Справа № 192/2022/25
Провадження № 1-кс/192/265/25
Ухвала

Іменем України

07 серпня 2025 року слідчий суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Солоне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_2 по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000433 від 01 серпня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

володільця майна ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, на обґрунтування якого зазначив, що 31 липня 2025 року приблизно о 19 годині 15 хвилин водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «MITSUBISHI LANCER», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі С-040409 поблизу вул. Клубна в с. Старі Кодаки Дніпровського району Дніпропетровської області, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у попутному напрямку.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, велосипедист ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді: забій м?яких тканин голови, закритий перелом в/3 правої малогомілкової кістки із задовільним стоянням уламків, рвана рана 3 пальця правої кисті.

За даним фактом 01 серпня 2025 року відомості внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Під час огляду 31 липня 2025 року було вилучено до ВП № 1 автомобіль марки «MITSUBISHI LANCER», номерний знак НОМЕР_1 та велосипед марки «WINER», а 01 серпня 2025 року, які визнані та долучені до провадження як речові докази.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 11 листопада 2022 року власником автомобіля є ОСОБА_4 , а користується автомобілем ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що для збереження речових доказів слід накласти арешт на вилучене майно.

Прокурор в судове засідання не з`явився, а його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Власник майна ОСОБА_4 і володілець майна ОСОБА_4 не заперечували проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення власника і володільця майна, дослідивши клопотання про арешт майна, приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є зокрема доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 ч. 2 вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Прокурором в якості мети накладання арешту на майно, було зазначено про необхідність збереження речових доказів, попередження можливості їх знищення та пошкодження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Як з`ясовано з матеріалів клопотання, 01 серпня 2025 року були внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування відомості за №0000433 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

З протоколу огляду місця ДТП від 31 липня 2025 року, плану - схеми та фото таблиці до нього з`ясовано, що 31 липня 2025 року приблизно о 19 годині 15 хвилин водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «MITSUBISHI LANCER», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі С-040409 поблизу вул. Клубна в с. Старі Кодаки Дніпровського району Дніпропетровської області, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у попутному напрямку. У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, велосипедист ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді: забій м?яких тканин голови, закритий перелом в/3 правої малогомілкової кістки із задовільним стоянням уламків, рвана рана 3 пальця правої кисті.

Автомобіль марки «MITSUBISHI LANCER», номерний знак НОМЕР_1 та велосипед марки «WINER» під час огляду місця події 31 липня 2025 року були вилучені до ВП № 1 ДРУП № 1, а постановою слідчого від 01 серпня 2025 року визнані речовим доказом по кримінальному провадженню, які визначено зберігати на території ВП № 1 ДРУП № 1 (а.с.19).

Постановами від 01 серпня 2025 року призначено проведення судової експертизи технічного стану автомобіля марки «MITSUBISHI LANCER», номерний знак НОМЕР_1 (а.с.21) та проведення судової транспортно-трасологічної експертизи (а.с.22).

Слідчий суддя посилається на те, що метою арешту майна, зокрема, є збереження речових доказів, а ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У даному випадку вважаю, що прокурором обґрунтовано в якості мети арешту майна зазначено збереження речових доказів, попередження можливості їх знищення, пошкодження, яким є автомобіль «MITSUBISHI LANCER», номерний знак НОМЕР_1 , а іншим способом зберегти речові докази інакше як шляхом арешту - неможливо.

З огляду на положення ч. 2 ст. 167 та ч.1 і 2 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не буде досягнута мета застосування цього заходу - запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що автомобіль може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення, а також враховуючи виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, а також у зв`язку з необхідністю подальшого проведення експертиз, вважаю за необхідне вжити заходи забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на вказане майно.

Слідчий суддя вважає, що прокурором було доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні прокурора, в тому числі і власника та володільця майна, а також може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням.

Оскільки автомобіль марки «MITSUBISHI LANCER», номерний знак НОМЕР_1 був вилучений згідно протоколу огляну місця ДТП 31 липня 2025 року, то прокурор повинен був звернутися з клопотанням про його арешт 01 серпня 2025 року. Однак клопотання було подано 05 серпня 2025 року.

Частина 1 ст. 113 КПК України визначає процесуальні строки як встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Оскільки за своєю юридичною природою процесуальні дії або утримання від них виступають засобом реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників правовідносин, то й процесуальні строки поділяються на строки реалізації права та строки виконання обов`язку. Їх недотримання спричиняє різні правові наслідки.

Закінчення строків реалізації права призводить до втрати можливості з боку носія цього права ним скористатися. Саме строк реалізації права може бути поновлений у встановленому порядку з відновленням і втраченої у зв`язку із закінченням строку можливості реалізувати право.

Закінчення строку виконання обов`язку не спричиняє його припинення. Обов`язкова дія повинна бути виконана і після закінчення строку, крім випадків коли виконання обов`язку призведе до порушення процесуальних прав учасників провадження. Пропуск строку виконання обов`язку, на відміну від пропуску строку реалізації права, спричиняє застосування до осіб, що пропустили строк, дисциплінарних стягнень, якщо строк пропущений оперативним підрозділом, слідчим, прокурором, слідчим суддею або суддею, або заходів забезпечення кримінального провадження, якщо строк пропущений учасником кримінального провадження. Саме такої позиції, щодо пропуску строків дотримується Верховний Суд, виклавши її в постанові від 08 квітня 2020 року по справі №263/15845/2019.

Тому слідчий суддя приходить до висновку, що сам факт пропуск прокурором строку на подання клопотання про арешт майна не тягне за собою відмову у задоволенні такого клопотання.

Тому, відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Отже, відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 173 КПК слідчий суддя, задовольняючи клопотання про арешт майна, повинен в резолютивній частині ухвали зазначити перелік майна, на який накладено арешт, а відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК якщо слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, вважає за необхідне заборонити, обмежити право власників чи володільців розпоряджатися або користуватися майном, у резолютивній частині ухвали він повинен прямо про це зазначити, разом із вказівкою на майно, щодо якого застосовуються такі заборони чи обмеження.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_2 по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000433 від 01 серпня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «MITSUBISHI LANCER», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 11 листопада 2022 року є ОСОБА_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а користується автомобілем ОСОБА_4 - шляхом заборони розпоряджатися, користуватися та відчужувати вказаний автомобіль.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Роз`яснити, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які були відсутні при її проголошенні - з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1