справа № 619/2156/25
провадження № 1-кс/619/503/25
УХВАЛА

іменем України

24 травня 2025 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дергачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000252від 11 березня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

встановив:

23 травня 2025 року через поштовий сервіс «УКРПОШТА» до суду надійшло клопотання прокурора Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000252 від 11 березня 2025року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000034 від 05.03.2024, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України до СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області надійшла постанова прокурора Дергачівської окружної прокуратури про виділення матеріалів досудового розслідування щодо невстановлених осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, в окреме провадження.

Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 23 квітня 2025 року надано дозвіл учасникам слідчої групи у кримінальному провадженні на проведення обшуку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення та відшукання наркотичних засобів, психотропних речовин та інших предметів та речей, які мають значення для кримінального провадження, 19 травня 2025 року слідчий СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_5 , на підставі зазначеної вище ухвали суду, провів обшук квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого вилучено, упаковано та опечатано з пояснювальними написами учасників обшуку, наступні предмети:

- мобільний телефон торгівельної марки «Xiaomi», моделі «Redmi Note 12S» IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою всередині НОМЕР_3 , поміщено до полімерного сейф пакету WAR 1040812;

- мобільний телефон торгівельної марки «Apple», ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , з сім-картою всередині НОМЕР_6 , поміщено до полімерного сейф пакету WAR 1040816.

Постановою слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 20.05.2025, вказані вище предметивизнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ст.ст. 167-169 КПК України вищезазначені предмети є тимчасово вилученим майном.

Метою накладання арешту на вищезазначене майно є збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, для забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність їх використання в ході досудового розслідування в якості доказів, з метою можливості необхідності призначення судових експертиз, а також проведення інших слідчих (розшукових) дій.

Всі зазначені вище процесуальні дії направлені на здійснення швидкого, неупередженого та об`єктивного досудового розслідування з метою встановлення істини по кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України, з клопотанням про арешт майна щодо третьої особи звертається прокурор.

В судове засідання прокурор не з`явився, подав до суду заяву, в якій клопотання підтримав, просив його задовільнити з підстав, зазначених у ньому, та просив судовий розгляд провести у його відсутність.

Особа, майно якої тимчасово вилучено у судове засідання не з`явилась, про розгляд клопотання повідомлялись належним чином, про що свідчить в тому числі і рапорт слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 1 статті 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого (а у визначених законом випадках дізнавача) та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи стислі строки, встановлені законом для розгляду клопотання, вжиття судом необхідних заходів для забезпечення явки в судове засідання учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання без участі сторін та без фіксації даної процесуальної дії за допомогою технічних засобів відповідно до положень частини 1, 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України.

Слідчий суддя, на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, доводів сторін кримінального провадження, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,11 березня 2025 року до ЄРДР внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

19 травня 2025 року, на підставі ухвали слідчого суддіДергачівського районного суду Харківської області від 23.04.2025, слідчим слідчого відділення ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: - мобільний телефон торгівельної марки «Xiaomi», моделі «Redmi Note 12S» IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою всередині НОМЕР_3 , поміщено до полімерного сейф пакету WAR 1040812; - мобільний телефон торгівельної марки «Apple», ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , з сім-картою всередині НОМЕР_6 , поміщено до полімерного сейф пакету WAR 1040816.

Постановою слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 20 травня 2025 року, вищевказані предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000252 від 11.03.2025.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Тому, з огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оцінюючи вилучене під час обшуку майно на предмет наявності у них ознак речового доказу, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Майно на яке прокурор просить накласти арешт та яке було вилучено в ході проведення обшуку, із огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, може містити відомості, що мають значення для розслідування кримінального провадження, так як у них могли зберегтися відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, отже відповідають ознакам речових доказів.

При накладенні арешту слідчий суддя виходить з того, що мобільні телефони можуть мати видалену, приховану інформацію, у тому числі стосовно спілкування осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, обговорення планів і намірів. У вилучених мобільних телефонах можуть зберігатися відомості щодо обміну інформацією з особами, що можуть бути причетними до вчинення протиправних дії, які є предметом розслідування у кримінальному провадженні. У сім-картах могли зберегтися відомості про телефонні номери та sms-листування з особами, які можуть бути причетними до протиправних дії, які є предметом розслідування в кримінальному провадженні.

Необхідність накладення арешту обґрунтована тим, що існує необхідність у збереженні речових доказів, тобто запобіганні можливості приховати, пошкодити, зіпсувати, знищити чи перетворити інформацію, яка зберігається на мобільних телефонах і яку можна використати як доказ у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування (на час розгляду слідчим суддею клопотання про арешт майна) інформація, яка міститься на вилучених телефонах, може мати значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, однак не була скопійована у необхідному обсязі, що обумовило б можливість повернення самих матеріальних носіїв інформації власнику. В свою чергу, доступ до такої інформації, зокрема видаленої, прихованої та її подальша належна процесуальна фіксація можлива за результатами проведення експертного дослідження.

А відтак у розумінні КПК України, як самі телефони, так і відповідні електронні файли, що у них містяться, наразі мають значення для здійснюваного кримінального провадження.

З метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, задля запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, його фактичний статус як об`єкта кримінально протиправних дій, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Слідчий суддя враховує, що вказаний захід забезпечення майна є тимчасовим заходом, а тому у подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту.

Стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно, вилучене під час обшуку, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та є достатні підстави вважати, що воно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому існують обґрунтовані підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити даний вид забезпечення кримінального провадження, так як незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вилученого майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя приходить до висновку, що органу досудового розслідування знадобиться детально оглянути мобільні телефони, встановити достовірно чи дійсно в них збереглися сліди або інші відомості, які можуть бути використанні як доказ у кримінальному провадженні, та відповідно за наявності вилучити такі сліди або інші відомості, при необхідності ініціювати проведення експертиз, а для проведення експертиз є необхідність збереження речових доказів у незмінному вигляді. Забезпечити досягнення завдань кримінального провадження в інший спосіб на даний час неможливо.

Вилучене майно відповідно до протоколу обшуку, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Кримінальним процесуальним законом не визначається конкретного строку дії ухвали про накладення арешту на майно, однак арешт майна має тимчасовий характер та враховуючи строки досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що органу досудового розслідування буде достатньо часу для зняття інформації з мобільних телефонів в обсязі, необхідному для досягнення мети кримінального провадження, виготовлення копій даних, які містяться на вказаних носіях та можуть бути використані як докази у даному кримінальному провадженні, у тому числі проведенні відповідних експертиз, в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим (дізнавачем), прокурором, на яких також покладається обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.

Відповідно до Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним Наказом МВС України, Генеральної Прокуратури України, ДПА України, СБУ, Верховного Суду України, ДСА України від 27.08.2010 року, обов`язок по визначенню місця зберігання арештованого майна покладається на слідчого (дізнавача), в провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Одночасно слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 131, 132, 169-173, 175, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалив:

Клопотання прокурора про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт в рамках кримінального провадження № 0000252 від 11 березня 2025 року на вилучене майно, яке було виявлене та вилучене під час проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 ,а саме:

- мобільний телефон торгівельної марки «Xiaomi», моделі «Redmi Note 12S» IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою всередині НОМЕР_3 , поміщено до полімерного сейф пакету WAR 1040812;

- мобільний телефон торгівельної марки «Apple», ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , з сім-картою всередині НОМЕР_6 , поміщено до полімерного сейф пакету WAR 1040816, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, визначивши строк дії ухвали, в межах строку досудового розслідування, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Зберігання арештованого майна здійснювати відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого Постановою КМ України № 1104 від 19.11.2012 та до Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним Наказом МВС України, Генеральної Прокуратури України, ДПА України, СБУ, Верховного Суду України, ДСА України від 27.08.2010 року.

Уповноваженим службовим особам, для досягнення цілей кримінального провадження дозволити користування та розпорядження зазначеним майном.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити слідчому, прокурору та особам, щодо майна яких вирішувалося питання про арешт.

У разі відсутності вищевказаних осіб під час оголошення судового рішення, його копію надіслати таким особам.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 .

Роз`яснити положення, які закріплені в ч. 1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1