Справа № 524/9422/25
Провадження № 1-кс/524/1761/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2025 року м. Кременчук

Слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 у межах кримінального провадження № 0001322 від 19.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

24.07.2025 слідчий звернувся до суду із клопотанням, погодженим прокурором, про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001322 від 19.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що 18.07.2025 о 15:45 у м. Кременчуці на вул. Сумській, 80А, невідомою особою шляхом вільного доступу через незачинені двері до господарської споруди, здійснена крадіжка бензопили "Штіль" червоного кольору, бувшої у використанні, що належить ОСОБА_4 , чим спричинила останньому матеріальний збиток, сума якого встановлюється.

18.07.2025 здійсненний огляд місця події, в ході якого виявлені сліди взуття.

Під час досудового розслідування 23.07.2025 здійсненний огляд відеофайлів із камер відеоспостереження, за результатами чого встановлено, що ОСОБА_5 перебував на місці здійснення крадіжки.

23.07.2025 під час огляду місця події на вул. 29-го Вересня 6, ОСОБА_5 добровільно видав кросівки «Nike» чорно-білого кольору.

У подальшому під час досудового розслідування допитаний в якості свідка ОСОБА_6 , повідомив, що 19.07.2025, перебував на центральному ринку, зустрів ОСОБА_5 , який намагався продати бензопилу «Штіль», яку ОСОБА_6 придбав за 1500 грн. Про те, що бензопила викрадена ОСОБА_6 дізнався через кілька днів від працівників поліції.

23.07.2025 під час огляду місця події ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції зазначену бензопилу червоного кольору, що визнана речовим доказом у кримінальному проваджені №0001322 від 19.07.2025, є доказом вчинення кримінального правопорушення, містить відомості, що мають значення для встановлення факту чи обставин під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні з метою збереження останнього для забезпечення можливості проводити слідчі дії та судові експертизи.

Володільцем зазначеного майна являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 , телефон НОМЕР_1 .

У судове засідання не з`явився слідчий, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Володілець вилученого майна, повідомлений про дату, час, місце розгляду клопотання, не з`явився.

Клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання (ч. 1 ст. 172 КАС України).

Дослідивши клопотання із доданими матеріалами, враховуючи відсутність відомостей про закінчення досудового розслідування та документів, що стверджували б, що слідчий раніше звертався із таким клопотання до слідчого судді, дійшла до висновку про наступне.

Так, з матеріалів клопотання слідує, що Кременчуцьким РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, визначений слідчий, який здійснює розслідування.

Постановою слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області виявлене та вилучене майно визнане речовими доказами по справі.

У рамках цього провадження слідчим ініційоване питання накладення арешту на зазначене майно, вказуючи, що вилучені речі є речовими доказами, які можуть бути використані як докази у кримінальному проваджені, з якими необхідно провести ряд експертних досліджень та необхідних слідчих дій. З метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також схоронності вилучених речей, виникла необхідність накласти арешт на вказане майно, оскільки прокурор, слідчий не забезпечить схоронності речового доказу.

Арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, застосування якого не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (п. 7 ч. 2 ст. 131, п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України).

На речові докази може бути накладений арешт у порядку, визначеному ст. ст. 170-174 КПК України (ст. 100 КПК України). Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: (1) правову підставу для арешту майна; (2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); (3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); (3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); (4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); (5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; (6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/ або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (ч.1 ст. 170 КПК України).

Після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів (ст. ст. 214, 223 КПК України).

Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст. 170 КПК України (ст. 173 КПК України).

Із наданих суду матеріалів слідує наявність достатніх підстав вважати, що майно вказане у клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому матеріали клопотання свідчать про відповідність вилученого майна ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити інформацію щодо обставин вчинення злочину.

Вимоги клопотання, на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника/ володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Вилучене майно повинне бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування фактів, що слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, власником/ володільцем майна до суду не надано та слідчим суддею не встановлено.

Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Керуючись ст. ст. 98, 107, 115, 132, 170 173, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 у межах кримінального провадження № 0001322 від 19.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Накласти арешт на бензопилу «Штіль» червоного кольору, належну ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_1 , добровільно видануОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити місцем зберігання майна камеру речових доказів Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області (м. Кременчук, вул. 29 Вересня, 6).

Ухвала про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію з підстав, передбачених ч. 4 ст. 132 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором та може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду упродовж 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1