Справа №127/4715/25
Провадження №1-кп/127/160/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченої ОСОБА_4 ,

інших учасників судового процесу: потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі № 12 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.11.2024 за № 0001899,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК).

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомила, що вона примирилась з обвинуваченою та не має претензій до останньої, у зв`язку з наведеним заявила клопотання про закриття кримінального провадження.

Обвинувачена ОСОБА_4 клопотання потерпілої підтримала та просила його задовольнити. При цьому зазначила, що наслідки звільнення від кримінальної відповідальності їй зрозумілі.

Прокурор проти задоволення заявленого клопотання не заперечував. Разом з тим, просив приєднати до матеріалів справи відомості щодо речових доказів, накладеного у кримінальному провадженні арешту, а також щодо вартості проведених під час досудового розслідування кримінального провадження судових експертиз.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов до такого висновку.

З частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) випливає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Частиною четвертою статті 286 КПК регламентовано, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як суд зазначив вище, обвинувачений проти його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою не заперечував, зауваживши, що розуміє, що таке звільнення є звільненням з нереабілітуючих підстав.

Зі змісту статті 46 КК випливає, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно з обвинувальним актом 25.11.2024 близько 08:35 год. ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автомобілем марки Toyota, д.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. К. Василенка в м. Вінниці, у напрямку вул. Пирогова, під час виконання маневру повороту ліворуч на вул. Польову, не дала дорогу пішоходові ОСОБА_5 , яка перетинала проїзну частину вул. Польової, по розмітці нерегульованого пішохідного переходу зліва-направо відносно напрямку руху автомобіля, внаслідок чого, з необережності, допустила наїзд на останню.

Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) пішохід ОСОБА_5 , отримала тілесні ушкодження у виді: «закритий уламковий гвинтоподібний перелом 2-ї плеснової кістки правої стопи у дистальній третині зі зміщенням, закритий перелом основи 3-ї плеснової кістки правої стопи без зміщення, закритий двокісточковий перелом кісток правої гомілки з незначним зміщенням, забійна рана тильної поверхні правої стопи», які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

У цій дорожній ситуації в діях водія автомобіля марки Toyota, д.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам пункту 16.2 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події цієї ДТП.

За вищевикладених обставин ОСОБА_4 порушила вимоги пункту 16.2 ПДР, відповідно до якого на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Порушення вимог пункту 16.2 ПДР водієм ОСОБА_4 знаходиться у причинному зв`язку з наслідками цієї ДТП.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною першою статті 286 КК за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. ОСОБА_4 проти такої кваліфікації його дій не заперечувала.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 вчинила нетяжкий злочин з необережності. З наданих суду матеріалів випливає, що обвинувачена раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, тобто вчинила інкриміноване їй кримінальне правопорушення вперше, з потерпілою примирилась, та остання претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченої не має. Також суд враховує, що ОСОБА_4 на обліках в лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває. При цьому проти звільнення від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених статтею 46 КК, ОСОБА_4 не заперечувала.

З огляду на викладене, суд вважає, що правові підстави, які б унеможливлювали закриття кримінального провадження, визначені частиною восьмою статті 284 КПК, в судовому засіданні встановлені не були, а отже, клопотання необхідно задовольнити.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до приписів статті 100 КПК.

Разом з тим, згідно з наданою стороною обвинувачення копією ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2024 на речові докази у кримінальному провадженні накладено арешт, який згідно з приписами частини четвертої статті 174 КПК доцільно скасувати.

Суд також враховує позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 17.06.2020 (справа № 598/1781/17), згідно з якою КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

А тому, суд дійшов до переконання, що згідно з частиною другою статті 124 КПК судові витрати необхідно покласти на обвинувачену.

Керуючись статтями 331, 371 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, на підставі статті 46 Кримінального кодексу України у зв`язку з примиренням винного з потерпілою.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.11.2024 за № 0001899, закрити.

Речові докази:

- автомобіль марки «Toyota Land Cruiser», д.н. НОМЕР_1 , який поміщений на майданчик для тимчасово затриманих транспортних засобів (вулиця Г. Арабея, 17, місто Вінниця), повернути власнику або іншому законному володільцю;

- диск з відеозаписом з камер «Ситуаційного центру МВС», який приєднаний до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений на речові докази, на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2024, скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 3979 (три тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок витрат на залучення експертів.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: