ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/217/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/153/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.354 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 29 січня 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком затверджено укладену 23 січня 2025 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000220 угоду про визнання винуватості.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,-

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.354 КК України, призначивши йому покарання у виді у виді штрафу в розмірі 300 (трьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень.

Згідно з вироком, відповідно до наказу директора філії «Кременецьке лісове господарство» ДП «Ліси України» № 8-К від 30.12.2022, працівника Державного підприємства «Кременецьке лісове господарство» ОСОБА_10 , лісоруба 6-го розряду Збаразького лісництва зараховано з 1 січня 2023 року у штат філії «Кременецьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».

07 грудня 2024 року, приблизно об 14:00 год ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що ОСОБА_10 є робітником Збаразького лісництва філії «Кременецьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» та не являється службовою особою, знаходячись на майдані Івана Франка в м.Збараж Тернопільського району, усвідомлюючи свій протиправний характер та настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, діючи умисно, повторно, у власних інтересах, запропонував ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 6000 гривень в якості неправомірної вигоди, для сприяння у здійсненні незаконного заволодінні десятьма кубометрами дров, вчинивши таким чином пропозицію працівнику підприємства неправомірної вигоди.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.354 КК України, за ознаками пропозиції працівникові підприємства, який не є службовою особою, неправомірної вигоди, за вчинення працівником будь-яких дій з використанням становища, яке він займає, в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, вчинене повторно.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини, кваліфікацію його дій, просить вирок Збаразького районного суду від 29 січня 2025 року скасувати через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Свої вимоги мотивує тим, що при затвердженні угоди було допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки угода від 23 січня 2025 року між прокурором у кримінальному провадженні та обвинуваченим не може бути укладена без відповідного погодження з керівником органу прокуратури вищого рівня.

Також зазначає, що при затвердженні угоди про визнання винуватості, судом не перевірено відповідність укладеної угоди вимогам КПК України чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Також вважає, що укладення угоди призвело до призначення покарання, яке є явно несправедливим через його м`якість.

Прокурор вказує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні корупційного кримінального правопорушення, яке скоїв під час воєнного стану, що в свою чергу свідчить про підвищену ступінь суспільної небезпеки діяння, недотримання ним принципу доброчесності, неналежну поведінку в частині толерування корупції, а саме відсутність чітко сформованої нульової толерантності до корупції, а тому судом при укладенні та затвердженні угоди не враховано особу обвинуваченого, зокрема те, що обвинувачений раніше вже був засуджений за вчинення кримінального правопорушення проти особи, майнового та корупційного кримінальних правопорушень.

Звертає увагу на те, що 18 березня 2024 року Збаразьким районним судом Тернопільської області ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368-3 КК України, та призначено йому покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Також вказує, що обвинувачений на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корупційний злочин, а тому обираючи міру покарання у виді штрафу суд фактично застосовано найм`якший вид покарання, визначений нормою статті, яка інкримінується обвинуваченому, що не відповідає принципу законності та справедливості та не сприятиме запобіганню вчиненню корупційних кримінальних правопорушень.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, та думку обвинуваченого і його захисника, які заперечили проти апеляційної скарги в частині доводів про неправильність призначення покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції з`ясував наступне.

Відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

Таким чином, законодавцем у кримінальному процесуальному законі викладено застереження щодо можливості укладення угоди про визнання винуватості у кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, яким відповідно до примітки до ст.45 Кримінального кодексу України, вважається і кримінальне правопорушення, передбачене ст.354 цього Кодексу.

Так, відповідно п.1 ч.2 ст.470 КПК України укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим здійснюється у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків або нетяжкого злочину - за погодженням з першим заступником Генерального прокурора або заступником Генерального прокурора, керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником.

Тобто, керівники окружних прокуратур та їх заступники не наділені повноваженнями на укладення угод у даній категорії кримінальних проваджень одноосібно без погодження з керівником органу прокуратури вищого рівня.

Як встановлено в ході апеляційного розгляду угода про визнання винуватості, укладена 23 січня 2025 року між прокурором Збаразького відділу Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_7 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_8 , була укладена без погодження з прокурором Тернопільської обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником.

Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону та відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

Враховуючи наведені обставини та імперативні норми кримінального процесуального закону щодо порядку укладення угод у кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку угода від 23 січня 2025 року між прокурором у кримінальному провадженні та обвинуваченим не могла бути укладена без відповідного погодження з керівником органу прокуратури вищого рівня.

Оскільки угода про визнання винуватості укладена в порушення чинних норм кримінального процесуального закону, а саме у кримінальному корупційному провадженні прокурором одноособово без погодження з керівником прокуратури вищого рівня, то при затвердженні цієї угоди судом допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України апеляційний суд за наслідками апеляційного розгляду вправі скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора в цій частині підлягає до задоволення.

Водночас доводи прокурора про призначення судом явно несправедливого покарання через його м`якість, є передчасними, оскільки в даному випадку вироком призначено таке покарання, яке було узгоджене сторонами кримінального провадження в угоді, а тому відповідно до вимог ч.1 ст.475 КПК питання щодо його виду і розміру судом першої інстанції не могло вирішуватись.

Крім того, за змістом п.2 ч.4 ст.394 КПК прокурор має право оскаржувати вирок на підставі угоди виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди.

В даному випадку оскарженим вироком призначено саме таке покарання, яке було визначене угодою про визнання винуватості, а тому в частині доводів про неправильність призначення покарання апеляційна скарга прокурора і вирок суду не можуть бути перевірені в апеляційному порядку, оскільки з такої підстави прокурор не вправі оскаржувати вирок на підставі угоди.

Враховуючи наведені положення процесуального закону апеляційний суд позбавлений можливості надати оцінку доводам прокурора в цій частині.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції про затвердження угоди про визнання винуватості в цьому провадженні підлягає скасуванню через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, в ході якого необхідно прийняти законне та обґрунтоване судове рішення відповідно до вимог кримінального процесуального закону та встановлених в судовому засіданні обставин, в тому числі у випадку призначення судом покарання не на підставі угоди визначити його вид і розмір відповідно до вимог ст.50,65 КК України та без урахування обмежень, встановлених ч.2 ст.416 КПК.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.9,404,405,407,419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 29 січня 2025 року відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.354 КК України скасувати і призначити новий розгляд цього кримінального провадження в тому ж суді першої інстанції.

Головуючий

Судді