УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №712/7298/25

Провадження №1-кс/712/2774/25

29.05.2025 м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Черкаси клопотання начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001846 від 26.05.2025 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, одруженого, офіційно не працює, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особою з інвалідністю будь-якої групи, учасником та ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС, депутатом будь-якого рівня, учасником бойових дій не є, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28, ч.2 ст.350, ч.1 ст.114-1 КК України

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001846 від 26.05.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28, ч.2 ст.350, ч.1 ст.114-1 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-1Х, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому продовжений Указом Президента України за №235/2025 від 15.04.2025, з 09.05.2025 строком на 90 діб, тобто до 07.08.2025.

24 лютого 2022 року Указами Президента України від №№ 64/2022 та 69/2022 оголошено призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб ЗСУ, НГУ, СБУ, ДПСУ та інших військових формувань.

Так, 26.05.2025 близько 19 год 00 хв ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому присвоєно військове звання «солдат», будучи військовослужбовцем, якому видано військовий квиток, будучи наділеним службовими повноваженнями з метою виконання мобілізаційних завдань та призову на військову службу по мобілізації в особливий період, а саме оповіщення військовозобов`язаних на території міста Черкаси, здійснив виїзд для проведення оповіщення та вручення повісток та перебував відповідно до Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 202 від 25.05.2025 у складі групи оповіщення спільно з військовослужбовцем ОСОБА_9 та дільничного офіцера поліції СДОП ВП ЧРУП ГУНП в Черкаській області лейтенантом поліції ОСОБА_10 здійснював свою діяльність поблизу будинку № 40 по вул. Різдвяна, м. Черкаси.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у тому, що він у вказаний час та у вказаному місці, достовірно знаючи, що перед ним знаходяться військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_3 у військовому однострої з шевронами, знаками розрізнення, зокрема ОСОБА_8 , який представився, назвав свою посаду та військове звання, повідомив про підстави перевірки військових облікових документів у ОСОБА_11 , усвідомлюючи, що останній перебуває при виконанні службових обов`язків, діючи умисно, спільно з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , без попередньої змови між собою, внаслідок активних дій ОСОБА_14 , які полягали в словесних закликах, за допомогою яких остання підбурювала їх до умисного нанесення тілесних ушкоджень працівникам ІНФОРМАЦІЯ_3 , усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою припинення законної діяльності військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема ОСОБА_8 , передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс один удар лівою рукою в лобно-тім`яну ділянку голови, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: забою м`яких тканин волосяної частки голови, які відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень затверджених Наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995 можуть відноситися до категорії легких тілесних ушкоджень.

Також у клопотанні зазначено, що досудовим розслідуванням установлено, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» до структури Збройних Сил України входять органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі Положення), затвердженого Постановою КМУ від 23.02.2022 № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Пунктом 9 Положення передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

На виконання вказаних вище норм, вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, Положення про ТЦК та СП, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №154 від 23.02.2022, представники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки спільно із представниками Національної поліції здійснюють заходи щодо призову військовозобов`язаних та резервістів під час мобілізації.

Так, 26.05.2025 близько 19 год 00 хв ОСОБА_9 , будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому присвоєно військове звання «солдат», будучи військовослужбовцем, якому видано військовий квиток, спільно з ОСОБА_8 , який являється військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому присвоєно військове звання «солдат», будучи військовослужбовцем, якому видано військовий квиток, будучи наділеними службовими повноваженнями з метою виконання мобілізаційних завдань та призову на військову службу по мобілізації в особливий період, а саме оповіщення військовозобов`язаних на території міста Черкаси, здійснили виїзд для проведення оповіщення та вручення повісток та перебували відповідно до Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 202 від 25.05.2025 у складі групи оповіщення спільно з дільничним офіцером поліції СДОП ВП ЧРУП ГУНП в Черкаській області лейтенантом поліції ОСОБА_10 , де поблизу будинку АДРЕСА_2 . здійснювали свою діяльність.

ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він у цей же час та в цьому ж місці, усвідомлюючи, що перед ним знаходяться військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_3 у військовому однострої з шевронами, знаками розрізнення, діючи умисно, з метою припинення їх законної діяльності почав вчиняти активні дії, які полягали у словесних погрозах, образах та фізичному впливі на військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою уникнення громадянином України ОСОБА_11 призову на військову службу, внаслідок чого перешкодив законній діяльності ЗСУ в особливий період.

Як зазначено у клопотанні вказані дії ОСОБА_5 призвели до реального перешкоджання законному виконанню мобілізаційних функцій військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_3 в особливий період, що призвело до суспільно-небезпечних наслідків у вигляді нездійснення в повному обсязі у визначені терміни мобілізаційних заходів, встановлення мобілізаційного ресурсу держави, призову, укомплектування ЗСУ та інших військових формувань у відповідності до штатів воєнного стану, ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

26 травня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001846 внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

27 травня 2025 року ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

27 травня 2025 року постановою слідчого було змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 3 ст. 296 КК України на ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 350 КК України.

27 травня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 350 КК України.

28 травня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001866 внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

28 травня 2025 року постановою прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях №0001846 та № 0001866 об`єднані в одне провадження з присвоєнням єдиного номеру № 0001846 за ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 350, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

28 травня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 350 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28, ч.2 ст.350, ч.1 ст.114-1 КК України підтверджується сукупністю доказів зібраних у ході досудового розслідування, а саме: даними електронного рапорту № 44280 від 26.05.2025; даними протоколу прийняття заяви від ОСОБА_8 від 26.05.2025; даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 26.05.2025; даними протоколу пред`явлення для впізнання за участі потерпілого ОСОБА_8 від 27.05.2025; довідкою з КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» на ім`я ОСОБА_8 ; даними протоколу прийняття заяви від ОСОБА_9 від 26.05.2025; даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 від 26.05.2025; даними протоколу пред`явлення для впізнання за участі потерпілого ОСОБА_9 від 27.05.2025; довідкою з КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» на ім`я ОСОБА_9 ; даними протоколу огляду предмету від 26.05.2025; даними протоколу огляду речей від 26.05.2025; даними протоколу обшуку від 27.05.2025; даними протоколу затримання ОСОБА_5 від 27.05.2025; повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 27.05.2025; повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_5 від 28.05.2025; іншими матеріалами кримінального провадження.

Як зазначено у клопотанні, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою до застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28, ч.2 ст.350, ч.1 ст.114-1 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого проти основ національної безпеки та нетяжкого злочину проти авторитету органів державної влади, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, під тягарем відповідальності за скоєний злочин, а також можливості бути засудженим до позбавлення волі на певний строк, може залишити місце свого проживання, та таким чином переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник та був затриманий оперативними працівниками кримінальної поліції та спецпризначеннями поліції о 03 год 22 хв 27.05.2025 за адресою: АДРЕСА_3 .

Наведене свідчить про намагання ОСОБА_5 уникнути кримінальної відповідальності, а також враховуючи, тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винним, а саме до восьми років позбавлення волі, наявні підстави вважати, що останній перебуваючи на волі може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Ризик можливого незаконного впливу на свідків та потерпілих, у цьому ж кримінальному провадженні, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 може впливати на свідків шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності.

Поряд із цим необхідно враховувати фактор страху людини перед іншою людиною, яка спроможна застосувати фізичне насильство. Будь-яка особа, має бути захищена та з усвідомленням своєї невразливості, відсутністю страху перед підозрюваним, надати показання суду. У даному випадку забезпечення безпеки свідків, потерпілого унеможливлення на них незаконного впливу з боку підозрюваного є основним завданням на даній стадії досудового розслідування.

На даному етапі досудового слідства всі свідки у кримінальному провадженні не допитані. Тобто вказаний ризик продовжує існувати до моменту допиту вказаних свідків на стадії судового розгляду та судового розгляду.

Разом з цим, підозрюваному ОСОБА_5 достеменно відомо місце проходження служби потерпілих, а саме ІНФОРМАЦІЯ_6 , а тому у разі не застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він може незаконно впливати на потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 шляхом вмовлянь чи погроз з метою зміни показань чи взагалі відмови від дачі показань та участі у слідчих діях.

Разом з цим, подія злочину фіксувалася на мобільні телефони випадковими перехожими, які спостерігали за подією, та вказані відеозаписи набули широкого розголосу в мережі Інтернет, зокрема в телеграм-каналах, що висвітлюють події в Україні, та на яких зокрема містяться відомості про коло осіб, які перебували поряд та можуть бути допитані у кримінальному провадженні в якості свідків, а тому підозрюваний ОСОБА_5 матиме реальну можливість здійснити незаконний тиск на вказаних осіб шляхом вмовлянь чи погроз з метою зміни показів чи взагалі відмови від дачі показів та участі у слідчих діях.

Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, та перебуваючи на волі може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Також, наявність зазначеного вище ризику впливу на свідків підтверджується і тим, що вплив на свідків може містити самостійний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.386 КК України.

Також у клопотанні вказано, що крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України наявний ризик передбачений п. 6 ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме ОСОБА_5 має репутацію підозрюваного, який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого проти основ національної безпеки та нетяжкого злочину проти авторитету органів державної влади.

Посилаючись на неможливість застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, які б забезпечили запобіганню зазначених в клопотанні ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваним, слідчий за погодженням з прокурором звернувся з даним клопотанням до суду.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання категорично заперечували, посилаючись на необґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та недоведеність ризиків, заявлених у клопотанні. Також підозрюваний та його захисник стверджували про наявність у ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків, оскільки останній одружений, має на утриманні неповнолітнього сина, раніше не судимий.

Вивчивши клопотання, заслухавши позиції сторін кримінального провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001846 від 26.05.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28, ч.2 ст.350, ч.1 ст.114-1 КК України.

Частиною другою ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одними із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Положеннями ст. 194 КПК України передбачено. що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Застосування запобіжних заходів з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання будь-яким спробам перешкоджання проведення досудового розслідування та судового провадження (ризики). Крім того, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри вчинення особою кримінального правопорушення (ст.177 КПК України).

Стаття 178 КПК України зобов`язує суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, визначених у статті 177 КПК України, на підставі наданих сторонами матеріалів кримінального провадження оцінити в сукупності всі обставини, що можуть вплинути на прийняття цього рішення, перелік яких, крім іншого, міститься у частині 1 вказаної норми.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують таку ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні слідчого, прокурора. Частина 5 вищевказаної статті передбачає, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно зі статтею 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосовується виключно у випадках, передбачених частиною 2 статті 183 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 178 КПК України під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, включаючи міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Відповідно до практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», п.32, Series A, № 182).

У справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування

Зазначене свідчить про те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку «обґрунтованості підозри» в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

При цьому, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28, ч.2 ст.350, ч.1 ст.114-1 КК України стверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: даними електронного рапорту № 44280 від 26.05.2025; даними протоколу прийняття заяви від ОСОБА_8 від 26.05.2025; даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 26.05.2025; даними протоколу пред`явлення для впізнання за участі потерпілого ОСОБА_8 від 27.05.2025; довідкою з КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» на ім`я ОСОБА_8 ; даними протоколу прийняття заяви від ОСОБА_9 від 26.05.2025; даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 від 26.05.2025; даними протоколу пред`явлення для впізнання за участі потерпілого ОСОБА_9 від 27.05.2025; довідкою з КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» на ім`я ОСОБА_9 ; даними протоколу огляду предмету від 26.05.2025; даними протоколу огляду речей від 26.05.2025; даними протоколу обшуку від 27.05.2025; даними протоколу затримання ОСОБА_5 від 27.05.2025; повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 27.05.2025; повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_5 від 28.05.2025; іншими матеріалами кримінального провадження.

Вирішуючи питання про існування ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя зауважує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого проти основ національної безпеки та нетяжкого злочину проти авторитету органів державної влади, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, під тягарем відповідальності за скоєний злочин, а також можливості бути засудженим до позбавлення волі на певний строк, може залишити місце свого проживання, та таким чином переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник та був затриманий оперативними працівниками кримінальної поліції та спецпризначеннями поліції о 03 год 22 хв 27.05.2025 за адресою: АДРЕСА_3 .

Наведене свідчить про намагання ОСОБА_5 уникнути кримінальної відповідальності, а також враховуючи, тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винним, а саме до восьми років позбавлення волі, наявні підстави вважати, що останній перебуваючи на волі може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Ризик можливого незаконного впливу на свідків, потерпілих та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 може впливати на них шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності.

На даному етапі досудового слідства всі свідки у кримінальному провадженні не допитані. Тобто вказаний ризик продовжує існувати до моменту допиту вказаних свідків на стадії судового розгляду та судового розгляду.

Крім того, слідчий суддя при вирішенні даного клопотання зауважує, що одним із свідків у кримінальному провадженні є дружина підозрюваного.

Разом з цим, підозрюваному ОСОБА_5 достеменно відомо місце проходження служби потерпілих, а саме ІНФОРМАЦІЯ_6 , а тому у разі не застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він може незаконно впливати на потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 шляхом вмовлянь чи погроз з метою зміни показань чи взагалі відмови від дачі показань та участі у слідчих діях.

Подія злочину фіксувалася на мобільні телефони випадковими перехожими, які спостерігали за подією, та вказані відеозаписи набули широкого розголосу в мережі Інтернет, зокрема в телеграм-каналах, що висвітлюють події в Україні, та на яких зокрема містяться відомості про коло осіб, які перебували поряд та можуть бути допитані у кримінальному провадженні в якості свідків, а тому підозрюваний ОСОБА_5 матиме реальну можливість здійснити незаконний тиск на вказаних осіб шляхом вмовлянь чи погроз з метою зміни показів чи взагалі відмови від дачі показів та участі у слідчих діях.

Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, та перебуваючи на волі може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Також, наявність зазначеного вище ризику впливу на свідків підтверджується і тим, що вплив на свідків може містити самостійний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.386 КК України.

При вирішенні даного клопотання слідчий суддя бере до уваги, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, ризик передбачений п. 6 ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме ОСОБА_5 має репутацію підозрюваного, який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого проти основ національної безпеки та нетяжкого злочину проти авторитету органів державної влади.

Таким чином, у ході розгляду даного клопотання встановлено ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень стверджується доданими до клопотання матеріалами, які на даному етапі містять достатньо доказів про обґрунтованість підозри.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

З огляду на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, при цьому враховуючи, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеними, зважаючи на характер інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_5 може вчиняти дії щодо переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, одним з яких є його дружина, потерпілих та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, та таким чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

Таким чином, на підставі викладеного вище для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та заявленим у судовому засіданні, слідчий суддя вважає доведеним необхідність обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, оскільки, на його переконання, саме такий вид запобіжного заходу, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість органу досудового розслідування досягти завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

Слідчий суддя враховує доводи сторони захисту щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу, проте вважає, що стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не доведено відповідними доказами обставин, на які посилалась сторона захисту при обґрунтуванні своїх доводів, а тому вважає, що у даному випадку такі доводи про обрання більш м`якого запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи, про що неодноразово зазначав ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях по справах «Лабіта проти Італії» від 06.04.2001, «Рохліна проти Російської Федерації» від 07.04.2005, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, «Маріянчук та інші проти України» від 17.01.2019.

Крім того, вивченням даних про особу підозрюваного встановлено, що доказів того, що стан його здоров`я та сімейний стан перешкоджає триманню під вартою слідчому судді стороною захисту не надано, з огляду на це слід вважати, що таких перешкод не має.

Доведеність винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалося, оскільки це є предметом встановлення у ході досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

За наведених обставин слідчий суддя вважає, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим з урахуванням ризиків та обставин встановлених слідчим суддею, які впливають на суспільний інтерес.

При цьому, беручи до уваги вимоги абзацу восьмого частини четвертої ст.183 КПК України, оскільки ОСОБА_5 підозрюється, зокрема у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України під час дії воєнного стану слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.177,178 КПК України, не визначає розмір застави.

Згідно з ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, з моменту затримання.

Керуючись ст. ст. 177-183, 193, 194, 196, 197, 309, 369 - 372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування, без визначення застави.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 27.05.2025.

Строк дії ухвали по 25.07.2025, включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Повний текст ухвали проголошено 03.06.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_15