Справа № 309/2778/25
Провадження № 1-кс/309/460/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року м. Хуст

Слідчий суддя Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 сторін кримінального провадження слідчого СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_3 прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 розглянувши клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000504 від 29 липня 2025 р. щодо кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 296 та ч.2 ст. 345 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який проживає в АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся в суд з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який проживає в АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 29 липня 2025 року приблизно о 17:20 годин, ОСОБА_7 , спільно із ОСОБА_5 , перебуваючи біля магазину «Антоніо», який розташований за адресою м. Хуст вулиця Івана Франка, 106, Закарпатської області, будучи у стані алкогольного сп`яніння середнього ступеню (1,9 %о), усвідомлюючи протиправність, караність, суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, зневажливо ставлячись до громадського порядку, ігноруючи встановлені в суспільстві правила поведінки, моральності та добропристойності, грубо порушуючи громадський порядок, який виразився у чіплянні до прохожих на тротуарі, безпричинно спровокували конфлікт із раніше не знайомими працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які вели приватну розмову, почали до них чіплятися, тим самим вчинили зухвалий виклик соціальному оточенню.

Не припиняючи свої злочинні, хуліганські дії, ОСОБА_5 демонструючи свою фізичну силу, зухвалість, ігноруючи існуючі в суспільстві правила поведінки, моралі та добропристойності, посягаючи на громадський порядок та моральність, наніс один удар правою рукою затиснутою в кулак в область обличчя ОСОБА_8 , після чого декілька разів слиною плюнув у обличчя та наніс ще один удар правою рукою затиснутою в кулак ОСОБА_8 в область обличчя.

Продовжуючи свої хуліганські дії, в ході даного конфлікту, ОСОБА_7 , демонструючи свою грубу силу та зухвалість, ігноруючи існуючі в суспільстві правила поведінки, моралі та добропристойності, посягаючи на громадський порядок та моральність, наніс один удар ногою по сідницях працівника Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 , після чого підійшовши до ОСОБА_8 наніс йому, ще декілька ударів руками в область обличчя.

Відразу після цього, ОСОБА_5 накинувся на ОСОБА_10 , який будучи працівником поліції, намагався припинити бійку та залагодити конфлікт, однак останній не зважаючи на законні вимоги поліцейського та те, що за його діями спостерігають перехожі, продовжив наносити удари руками у область обличчя ОСОБА_10 від яких останній впав на землю, після чого продовжив наносити удари по тілу ОСОБА_10 руками та ногами.

В наслідок злочинних, хуліганських дій ОСОБА_7 та ОСОБА_5 ОСОБА_11 , отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, забою м`яких тканин лівої половини обличчя, лівої щелепи та забою поперекової ділянки хребта.

Потерпілий ОСОБА_8 внаслідок злочинних, хуліганських дій ОСОБА_7 та ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді забоїв м`яких тканин лівої половини обличчя.

Крім цього, 29 липня 2025 року, о 17:20 годин, ОСОБА_7 , перебуваючи біля магазину «Антоніо» у м. Хуст по вул. Івана Франка, 106 Закарпатської області, разом із ОСОБА_5 , вчиняючи хуліганські дії, групою осіб, щодо працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ігноруючи законну вимогу працівника Національної поліції України, органи якої, згідно статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» являються правоохоронними, а саме дільничного офіцера поліції, сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Хустського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_10 , який згідно відповідного графіку чергувань, перебуваючи у однострої працівника Національної поліції України, ніс службу у наряді по забезпеченню організаційно профілактичних заходів спрямованих на розшук резервістів та військовозобов`язаних, які ухиляються від призову за мобілізацією згідно доручення начальника Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області від 13.06.2025, припинити свої хуліганські дії.

Не зупиняючись на цьому, ОСОБА_7 діючи умисно, тобто усвідомлюючи протиправність, карність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, з мотивів неповаги до працівників правоохоронних органів та нехтування громадським порядком, будучи у стані алкогольного сп`яніння середнього ступеню (1,9 %о), достовірно знаючи, що перед ним знаходиться працівник Національної поліції України, органи якої, згідно статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» являються правоохоронними, нехтуючи законним вимогам працівника поліції, припинити вчиняти протиправні дії з метою уникнення адміністративної відповідальності та застосування працівником поліції спеціальних засобів згідно ст. 45 Закону України «Про національну поліцію України», почав спричиняти тілесні ушкодження дільничному офіцеру поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Хустського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області майору поліції ОСОБА_10 .

Крім цього, ОСОБА_7 усвідомлюючи свої протиправні дії та розуміючи, що його може бути притягнено до адміністративної, кримінальної відповідальності за вчинення хуліганських дій стосовно працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та що до нього може буди застосовано заходи фізичного впливу та спеціальні засоби, категорично відмовився виконувати законні вимоги працівника Національної поліції України ОСОБА_10 , які полягали у припиненні правопорушення ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , продовжив вчиняти вказані дії та спричинив тілесні ушкодження поліцейському ОСОБА_10 у зв`язку із виконанням ним службових обов`язків, а саме наніс йому удар ногою у ділянку спини, а ОСОБА_5 продовжив наносити удари руками у область голови ОСОБА_10 , внаслідок чого останній отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, забою м`яких тканин лівої половини обличчя, лівої щелепи та забою поперекової ділянки хребта.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.296; ч.2 ст. 345 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, протоколом прийняття заяви від ОСОБА_8 , протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення; та іншими матеріалами кримінального провадження; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколами пред`явлення для впізнання за участі потерпілого ОСОБА_10 ; протоколами пред`явлення для впізнання за участі ОСОБА_8 ; протоколами пред`явлення для впізнання за участі свідка ОСОБА_9 ; протоколом медичного огляду для встановлення фактів вживання алкоголю та стану оп`яніння;

У вчиненні вище зазначених кримінальних правопорушень підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з загальною середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше не судимий;

Відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним чи обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків визначених ч.7 ст.42 КПК України.

Положення ч.2 ст.177 КПК України передбачено що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків.

В даному випадку існують ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_5 будучи обізнаним про міру покарання за скоєні ним кримінальні правопорушення може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерплих та свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні.

Також, відповідно до положень ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчому судді, суду, крім вищезазначених ризиків необхідно оцінити наступні обставини, зокрема: вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296; ч. 2 ст. 345 КК України, тяжкість покарання, за вчинення вищевказаних злочинів, зокрема позбавлення волі на строк до 5 років, відсутність у підозрюваного нарікань на вік та стан здоров`я, відсутність міцних соціальних зв`язків, відсутність постійного місця роботи та посередня характеристика за місцем проживання.

Окрім цього, відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Разом з цим, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд може застосувати даний запобіжний захід до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 , будучи на волі може незаконно впливати на потерпілих та свідків, також враховуючи те, що останній усвідомивши на даний час про настання карності за скоєне ним діяння може здійснити будь-які дії, спрямовані на ухилення від кримінальної відповідальності, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а тому у даному випадку більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 прокурор ОСОБА_4 заявлене клопотання підтримали у повному обсязі, просили задовольнити з підстав вказаних у його мотивувальній частині, зокрема враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, а саме те, що ОСОБА_5 , було повідомлено про підозру у вчиненні двох кримінальних правопорушень санкція за скоєння яких передбачає покарання у вигляді реального позбавлення волі, що в своїй сукупності вказує на те, що він будучи обізнаним з мірою покарання перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В судовому засіданні ОСОБА_5 його захисник ОСОБА_6 заперечили проти задоволення клопотання. Суду ствердили, що слідчим не доведено наявність ризиків про які він вказує у своєму клопотанні. ОСОБА_5 наміру ухилятись від слідчого та суду, а також впливати на свідків чи потерпілих не має. ОСОБА_5 проживає разом з батьками та бажає відшкодувати завдану моральну шкоду . Просять суд обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

За таких обставин, слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішенні питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, приходить до наступного.

Органами досудового розслідування підозрюваний підозрюється у вчиненні двох кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 2 ст.296 та ч. 2 ст. 345 КК України за вище наведених обставин.

За вказаним фактом, відомості по матеріалах було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате розслідування провадження, в ході якого підозрюваному, повідомлено про підозру у вчинені вказаних злочинів та подано до слідчого судді дане клопотання про обрання запобіжного заходу, аналізуючи яке на дотримання положень КПК України слідчий суддя враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Слідчим суддею, на час порушеного у клопотанні питання, про підозрюваного встановлено такі відомості: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, не одружений, не працюючий , раніше судимий, судимість погашена.

Злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 а саме ч.2 ст. 296 та ч.2 ст. 345 КК України передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років.

Відповідно до ч.2 п. 3 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

В судовому засіданні слідчим доведено, що ОСОБА_5 . Окрім злочину передбаченого ч.2 ст 296 КК України також повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ( злочину) , який передбачено ч.2 ст. 345 КК України, а отже, на переконання слідчого суді, в даному випадку, оскільки підозрюваного повідомлено про підозру у вчиненні двох злочинів, наявна можливість застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно, аналізуючи указані фактори у цьому провадженні слідчий суддя ураховує, що застосування до підозрюваного будь-якого запобіжного заходу першочергово передбачає наявність обґрунтованої підозри.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України), а відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)). Тобто, вимога щодо розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином; вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

З урахуванням того, що (1) докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (див. постанову ККС ВС від 28.03.2019 у справі № 154/3213/16), у той час, як процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч. 2 ст. 84 КПК України ), а (2) слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Проаналізувавши долучені до даного клопотання документи за своїм внутрішнім переконанням, у порядку ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, слідчий суддя вважає, що наявні у провадженні фактичні дані, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, у якому йому повідомлено про таку підозру, оскільки в своїй сукупності указують на існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що цей підозрюваний, міг вчинити правопорушення.

Уважати підозру явно не прийнятною не можливо, так як, на їх противагу стороною обвинувачення надано не менш важливі дані (протоколи слідчих дій) та які усе ж таки указують на те, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною, у той, час як оцінка наданих доказів, з точки зору їх належності та допустимості, не у питанні вірогідності причетності особи до певного діяння, а наявності факту вини, має бути забезпечена судом.

Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Щодо ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, то слід відмітити метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам, у той час, як підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України (частина 2 статті 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідчий суддя використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного, та з його урахуванням слідчий суддя погоджується з висновком про наявність ризиків впливу, переховування та перешкоджання.

Оцінюючи наявність цього ризику вплив у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить з встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та уважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків та потерпілих безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Тим самим, не виключена ймовірність того, що підозрюваний не будучи обмежений у спілкуванні із свідками, та потерпілими, яким відомі обставини вчинення злочинів у якому останній підозрюється, він може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Наявність ризику впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого та свідків та дослідження їх судом.

Реальним на переконання слідчого судді є і ризик переховування, адже наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)), а у даному конкретному випадку, такий ризик є обґрунтованим, оскільки він належним чином умотивований прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, зокрема такий (ризик) є дійсним не тільки, однак у тому числі і в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Дійсним є такий ризик і у розрізі того, що перебуваючи на свободі будучи обізнаним з санкцією статті, яка йому інкримінується, а також враховуючи, що ОСОБА_5 тісних соціальних зв`язків не має, а саме не одружений, дітей не має, постійного місця роботи не має, раніше був засуджений за вчинення хуліганських дій, інкриміновані йому злочини вчинені відносно працівника ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також працівника Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Як наслідок є дійсними обставини визначені п. п. 1-2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя, враховує той факт, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор довів наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України, уважає за доречне застосувати відповідний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Визначаючи строк дії такого типу заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя ураховує, що відповідно до ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави, суд зазначає наступне.

Згідно вимогам частини 3 статті 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

На сьогоднішній день, в умовах військового стану, діяльність правоохоронних органів активно направлена на захист майже усіх сфер життя, наслідком чого є численні рішення слідчих суддів щодо обрання найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Проте, частина 3 статті 183 КПК передбачає обов`язок слідчого судді або суду при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. Поряд із цим, законодавцем встановлена низка випадків, які надають право слідчому судді або суду не визначати розмір застави. Введення в Україні військового стану призвела до внесення змін до приписів КПК, якими розширено перелік випадків застосування тримання під вартою без визначення застави. На даний час можна виділити загальні підстави не застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, а також тимчасові, які діють під час військового стану.

Загальними підставами не застосування застави як запобіжного заходу визначено щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється в умисному заподіянні працівнику правоохоронного органу ОСОБА_10 тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою м`яких тканин лівої половини обличчя, лівої щелепи та забою поперекової ділянки хребта, у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, а також у спричиненні тілесних ушкоджень працівнику ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 у вигляді забоїв м`яких тканин лівої половини обличчя, а тому слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави, оскільки злочини у яких він підозрюється вчинені із застуванням фізичного насилля.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 193, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000504 від 29 липня 2025 р. щодо кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 296 та ч.2 ст. 345 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який проживає в АДРЕСА_1 задоволити.

Застосувати до ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб з 29 липня 2025 року по 26 вересня 2025 року включно без визначення розміру застави

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_3 та прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.

Повний текст ухвали виготовлено 4 серпня 2025 року.

Слідчий суддя

Хустського районного суду: ОСОБА_1