Справа № 279/404/25
Провадження № 1-кс/279/801/25 У Х В А Л А
іменем України
05 червня 2025 року

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді ВКоростенського міськрайонного суду Житомирської області з клопотанням про примусове відібрання біологічних зразків у свідка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: зразків букального епітелію, в тому числі крові, слини, поту на тілі, нашарування поту на особистих речах, з можливістю зробити з них змиви, для проведення судових експертиз.
Клопотання мотивовано тим, що 17.01.2025 року близько 15 год 25 хв неподалік прилеглої забороненої зони, ділянки №2 ДУ "КВК №71", що розташований за адресою: м.Коростень, вул. Б.Шосе, 4, було виявлено згорток з білою кристалічною речовиною, зовні схожу на наркотичний засіб.
17.01.2025 року в ході ОМП за адресою: м.Коростень, вул. Б.Шосе, 4, було виявлено згорток з білою кристалічною речовиною, зовні схожу на наркотичний засіб. В подіальшому по вилучених предметах призначено судовову молекулярно-генетичну експертизу та судову експертизу, матеріалів, речовин та виробів.
17.04.2025 року отримано висновок судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/106-25/1748-БД від 17.04.2025 року, в якому встановлено, що на обєкті № 1 та № 4 виявлено клітини з ядрами які придатні для подальшого для ідентифікації.
В ході комплексу оперативно-розшукових заходів та слідчо-розшукових дій було встановлено, що до вказаного кримінального правопорушення, обґрунтовано причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У ході проведення досудового розслідування виникла необхідність у відібранні біологічних зразків - букального епітелію у особи, яка може бути причетна до скоєного кримінального правопорушення, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для порівняльного дослідження при проведенні судових генетичномолекулярних експертиз.
08 травня 2025 було винесено постанову про відібрання біологічних зразків у свідка ОСОБА_5 для проведення експертизи, а саме: зразка букального епітелію.
08 травня 2025 року у приміщення службового кабінету №56 СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 ознайомлено із вказаною постановою п про відібрання біологічного зразка для проведення експертизи-зразка букального епітелію.
Ознайомившись, в присутності захисника, із вказаною постановою, ОСОБА_6 від надання біологічних зразків букального епітелію, відмовився.
Відповідно, того дня 08.05.2025 у кримінальному проваджені, було винесено постанову про призначення та доручення проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, так як виникла необхідність у порівнянні ДНК-профіля ОСОБА_5 та ядер клітин які були виявлені на предметах вилучених під час ОМП від 17.01.2025 за адресою: м.Коростень, вул. Б.Шосе, 4. Відповідно направити на виконання вказану експертизу не вдалося так як відсутні зразки букального епітелію ОСОБА_5 , що фактично унеможливлює виконання вказаної експертизи.
Враховуючи, що для повного та об`єктивного проведення досудового розслідування по кримінальному провадженні виникла необхіднвсть у примусовому відібранні біологічного матеріалу у ОСОБА_5 для проведення судової експертизи.
Адвокат ОСОБА_7 надав до суду заяву, в якій заперечив проти задоволення клопотання, інші учасники провадження повідомленні про час та день розгляду клопотання належним чином, причини неявки не відомі.
У відповідності до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Згідно з частиною 1 статті 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбаченихстаттею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.
Частиною 1 статті 245 КПК України визначено, що у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом.
Відповідно до ч.3 ст.245 КПК України відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту)
здійснити відбирання біологічних зразків примусово.
Аналіз змісту статті 245 КПК України свідчить, що підставою для примусового відібрання біологічних та інших зразків є призначення в рамках кримінального провадження відповідної судової експертизи.
Слідчим СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 від 08.05.2025 було винесено постанову про відібрання зразків для проведення експертизи, а саме відібрати зразки букального епітелію у свідка ОСОБА_5 .
З протоколу отримання зразків для експертизи від 08.05.2025 вбачається, що свідок ОСОБА_5 в присутності захисника відмовився від надання зразків.
До повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п.18 ч.1 ст.3 КПК України).
За практикою Європейського суду з прав людини фізична недоторканість особи охоплюється поняттям «приватне життя», що охороняється статтею 8 Конвенції (рішення від 26 березня 1985 року у справі «X та У проти Нідерландів») і стосується найбільш інтимних аспектів приватного життя, а обов`язкове медичне втручання, навіть незначне, становить втручання у це право.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертав увагу на недопущення застосування до особи примусових заходів задля отримання від неї даних, які можуть бути використані як підстава для висунення обвинувачення такій особі.Право не свідчити проти себе передбачає, зокрема, що у кримінальній справі сторона обвинувачення, намагаючись довести вину обвинуваченого, не може використовувати докази, здобуті всупереч волі обвинуваченого за допомогою методів примусу чи тиску (справа «Яллох проти Німеччини», рішення від 11.07.2006; «Функе проти Франції», рішення від 25.02.1993; «Джей.Бі. проти Швейцарії», рішення від 03.05.2001). Викладені у цих справах висновки ЄСПЛ не означають того, що відібрання біологічних зразків у примусовому порядку в будь-якому разі суперечить Конвенції, однак у кожному разі має перевірятись правомірність отриманих доказів.Конвенція про захист прав людини і основоположних свободне забороняє застосування такої процедури, якщо вона відповідно до Закону та є необхідним.
Біологічні зразки у особи можуть бути отримані поза її згодою лише тоді, коли метою відібрання таких зразків не є отримання доказів обвинувачення особи, яка надає такі зразки.
Під біологічними зразками особи слід розуміти всі зразки, пов`язані з життєдіяльністю особи як біологічної істоти: зразки відбитків пальців рук, почерку, мовлення і голосу особи, зразки відбитків зубів, відбитків будь-яких поверхонь тіла людини (губ, ліктів, ступень ніг тощо), запахових слідів людини, а також усі зразки біологічного походження в їх класичному розумінні (слина, кров, сперма, піт, волосся, нігті тощо), а їх відбирання необхідно здійснювати у відповідності до ч. 3 ст. 245 КПК.
Так, в рішенні ЄСПЛ «Сондерз проти Сполученого Королівства» від 17.12.1996 зазначено, що до проб біологічного матеріалу ЄСПЛ відносяться зразки крові, волосся або іншої тканини та матеріали, які виробляються в процесі природної життєдіяльності організму як, наприклад, зразки видиханого повітря, сечі, голосу.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно з ч.2 ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», якщо міжнародним договором України, який набрав чинності, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору. Таким чином, практика ЄСПЛ має вищу юридичну силу за норми КПК України.
Примусове відібрання біологічних зразків для проведення експертизи і в подальшому використання цих зразків у справі як доказ обвинувачення особи, яка надає такі зразки, викликають сумніви у їх законності, оскільки Конституцією України та принципами КПК України передбачено, що людина має право не свідчити проти себе та своїх близьких. Таким чином, застосовуючи примус для відібрання зразків, тим самим відбувається порушення даних норм та необґрунтоване порушення прав людини.
Отже, коли біологічні зразки в особи вилучаються з метою встановлення причетності її до вчинення злочину і обумовлені відсутністю інших доказів для обґрунтованості висунення підозри, то примусове їх надання суперечитиме положенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та в такому випадку порушуються і засади, закріплені ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України.
У процесі розгляду слідчим суддею клопотання слідчого встановлено, що ОСОБА_5 є свідком у кримінальному провадженні, а метою відібрання біологічних зразків у свідка ОСОБА_5 поза його згодою є отримання доказів його причетності до вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя зауважує, що біологічні зразки у особи можуть бути отримані поза її згодою лише тоді, коли метою відібрання таких зразків не є отримання доказів обвинувачення особи, яка надає такі зразки. Якщо ж доказ, отриманий таким чином, згодом буде розтлумачено як доказ обвинувачення, що має вирішальне значення для встановлення вини особи, він є недопустимим з огляду на положення ст.87 КПК Українита ст.6 Конвенції.
За таких обставин стороною обвинувачення не доведено, що внаслідок певних заходів забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Отже, клопотання не відповідає вимогам Закону, порушує права особи на свободу від самовикриття та право не свідчити проти себе, а тому в його задоволенні слід відмовити.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 159, 160, 164, 223, 245, 309, 395 КПК України,-
П О С Т А Н О В И В :
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_9
Копія згідно з оригіналом