» під час укладення та виконання договорів про закупівлю робіт з ТОВ «СМЕК» ().

Встановлено, що протягом березня 2024 року на сайті «PROZORRO» оголошено про проведення трьох тендерних процедур з виконання робіт на об?єктах оператора системи розподілу в Тернопільській області.

Зокрема, 01.03.2024 АТ «Тернопільобленерго» оприлюднено відкриту процедуру закупівлі на сайті «PROZORRO» про «Реконструкцію ЛЕП, модернізацію підстанцій, реконструкцію ЛЕП і ПС в Кременецькому р-ні, напругою 10-0,4 кВ,UA-2024-03-01-008894-a», очікуваною вартістю 69 808 380 грн.

Пропозицію подано лише одним учасником ТОВ «СМЕК» та відповідно вказане товариство оголошено переможцем.

В подальшому, 18.03.2024 між АТ «Тернопільобленерго» та ТОВ «СМЕК» підписано договір № 188 про закупівлю робіт.

Також, 12.03.2024 АТ «Тернопільобленерго» оголошено про проведення тендерної процедури на сайті «PROZORRO» про «Реконструкцію ЛЕП, модернізацію підстанцій, реконструкцію ЛЕП і ПС в Тернопільському р-ні, напругою 10-0,4 кВ, UA-2024-03-12-012409-а», очікуваною вартістю 26 033 530 грн. Пропозицію подано лише одним учасником ТОВ «СМЕК» та оголошено переможцем. В подальшому, 03.04.2024 між АТ «Тернопільобленерго» та ТОВ «СМЕК» підписано договір № 242 про закупівлю робіт.

Крім того, 13.03.2024 АТ «Тернопільобленерго» оголошено про проведення тендерної процедури на сайті «PROZORRO» про «Реконструкцію ЛЕП, модернізацію підстанцій, реконструкцію ЛЕП і ПС в Чортківському р-ні, напругою 10-0,4 кВ», очікуваною вартістю 36 972 140 грн. Пропозиції подано ТОВ «СМЕК» на загальну суму 36 972 140 грн та ТОВ «Східенергоприлад» (код ЕДРПОУ 36348655) на загальну суму 36 972 140 грн. В подальшому, акціонерне товариство визначило переможцем тендерну пропозицію подану ТОВ «СМЕК». При цьому, 03.04.2024 між АТ «Тернопільобленерго» та ТОВ «СМЕК» підписано договір № 241 про закупівлю робіт.

Також, з?ясовано, що службові особи ТОВ «СМЕК» ймовірно реалізовують протиправний механізм штучного завищення вартості товарно-матеріальних цінностей (опори, кабельно-провідникова продукція тощо) через купівлю матеріалів у підконтрольного посередника ТОВ «Інжиніринг ПРО» (), яке попередньо закуповує їх у виробників (ТОВ «Хмельницькзалізобетон», код ЄДРПОУ 1267076, ТОВ «ТД Одескабель», , ТОВ «Львівська ізоляція», ) з подальшим виведенням коштів у тіньовий сектор економіки та розподіленням між учасниками протиправної схеми.

Зокрема, при аналізі податкових накладних ТОВ «СМЕК» за січень-вересень 2024 року, встановлено, що товариство перерахувало за товари ТОВ «Інжиніринг ПРО» грошових коштів на загальну суму 85,9 млн грн, а саме:

- стояк вібрований СВ95-2 на загальну суму 19 млн грн, з ймовірно переплатою - 5,2 млн грн;

- стояк вібрований СВ105-3,6 на загальну суму 20,8 млн грн, з ймовірною переплатою - 6,7 млн грн;

- провід ASXsn 4x95+1x25, ASXsn 4x70+1x25, ASXsn 4x50+1x25, ASXsn 4x35+1x25 на загальну суму 9 млн грн, з ймовірною переплатою - 1,5 млн грн.

ОСОБА_6 , за версією слідства є організатором протиправного механізму та з 26.02.2024 займає посаду в.о. Генерального директора АТ «Тернопільобленерго» (). Зокрема, протягом березня-квітня 2024 року ОСОБА_6 забезпечив перемогу та укладання трьох договорів з ТОВ «СМЕК» () на суму понад 132 млн грн. з подальшим виведення коштів у тіньовий сектор економіки.

16.04.2025 відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/15420/25-к від 03.04.2025 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою АДРЕСА_1 , за результатом якого виявлено та вилучено грошові кошти в загальній сумі 139 500 доларів США, 53 200 євро.

Під час проведення обшуку учасник слідчої дії не пояснив походження вказаних грошових коштів, підтверджуючих документів не надав, а тому прокурор зазначає, що у сторони обвинувачення є підстави вважати що вказані кошти можуть бути здобуті злочинним шляхом.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання з підстав в ньому наведених.

Представники власника майна - адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , заперечили щодо задоволення клопотання в повному обсязі, вказавши що вилучені кошти не відповідають критеріям визначеними положеннями ст. 98 КПК України та на підтвердження своєї позиції надали копії документів які підтверджують офіційні джерела доходу ОСОБА_6 .

Власник майна підтримав позицію своїх представників.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положення даної норми КПК України узгоджуються із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб;5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про наявність підстав для накладення арешту на вилучені в ході проведення обшуків грошові кошти слідчий суддя виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Під час судового розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора розслідується кримінальне провадження № 0002119 від 16.10.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

16.04.2025 відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/15420/25-к від 03.04.2025 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою АДРЕСА_1 , за результатом якого виявлено та вилучено грошові кошти в загальній сумі 139 500 доларів США, 53 200 євро.

28.09.2022 винесено постанову про визнання речовим доказом вищевказаних грошових коштів, які були вилучені під час проведення обшуку.

Разом з тим, матеріалами клопотання не підтверджено та прокурором в судовому засіданні не доведено, що дане майно містить відомості, які можуть слугувати доказами у розслідуваному кримінальному провадженні або мають відношення до нього та існує необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

В той же час, в судовому засіданні представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 , надав докази, які підтверджують, що вилучені кошти є коштами набутими у законний спосіб, що серед іншого підтверджують декларації про дохід ОСОБА_6 та виписки з рахунків останнього.

Те, що грошові кошти, на які орган досудового розслідування просить накласти арешт, були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, матеріалами, долученими до клопотання, не доводиться. У самому клопотанні прокурором також не конкретизовано, яке доказове значення мають такі грошові кошти в кримінальному провадженні, яким чином та для доведення якого факту можуть бути використані стороною обвинувачення, які сліди кримінального правопорушення на собі містить та чи містить взагалі, та яким чином могли бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

За таких обставин слідчий суддя вважає недоведеним, що майно, на яке орган досудового розслідування просить накласти арешт, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а тому підстави для накладення на них арешту з метою забезпечення збереження речових доказів відсутні. Саме по собі винесення слідчим постанови про визнання речовим доказом не спростовує цих обставин і не може слугувати підставою для накладення арешту на нього.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 98, 167, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1