Справа № 366/1661/25
Провадження №1-кс/366/395/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2025 с-ще Іванків

Слідчий суддя Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

захисника, адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваджені № 0000063, внесеному в ЄРДР 02.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

І. Узагальнені доводи клопотання

Прокурор звернувся в суд з клопотанням, у якому просив накласти арешт на автомобіль марки MERCEDES-BENZ моделі S 550 2007 р.в., номер кузова НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , повернувши їх під відповідальне зберігання власнику, ОСОБА_5 , зобов`язавши останнього надавати перелічене майно слідчим, які проводять досудове розслідування у кримінальному провадженні та процесуальним прокурорам для проведення слідчих (розшукових) дій, якщо у цьому виникне необхідність

Клопотання мотивоване тим, що Вишгородською окружною прокуратурою проводиться досудове розслідування кримінального провадження за фактом того, що службова особа «КЄВ» здійснює вимагання неправомірної вигоди на території Вишгородського району Київської області.

10.06.2024 прокурор ОСОБА_3 провів обшук автомобіля марки MERCEDES-BENZ моделі S 550 2007 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , в ході якого вилучив сам автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу до нього.

Прокурор вважає, що вилучений автомобіль зі свідоцтвом про реєстрацію є речовим доказом у кримінальному провадженні, тому на нього слід накласти арешт, залишивши їх у розпорядженні органу досудового розслідування.

ІІ. Позиції учасників

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання з викладених ц ньому підстав та просив його задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання з таких підстав: кваліфікація кримінального провадження є неправильною, оскільки досудове розслідування проводиться відносно групи осіб, тоді як всіх учасників не встановлено, в подальшому кваліфікація може бути змінена, тому накладення арешту в подальшому, через зміну кваліфікації, матиме непропорційний характер для власника майна.

ІІІ. Оцінка слідчого судді

3.1. релевантні джерела права

Згідно з положеннями ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб (абзац 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Відповідно до вимог ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Клопотання подане прокурором з метою збереження речових доказів.

За ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

3.2. встановлені обставини

Прокурорами Вишгородської окружної прокуратури проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000063, відомості про яке внесено в ЄРДР 02.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

30.05.2025 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України звернувся із заявою ОСОБА_6 , у якій просив прийняти міри до працівника філії «Каскад Київських ГЕС» ОСОБА_5 , який спільно з працівниками ТЦК та СП м. Києва вимагає 5500 доларів США неправомірної вигоди від військовозобов`язаних осіб за вирішення питання щодо їх зняття з розшуку за порушення військового обліку, а також 9000 доларів США за вплив на посадових осіб Державних підприємств з метою подальшого бронювання.

10.06.2025, в період часу з 16 год. 55 хв. по 17 год. 04 хв., прокурор Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , на підставі ухвали слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 09.06.2025 провів обшук автомобіля марки MERCEDES-BENZ моделі S 550 2007 р.в., з д.н.з. НОМЕР_3 номер кузова НОМЕР_1 , в ході якого виявлено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на цей автомобіль. Внаслідок обшуку автомобіль зі свідоцтвом вилучені.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 використовував цей автомобіль під час імовірного вчинення злочину за ч. 3 ст. 368 КК України.

11.06.2025 прокурор ОСОБА_3 автомобіль та свідоцтво про реєстрацію визнав речовими доказами.

3.4. оцінка слідчого судді

Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється за ч. 3 ст. 368 КК України, за фактом того, що ОСОБА_5 спільно з працівниками ТЦК та СП м. Києва вимагає 5500 доларів США неправомірної вигоди від військовозобов`язаних осіб за вирішення питання щодо їх зняття з розшуку за порушення військового обліку, а також 9000 доларів США за вплив на посадових осіб Державних підприємств з метою подальшого бронювання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, тимчасово вилучений автомобіль використовувався як один із засобів вчинення імовірно вчиненого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Тому, такий автомобіль відповідає ознакам речового доказу у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим є підстави для накладення на нього арешту.

З огляду на кваліфікацію кримінального провадження, версію органу досудового розслідування, надані матеріали кримінального провадження та майно, вилучене прокурором в ході проведення слідчих дій, слідчий суддя приходить до висновку про доведеність прокурором тієї обставини, що вилучене майно має значення для досудового розслідування, оскільки є засобом імовірного вчинення злочину, тому є речовим доказом.

Незастосування до тимчасово вилученого майна арешту становитиме існування ризику його знищення, відчуження, перетворення, приховання тощо, що негативно вплине на хід досудового розслідування

Доводи сторони захисту про неправильну кваліфікацію кримінального провадження слідчий суддя вважає передчасними. Надання оцінки правильності кваліфікації кримінального провадження не відноситься до компетенції слідчого судді, а є предметом судового розгляду. При цьому, положення КПК України не забороняють прокурору здійснювати перекваліфікацію кримінального провадження.

Також слідчий суддя відхиляє доводи захисника про те, що після можливої зміни кваліфікації кримінального провадження матиме наслідком непропорційність накладеного арешту, оскільки арешт накладається з метою збереження речових доказів, а не для застосування наслідків можливої конфіскації чи відшкодування шкоди кримінальним правопорушенням. Статус майна як речового доказу не втрачає свою актуальність внаслідок зміни правової кваліфікації імовірно вчиненого злочину, тому не можна стверджувати про подальшу, імовірну зміну кваліфікації злочину.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Прокурор не визначив, у який спосіб він має намір накласти арешт, при цьому прохання залишити автомобіль на штраф-майданчику, а свідоцтво про реєстрацію в кімнаті зберігання речових доказів свідчить про намір накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження майном.

Слідчий суддя враховує, що хоча автомобіль зі свідоцтвом про його реєстрацію є речовими доказами, необхідність яких бути «зв`язаними» з кримінальним провадженням є необхідною для виконання завдань кримінального провадження, проте накладати на них арешт шляхом заборони користування не є співрозмірним та необхідним способом накладення арешту.

Щодо накладення арешту шляхом заборони відчуження та розпорядження, то слідчий суддя вважає такий арешт необхідним, обґрунтованим і таким, що не є надмірно обтяжливим як для власника майна, так і його користувачів.

Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.).

Відчуження майна - це передача права власності на майно юридичним чи фізичним особам.

Саме такий вид арешту тимчасово вилученого майна на переконання слідчого судді є необхідним для виконання завдань КПК України, зокрема він унеможливить настання ризиків, визначених ч. 1 ст. 170 КПК України, не призведе до обмеження права власності та є співрозмірним завданням кримінального провадження та відповідатиме загальним засадам суспільства.

Керуючись вимогами ст.ст.110, 131, 170-173, 167 КПК України

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження на автомобіль марки MERCEDES-BENZ моделі S 550 2007 р.в., номер кузова НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , повернувши їх під відповідальне зберігання власнику, ОСОБА_5 , зобов`язавши останнього надавати перелічене майно слідчим, які проводять досудове розслідування у кримінальному провадженні та процесуальним прокурорам для проведення слідчих (розшукових) дій, якщо у цьому виникне необхідність.

Попередити ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

Контроль за виконанням цієї ухвали покласти на прокурора Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Копію цієї ухвали передати для виконання уповноваженому на це органу, вручити прокурору та надати іншим заінтересованим особам.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1