Справа № 147/907/25
Провадження № 1-кп/147/206/25
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

12 червня 2025 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

під час розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000373 від 29.09.2024, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Тростянецького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000373 від 29.09.2024, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 28.05.2025 у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання на 15:00 годину 12 червня 2025 року.

На адресу суду 12.06.2025 через систему «Електронний суд» надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 строком на 60 днів. Клопотання обґрунтоване наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які з моменту застосування запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати. Метою застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Обгрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України обґрунтовується доказами зібраними в ході досудового розслідування. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, які вчинені в умовах воєнного стану, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані правопорушення останній може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, із якими разом проходив військову службу з метою змін останніми показань, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, ОСОБА_4 протягом тривалого часу переховувався від органів військового управління військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , що свідчить про можливість переховування останнього від суду та перешкоджання судовому розгляду. Усвідомлюючи невідворотність покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, ОСОБА_4 , будучи без застосування запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, може зникнути та переховуватись від слідчого, прокурора та суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також прокурор посилався на те, що згідно з ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини 1 цієї статті, тобто тримання під вартою.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про продовження строку запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 підтримав, просив його задовольнити, пояснив, що на даний час ризики, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував, зазначив, що 19-річний юнак, не може впливати на командира, який знаходиться у м. Києві. Залишаючи військові частини його підзахисний перебував вдома, допомагав матері по господарству. Водночас захисник клопотав, у разі, якщо суд дійде висновку про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про визначення його підзахисному застави у мінімальному розмірі, адже 19-річний контрактник, визнає вину, бажає продовжувати проходження військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він бажає продовжувати служити і підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 та матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК україни, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Розділ II КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення.

За змістом ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із п. 4, 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою (ч. 8 ст. 176 КПК України).

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України , тобто у самовільному залишенні військової частини, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану.Таким чином, до обвинуваченого може бути застосований лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.05.2025 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 47 днів, тобто до 16 червня 2025 року, в межах строку досудового розслідування, без права внесення застави.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За змістом ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу мають враховуватись обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу (ч. 3, 5 ст. 199 КПК України).

Оцінюючи заявлені прокурором ризики, суд дійшов таких висновків.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, зазначена обставина може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду.

Разом з тим, враховуючи обставини висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, яка загрожує ОСОБА_4 у разі доведення його вини, суд вважає, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду існує.

Прокурор при обґрунтуванні заявленого клопотання посилається на ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, для запобігання чому ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід. Даний ризик не зменшився та продовжує існувати і надалі.

Суд погоджується, що ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні для надання ними неправдивих показань або відмови від дачі показань не зменшився з огляду на те, що згідно зі ст. 23 КПК України доказове значення матимуть показання цих осіб, отримані безпосередньо судом саме під час судового розгляду кримінального провадження.

Судом не здобуто відомостей щодо обставин, які б переважили зазначені вище ризики.

Тому суд дійшов висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Строк запобіжного заходу обвинуваченого закінчується 16.06.2025, однак враховуючи, що судовий розгляд не завершено, наразі призначене підготовче судове засідання, суд вважає необхідним продовжити строк дії запобіжного заходу саме на 60 днів.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд під час постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд під час постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Водночас, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд з урахуванням встановлених в ході розгляду клопотання обставин та характеризуючих даних про особу обвинуваченого, вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим передбачених КПК України обов`язків, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, суд в контексті положень ст. 182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Суд також враховує, що метою застави має бути забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і попередження настання встановлених у кримінальному провадженні ризиків, а не штрафну чи каральну функцію, що вплине на ОСОБА_4 .

Оскільки прокурор не довів підстави для незастосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави, суд вважає за доцільне визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу в розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, з покладенням на нього обов`язків, у разі внесення застави, визначених статтею 194 КПК України.

За таких обставин, клопотання прокурора підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. 176-178, 182, 183, 193, 199, 314, 315, 369-372, 395 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів тобто до 10 серпня 2025 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в грошовому виразі становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень, після внесення якої обвинувачений звільняється з-під варти, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою.

Застава може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26286152; банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача (IBAN) UA0000401, призначення платежу: запобіжний захід - застава.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з- під варти у зв`язку з внесенням ним застави покласти на обвинуваченого такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду та прокурора;

- утримуватися від спілкування із свідками у даному провадженні;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 10.08.2025.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу та може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Копію ухвали вручити захиснику, прокурору та надіслати до Державної установи «Вінницька УВП №1», для вручення обвинуваченому та для виконання.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 08:45 годині 13 червня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1