Справа № 674/2053/18
Провадження № 1-кп/676/14/25
ч.2 ст. 286 КК України
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року м.Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подiльський міськрайонний суд Хмельницької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю прокурора Кам`янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 , секретаря судового засідання ОСОБА_8 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кам`янець-Подільського міськрайонного суду кримінальне провадження на підставі обвинувального акту щодо: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велика Побійна, Дунаєвецького району, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні малолітній син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, не судимого, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 31 липня 2010 року Дунаєвецьким РВ УМВС України в Хмельницькій області, РНОКПП НОМЕР_2 ,

обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України, -

встановив:

1. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним.

1.1. Згідно обвинувального акту від 16 січня 2025 року (т.5 МСП а.с.226-229), яким змінено попереднє обвинувачення, ОСОБА_4 обвинувачували у тому, що він 10 липня 2018 року о 17 год. 30 хв., в межах населеного пункту с.Велика Побійна, Кам`янець-Подільського (колишнього Дунаєвецького) району, Хмельницької області, керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes Benz 208 D», реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись в напрямку вул.Центральна, із вул.Українська, маючи належну оглядовість та видимість проїзної частини, в порушення вимог п.п. 1.5, 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху») п.2.3. «б», «д», 10.5. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 (далі Правил) був не уважним, проїжджаючи перехрестя та виконуючи поворот ліворуч виїхав на смугу зустрічного руху, по якій продовжив свій рух, внаслідок чого допустив зіткнення з мотоциклом «Soul ZSS249F», д.н. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався в зустрічному напрямку по вул. Центральна, в напрямку вул. Українська. Внаслідок зіткнення транспортних засобів, водій мотоцикла «Soul ZSS249F», д.н. НОМЕР_4 , ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичного експерта №976 від 15.11.2018 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: тупої поєднаної травми правої верхньої кінцівки, тулубу, тазу, правої нижньої кінцівки з тілесними ушкодженнями у вигляді закритого перелому ліктьового виростка нижнього кінця ліктьової кістки правого передпліччя, закритих переломів кісток правої половини тазу (клубової та сідничної з переходом на вертлюжну впадину) з вивихом головки стегнової кістки, відкритого перелому верхньої третини тіла (діафіза) великогомілкової кістки правої гомілки з деформацією кінцівки на рівні колінного суглобу, наявністю рани м`яких тканин передньої поверхні правої нижньої кінцівки, з оголенням суглобових поверхонь стегнової та великогомілкової кісток, кровотечею з рани, відривом власної зв`язки наколінника в нижній (дистальній) його частині, розривом сумково-зв`язкового апарату правого колінного суглобу з вивихом великогомілкової кістки назад, закритого уламкового перелому нижньої третини тіла малогомілкової кістки правої гомілки зі зміщенням уламків; рани м`яких тканин 5-го пальця правої кисті, чисельних саден шкіри: правої половини грудної клітки, правої половини черевної стінки, правого плеча.

Тупа травма тазу та правої нижньої кінцівки в подальшому ускладнилася розвитком у потерпілого важкого шоку від крововтрати, про що свідчать гемодинамічні показники-артеріальний тиск на рівні 80/50мм.рт.ст., зафіксований у карті екстреної медичної допомоги, та результати лабораторних методів дослідження; мозковою формою жирової емболії (за клінічними показниками), та хронічним остеомієлітом кісток правої нижньої кінцівки з некротичним руйнуванням правого наколінника, зовнішнього (латерального) і внутрішнього (медіального) виростків правої стегнової кістки, великогомілкової кістки гомілки. За цими ознаками тупа травма тазу та правої нижньої кінцівки потерпілого з тілесними ушкодженнями у вигляді закритих переломів кісток правої половини тазу з вивихом головки стегнової кістки, відкритого перелому верхньої третини тіла великогомілкової кістки правої гомілки, рани м`яких тканин передньої поверхні правої нижньої кінцівки, розриву сумково-зв`язкового апарату правого колінного суглоба з вивихом великогомілкової кістки назад, закритого уламкового перелому нижньої третини тіла малогомілкової кістки правої гомілки зі зміщенням уламків, саден шкіри правої половини черевної стінки відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння (завдання), чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють небезпечні для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України».

Тупа травма правої верхньої кінцівки потерпілого з тілесними ушкодженнями у вигляді закритого перелому ліктьового відростка нижнього кінця ліктьової кістки правого передпліччя, саден шкіри правого плеча за своїми ознаками відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України».

Рана м`яких тканин п`ятого пальця правої кисті, тупа травма тулуба потерпілого з тілесними ушкодженнями у вигляді саден шкіри правої половини грудної клітки за своїми ознаками відноситься до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, а мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів, згідно тих самих «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України».

Пасажир мотоцикла ОСОБА_6 згідно висновку судово медичного експерта №414 від 23.08.2018 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: рваної рани правої гомілки та правого колінного суглобу з дефектом шкіри по передній поверхні, мілких ран та садин правої гомілки, що по степені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які привели до короткочасного розладу здоров`я, (згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» пункт 2.3.3 Наказ МОЗ України від 17 січня 1995 року №6).

Згідно обвинувального акту, порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 перебуває в причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та спричиненням потерпілому ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень.

За висунутим обвинуваченням, ОСОБА_4 порушив вимоги пп. 1.5., 2.3 «б», «д», 10.5. Правил, зміст яких полягає в наступному:

п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

«б» бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;

«д» не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п.10.5. Поворот необхідно виконувати так, щоб під час виїзду з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини.

Згідно обвинувального акту, порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 перебуває в причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та спричиненням потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_4 сторона обвинувачення кваліфікувала, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2ст.286 КК України.

1.2. Щодо зміни обвинувачення в суді.

Згідно ст.337 КПК України, суд здійснює судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, яке наведено вище. Слід зазначити, що первинне обвинувачення було змінено прокурором 16 січня 2025. Раніше, згідно первинного обвинувального акту від 27 листопада 2018 (т.1МСС а.с.2-8) ОСОБА_4 було висунуте дещо інше обвинувачення, яке полягало в тому, що ОСОБА_4 за вказаних обставин, 10 липня 2018 року, керуючи автомобілем марки «Mercedes Benz 208 D», д.н.з. НОМЕР_5 в межах населеного пункту с. Велика Побійна, рухаючись по другорядній дорозі - вул. Українська в напрямку вул. Центральна не виконав вимоги Правил дорожнього руху «Дати дорогу», не надав перевагу в русі мотоциклу марки «Soul ZSS249F» д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_5 (потерпілого), який рухався по головній дорозі вул. Центральна, внаслідок чого ОСОБА_4 допустив зіткнення передньою правою частиною керованого ним автомобіля в передню праву частину мотоцикла. ОСОБА_4 , згідно первинного обвинувачення, допустив порушення п.п. 2.3.б, 12.1., 16.3., 16.11. Правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталась ДТП в результаті якої потерпілому ОСОБА_5 були спричинені описані вище тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент заподіяння, а пасажиру мотоцикла ОСОБА_6 були спричинені описані вище легкі тілесні ушкодження, які привели до короткочасного розладу здоров`я.

Оскільки у суді було достовірно встановлено, що на місці ДТП, на перехресті вул. Центральна та вул. Українська у с.Велика Побійна не було ніяких дорожніх знаків, які б регулювали рух перехрестям, сторони цю обставину визнали і не оспорювали. Допитані у суді свідки, потерпілі і обвинувачений підтвердили, що на місці ДТП ніяких дорожніх знаків не було, аналогічне слідує з дослідженого у суді протоколу огляду місця події та додатків (фото таблиць) до нього. Розуміючи, що первинне обвинувачення не доводиться, прокурор 16 січня 2025 дійшов до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, зазначивши в ньому нові обставини ДТП викладені вище, які полягають втому, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом на перехресті рівнозначних доріг і виконуючи поворот ліворуч виїхав на смугу зустрічного руху, по якій продовжив свій рух та допустив зіткнення з мотоциклом.

Отже, на переконання суду, змінене обвинувачення викликане тим, що попереднє обвинувачення не було доведено, а відтак прокурор висунув нову версію розвитку ДТП, яка в суді також не підтверджується. Нових доказів на підтвердження зміненого обвинувачення сторони не надавали.

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (ч.1, ч.3 ст.337 КПК України).

Отже, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення, дослідивши всі докази сторін, суд вважає, що у діях ОСОБА_4 відсутній склад інкримінованого йому злочину, а тому обвинуваченого слід визнати невинуватим, виправдати та закрити кримінальне провадження щодо нього з огляду на наступні докази.

2. Показання та позиція обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину заперечив, пояснив, що 10 липня 2018 року о 17год. 30хв. керував технічно справним автомобілем «Mercedes Benz 208 D», у с. Велика Побійна, по вул. Українська по щебеневому, місцями асфальтно-бетонному покриттю на виїзд з села Велика Побійна, на перехресті ніяких дорожніх знаків не було, розмітки не було, під`їжджаючи до перехрестя глянув ліворуч і праворуч близько транспортних засобів не було, виїхав на перехрестя зі швидкістю приблизно 30 км/год. і побачив, що ОСОБА_5 з пасажиром рухається на мотоциклі зі швидкістю понад 60км/год., ОСОБА_5 не гальмував а намагався об`їхати автомобіль Мерседес Бенз 208 по зустрічній смузі руху, внаслідок чого на перехресті відбулося зіткнення (ДТП). В момент зіткнення він ( ОСОБА_4 ) виконував маневр ліворуч на перехресті і передньою частиною вже був на своїй смузі руху, намагався уникнути зіткнення. ОСОБА_5 в момент ДТП також був на перехресті, не зменшуючи швидкість, не гальмуючи потерпілий маневрував дещо вліво з своєї смуги руху, та допустив зіткнення вже на зустрічній для нього (мотоцикліста) смузі руху. Він зупинився, одразу викликав швидку медичну допомогу і очікував на місці ДТП.

ОСОБА_4 вважає, що ОСОБА_5 повинен був його пропустити, оскільки у водія мотоциклу на перехрещуванні рівнозначних доріг була перешкода справа. В момент ДТП він вже завершував маневр, переїжджав перехрестя і заїжджав на свою смугу руху, але ОСОБА_5 , не гальмуючи, не пропустив «перешкоду справа», виїхав на перехресті на зустрічну смугу руху і скоїв ДТП.

Обвинувачений наполягав, що перехрестя вул. Центральна та вул. Українська, є перехрестям рівнозначних доріг, оскільки на перехресті на момент ДТП жодних знаків не було, а тому, ОСОБА_5 мав керуватися т.з. правилом «перешкода справа», зменшити швидкість, зупинитись та пропустити автомобіль, який рухався справа від нього.

ОСОБА_4 підтвердив, що ДТП сталося в межах перехрестя, а не поза його межами, проїжджаючи перехрестя та виконуючи поворот ліворуч обвинувачений переїжджав (пересікав) смугу зустрічного руху, а не продовжував свій рух у зустрічній смузі руху, як то описано у зміненому обвинувачені.

Показання обвинуваченого узгоджуються з іншими доказами у справі, вони не спростовані, а ні показаннями потерпілих, свідків, а ні дослідженими у суді доказами.

Висунуте змінене обвинувачення не підтверджується показаннями допитаних у суді потерпілих та свідків, не узгоджується з об`єктивними доказами зафіксованими на місці події та висновками експертиз.

3. Показання потерпілих.

3.1. Потерпілий ОСОБА_6 в суді пояснив, що за викладених вище обставин 10 липня 2018 року в с. Велика Побійна, як пасажир їхав з потерпілим ОСОБА_5 на мотоциклі, з`їхавши з поля продовжили рух по вул. Центральній, по асфальтованій дорозі зі швидкістю приблизно 50 км/год. Потерпілий вважає, що з ОСОБА_5 рухався по головній автодорозі, під`їжджаючи до перехрестя з вул. Українська перешкод не було, дорожніх знаків на перехресті також ніяких не було. За 5-6 метрів до зіткнення, на перехресті побачив транспортний засіб «Mercedes Benz 208 D», д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_4 , мотоцикліст ОСОБА_5 почав втікати вліво, через що зіткнення відбулося на зустрічній смузі руху, чи гальмував ОСОБА_5 він не пригадав. Після зіткнення втратив свідомість, до тями прийшов наступного дня.

Отже, потерпілий не підтвердив жодну з версій обвинувачення, а навпаки спростував їх, адже ОСОБА_6 чітко відповів, що ДТП сталося на перехресті, коли обвинувачений лише виїхав на перехрестя і ще не завершив маневр, при цьому на перехресті доріг не було ніяких дорожніх знаків, які б регулювали проїзд перехрестям. У суду не має підстав вважати, що обвинувачений проїхав перехрестя і виїхав на смугу зустрічного руху по якій нібито продовжив свій рух, адже потерпілий чітко повідомив, що обвинувачений тільки виїхав на перехрестя, де і сталася ДТП.

ОСОБА_6 подав до суду заяву у якій просив слухати справу та розглянути цивільний позов у його відсутність (т.3 МСС а.с.128, 129, 130; т.5 МСС а.с.11).

3.2. Потерпілий ОСОБА_5 також не підтвердив версії обвинувачення та не спростував показань обвинуваченого, висновків експертиз, в тому числі і тих, які провів його представник.

Так, ОСОБА_5 у суді пояснив, що 10 липня 2018 року після 17 год. керуючи мотоциклом з пасажиром ОСОБА_6 , рухався зі швидкістю 50км/год. автодорогою по вул. Центральна в с.Велика Побійна, під`їжджаючи до перехрестя за 25-30 метрів помітив автомобіль «Mercedes Benz 208 D» під керуванням водія ОСОБА_4 , який також виїжджав на перехрестя. Виїжджаючи на перехрестя ОСОБА_4 чомусь виражався нецензурною лайкою через вікно. Він вважав, що водій ОСОБА_4 мав би його пропустити, оскільки ОСОБА_4 , на його думку, виїжджав на головну автодорогу. Будь-яких знаків на перехресті не було встановлено. До зіткнення він не гальмував, намагався втекти вліво від автомобіля «Mercedes Benz 208 D». Коли ОСОБА_4 виїхав на перехрестя, він почав вивертати кермо мотоцикла вліво, щоб уникнути зіткнення, проте, не вдалося запобігти ДТП. Зіткнення відбулось посередині дороги на перехресті. Він зіткнувся мотоциклом з правою передньою частиною автомобіля «Mercedes Benz 208 D», від зіткнення втратив керованість і мотоцикл понесло, внаслідок падіння втратив свідомість, прийшов до тями коли лежав на обочині, спочатку не відчував руку, з ноги ішла кров. З місця ДТП його привезли до лікарні, де прооперували.

Потерпілий наполягав, що він рухався по головній асфальтованій дорозі, а ОСОБА_4 рухався по щебеневій другорядній дорозі, але не заперечував і не оспорював, що дорожніх знаків на перехресті не було.

Потерпілий ОСОБА_5 помилково вважав, що рухається головною дорогою, адже будь-яких дорожніх знаків про це на перехресті не було встановлено, в той час автомобіль «Mercedes Benz 208 D» під керуванням водія ОСОБА_4 виїжджав на перехрестя справа від нього, а тому згідно ПДР, ОСОБА_5 мав би пропустити його.

ОСОБА_5 повідомив, що ДТП сталося на перехресті, коли ОСОБА_4 тільки виїхав на перехрестя, тобто обвинувачений не завершив маневр, він лише виїхав на перехрестя, а не продовжував рух по зустрічній смузі руху після проїзду перехрестя, як вказано в обвинувачені. Отже, змінена версія висунутого обвинувачення є надуманою, адже її не підтверджують а ні потерпілі, а ні обвинувачений.

Допитані у суді свідки також не підтвердили у суді зміненого обвинувачення.

4. Показання свідків.

4.1. Свідок ОСОБА_10 у суді стверджував, що 10 липня 2018 року прийшов на місце ДТП, на перехрестя, потерпілих вже забрали дві карети швидкої допомоги. На перехресті бачив мотоцикл, який лежав на обочині та автомобіль, який стояв на середині головної дороги з побитою правою стороною. Свідок повідомив, що обидві дороги розміщені на одному рівні, їх ширина майже однакова, розміток на автодорозі тоді не було, асфальтне покриття було на автодорозі по вул. Центральній та частково на дорозі, що по вул. Українська. Дорожніх знаків на перехресті також не було, а через насадження дерев у обвинуваченого ОСОБА_4 була обмежена видимість зліва.

4.2. Свідок ОСОБА_11 у суді повідомив, що під час жнив, в липні 2018 року за селом, на земельній ділянці ОСОБА_4 працював комбайн, бачив ОСОБА_4 біля дому, обвинувачений поспішав до комбайна в поле. В подальшому, їдучи на велосипеді близько 600 м до перехрестя, бачив обвинуваченого ОСОБА_4 , який їхав транспортним засобом «Mercedes Benz 208 D», рухався зі швидкістю приблизно 40 км/год. Далі, під`їхавши велосипедом до перехрестя побачив наслідки ДТП. На перехресті дорожніх знаків не було встановлено.

Свідок ОСОБА_11 у суді вважав, що ДТП сталося на перехресті нерівнозначних доріг, водночас, свідок стверджував, що будь-яких знаків на перехресті не було встановлено. Свідок вважав, що автодорога по вул. Центральній є головною, оскільки вона з`єднує різні села, а автодорога по вул. Українська є другорядною дорогою, оскільки веде на хутір і є тупиковою. Але такі судження і висновки цього та інших свідків не ґрунтуються на Правилах дорожнього руху, адже такі ознаки, як покриття, їх продовжуваність (з`єднання декількох сіл чи тупіковість) не є визначальними на нерегульованому перехресті доріг.

Також, свідок ОСОБА_11 у суді стверджував, що на місці ДТП представників ДЕД ОСОБА_12 та інших не було, на момент ДТП - 10 липня 2018 року, ніяких дорожніх знаків не було, в тому числі і знаку «Головна дорога», про це він достовірно пам`ятає, оскільки проживає там.

4.3. Свідок ОСОБА_12 , головний інженер філії Дунаєвецької ДЕД у суді зізнався, що на місце ДТП він не виїжджав, розташування транспортних засобів після ДТП не бачив, заміри місця ДТП, в тому числі і дороги (вул.Українська), яка прилягає не робив. Автодорога по вул.Українська вони не обслуговували, на балансі в них вона не перебуває, дорогу колись побудував колгосп. В службі місцевих доріг, що знаходиться в м.Хмельницькому по вул. Свободи, 77, при ОДА є проект ОДР на вказану ділянку дороги. Йому відомо, що на місці ДТП будь-яких дорожніх знаків фактично не було. Через декілька днів після ДТП, на прохання працівників поліції, він у приміщенні Дунаєвецької ДЕД склав і підписав два неправдивих акти (основний і додатковий), в яких зазначив, що на перехресті (на місці ДТП) «дорожні знаки встановлені згідно проекту ОДР, стан і видимість знаків задовільний». Ніяких дорожніх знаків він не бачив, оскільки на місці ДТП він не був. Акти підписав в кабінеті, оскільки вважав, що заміри на місці ДТП робив ОСОБА_13 - інженер по безпеці руху і охорони праці Дунаєвецької ДЕД, але як з`ясувалось ОСОБА_13 також на місці ДТП не був.

4.4. Свідок ОСОБА_13 , інженер по безпеці руху і охорони праці Дунаєвецької ДЕД, повідомив, що 10 липня 2018 року у с. Велика Побійна сталося ДТП. 13-14 липня 2018 року в приміщення ДЕД прийшли працівники поліції ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , які повідомили, що сталася ДТП. На прохання працівників поліції ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , заднім числом, ним було складено акти обстеження дорожньої ділянки. На місці ДТП 10 липня 2018 року він з головним інженером не були та обстановки на місці не бачили, дорожні умови не обстежували. Акт був складений зі слів поліцейських ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , які надали усі вихідні дані. Як пояснював свідок, на місці ДТП головного інженера ОСОБА_12 також не було.

Весною 2019 року, він разом з ОСОБА_12 виїхали на місце події, дорожніх знаків на той час ще не було, але згідно проекту організації дорожнього руху (ОДР) там повинен бути знак «Головна дорога» і знак населеного пункту «Велика Побійна». Знаки повинні були стояти при в`їзді в село, на перехресті, де сталося ДТП, але фактично знаків, які передбачені згідно проекту доріг на місці ДТП не було. ОСОБА_12 робив фотографії місця ДТП.

Згідно проекту ОДР, головною дорогою вважається та, якою їхав ОСОБА_5 - мотоцикліст, вона ширша (5,6м), а та по якій рухався автомобіль - 3,40 м, заміри проводилися в 2019 році ним та ОСОБА_12 , але будь-яких дорожніх знаків пріоритету на місці ДТП не було. По рівні головна дорога є вищою, покриття доріг різне: головна - асфальтно-бетонна, другорядна - щебенева. Є проект дороги на с. Велику Побійну, це дорога 4-ї категорії, яка є дорогою обласного значення. ОСОБА_4 їхав по вул. Колгоспна (тепер вул.Українська) ця дорога 5 категорії, вона місцевого значення. Відомості про категорії доріг знаходяться в службі автодоріг Хмельницької області, власником дороги є служба автодоріг області, ДЕД є підрозділом облавтодору. За встановлення знаків відповідає Дунаєвецька ДЕД. Дорога, яка не є головною Дунаєвецька ДЕД не обслуговує, це сільська дорога.

Свідок ОСОБА_13 стверджував, що з актів обстеження дорожніх умов в місці скоєння ДТП (т.1 МДС а.с. 25, 26), які пред`явлено свідку у суді, слідує, що у актах записано неправдиві дані, про те, що вони 18 липня 2018 обстежували місце ДТП, при складанні першого акту зі слів поліцейських вони не правильно вказали дані щодо покриття (білощебеневе), а потім по проекту побачили, що там асфальтне покриття, тому було складено додатковий акт. Дані у п. 3.1 обох актів записали зі слів поліції, у цьому пункті актів зазначено, що на місці ДТП встановлено знак згідно проекту ОДР (знак 2.3 «Головна дорога»). Згідно ДСТУ 3587-97, знак 2.3 - «Головна дорога» встановлюється перед кожним перехрестям, знаків пріоритету не було. Свідок вважав, що місцем події було перехрестя нерівнозначних доріг, оскільки в них різне покриття та різні рівні доріг.

4.5. Свідок ОСОБА_16 , який залучався в якості понятого під час огляду місця події, повідомив, що приїхав після ДТП 10 липня 2018 року на місце та побачив, як на дорозі стояв автомобіль та лежав мотоцикл, потерпілих вже забрала швидка допомога. Поліцейські з участю понятих робили заміри місця ДТП, іншим понятим був ОСОБА_17 . Місцем ДТП було перехрестя («розвилка»), ніяких дорожніх знаків на місці ДТП не було, характеристик дороги не пригадав. На перехресті росла верба та горіх, які і обмежували видимість для водія буса ОСОБА_4 . Щодо мотоцикліста ОСОБА_5 , свідок повідомив, що останній міг побачити з дороги буса, тому що був вище. Чи був тормозний шлях на вказаній ділянці свідок не пригадав. Під час огляду поліцейськими місця ДТП своєї думки не висловлював, поліцейські надали протокол огляду місця ДТП, який підписав.

4.6. Свідок ОСОБА_17 підтвердив, що був зупинений поліцейськими в день ДТП та залучений як понятий для замірів під час огляду місця події, в суть справи та всі деталі не вникав, з іншим понятим все заміряли і посвідчили підписами. Пам`ятає, що ДТП сталося на перехресті в с.Велика Побійна, дорога асфальтована, прилегла ділянка дороги - щебенева. На виїзді з села стояв автомобіль та лежав мотоцикл, заміряли ширину доріг, обочини, відстань автомобіля від мотоцикла, слідчий складав схему, ні потерпілих, ні обвинуваченого не бачив. Розміток не було, на місці ДТП дорожніх знаків не було.

4.7. Свідок ОСОБА_15 повідомив, що у 2018 році був на посаді начальника СВП Дунаєвецького РВ ГУНП в Хмельницькій області, 10 липня 2018 року отримав повідомлення про ДТП в с. Велика Побійна, Дунаєвецького району. Прибувши на місце події, де на місці ДТП до їхнього приїзду вже була швидка допомога, яка поверталася до Дунаєвець. Встановили свідків, які перші були на місці ДТП, запросили понятих, подзвонили в ДЕД, працівники якої не приїхали на ОМП, ОСОБА_4 був на місці у стресовому стані, вважає, що головною дорогою їхав мотоцикліст потерпілий ОСОБА_18 , він рухався ширшою, асфальтованою дорогою, а ОСОБА_4 їхав щебеневою дорогою. По ходу руху водію ОСОБА_4 дерева обмежували видимість, дорожніх знаків на цій ділянці не було. На наступний день він (Печенога) прийшов в Дунаєвецьку ДЕД і там ОСОБА_13 склав акт згідно документів та вихідних даних, які він йому надав, скільки актів склали свідок не пригадав.

4.8. Свідок ОСОБА_19 , яка працювала старостою села, повідомила, що у липні 2018 року в с. Велика Побійна сталася ДТП, про яку їй повідомили через 2-3 год. В день ДТП на місце події не виходила, але їй відомо, що ДТП сталося на перехресті вул. Центральна та вул. Українська (колишня Колгоспна), будь-яких дорожніх знаків на момент ДТП на перехресті не було. Більше, аніж через рік, 25 листопада 2019 року на місці ДТП, по вул. Центральна було встановлено дорожній знак «Головна дорога», а зі сторони вул. Українська «Дати дорогу». Свідку також повідомила, що балансоутримувачем дороги по вул. Центральній є Дунаєвецька ДЕД, а дорога по вул. Українська балансоутримувачем був колгосп, а пізніше - сільська рада. З 1989 року ремонт по вул. Українська не проводився, стан з роками погіршився. Знаків на місці ДТП не було.

4.9. Свідок захисту ОСОБА_20 , брат обвинуваченого повідомив, що 10 липня 2018 року вранці ОСОБА_21 (обвинувачений) приїхав в с.Велика Побійна допомогти батькові. Близько 17 год. він бачив як в сторону села по полю рухався ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на червоному мотоциклі, вони з`їхали на асфальтну дорогу (вул. Центральна), їх швидкість в населеному пункті становила біля 70-80 км/год. Далі, йому зателефонував обвинувачений та повідомив, що сталася ДТП, він швидко прибіг на місце. На перехресті він побачив транспортний засіб брата, який стояв передом в сторону м. Дунаївці, на правій (своїй) смузі руху, у якого була розбита права сторона. За метрів 15 від транспортного засобу на смузі руху лежав пошкоджений мотоцикл. Свідок стверджував, що ДТП сталося на нерегульованому перехресті рівнозначних доріг, дорожніх знаків та розмітки на місці ДТП не було, ширина доріг приблизно однакова: 5- 5,5 м., покриття однакове, рівень доріг однаковий, видимість для обвинуваченого обмежена зліва, там були густі насадження дерев, вліво проглядалась дорога не більше на 40м. Зіткнення сталося на смузі руху обвинуваченого. Свідок вважає, що водій мотоцикла ОСОБА_5 порушив ПДР, оскільки на перехресті рівнозначних доріг водій мотоцикла зобов`язаний був дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч.

Суд критично оцінює судження потерпілих та деяких свідків наведених вище ( ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ін.) про те, що ДТП сталося на перехресті нерівнозначних доріг, оскільки їх твердження не ґрунтуються на Правилах дорожнього руху, адже такі ознаки, як покриття вул. Центральна асфальтне, вул. Українська щебеневе місцями асфальтне, протяжність (дорога по вул. Центральній понад 4 км, а по вул. Українській 800м.), з`єднання з іншими селами, маршрути руху по них рейсових автобусів, не є визначальними на нерегульованому перехресті доріг для водіїв, які мають оцінювати дорожню обстановку виходячи з вимог Правил дорожнього руху.

4.10. Свідок ОСОБА_22 , яка працює медичною сестрою лікарської амбулаторії у суді підтвердила, що 10 липня 2018 року була на місці ДТП, надавала першу медичну допомогу потерпілим, стверджувала, що ДТП сталося в межах с.Велика Побійна, на перехресті вулиць. Обставин ДТП свідку не було відомо.

4.11. Свідок ОСОБА_23 , медична сестра швидкої допомоги, повідомила, що надавала медичну допомогу потерпілим, але не могла пригадати інших обставин ДТП.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ч.1 ст. 85 КПК України). Суд вважає, що показання свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 є неналежними доказами, оскільки цим свідкам не відомі обставини справи, вони не підтвердили та не спростували висунутого обвинувачення та обставин які підлягають доказуванню.

5. Показання експертів.

Допитані у суді експерти ОСОБА_24 та експерт ОСОБА_25 у суді наполягали на свої висновках та підтримали їх виходячи з мотивів викладених у дослідницьких частинах.

6. Матеріали досудового слідства, які надані стороною обвинувачення.

6.1. Невинуватість ОСОБА_4 підтверджується протоколом огляду місця події та додатками (фото таблицями), яким зафіксовано, що ДТП сталося 10 липня 2018 на перехресті вул. Центральна та вул. Українська, у с. Велика Побійна. На місці ДТП не було зафіксовано ніяких дорожніх знаків. Зафіксовано осип протяжністю 2м. на 4,20м. від зіткнення ТЗ знаходився по центру перехрестя, за 1,05м. від заднього колеса автомобіля «Mercedes Benz 208 D», реєстраційний номер НОМЕР_3 , за осипом виявлено сліди юзу від деталей мотоцикла який впав після зіткнення. (т.1 МДС а.с.8-24)

Отже, суд позбавлений можливості вважати, що ДТП сталося за межами перехрестя, навпаки, протоколом огляду об`єктивно зафіксовано, що ДТП сталося на перехресті коли, ОСОБА_4 виїжджав на вул. Центральна, а відтак, суд відкидає доводи обвинувачення про те, що ОСОБА_4 порушив п. 10.5. ПДР, оскільки обвинувачений не починав рух та не змінював його (що регулюється розділом 10 ПДР), обвинувачений проїжджав перехрестя, тому його дії слід оцінювати з точки зору розділу 16 ПДР, яким врегульовано порядок проїзду перехресть.

Окрім цього, суд не бере до уваги записи слідчого у протоколі огляду, який у протоколі назвав автодорогу по вул.Українській другорядною, а автодорогу по вул.Центральній головною, оскільки на місці події жодних дорожніх знаків слідчий не зафіксував, а свідки і учасники ДТП повідомили, що таких знаків не було. Про відсутність знаків на місці події чітко вбачається з фото-таблиці долученої до протоколу.

6.2. Суд вважає, що акти обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги в місці скоєння ДТП від 10 липня 2018 року є недопустимими доказами, оскільки зі слів свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_12 , які підписали ці акти, зрозуміло, що дорожні умови на місці ДТП вони не обстежували, а акти підписали на прохання слідчого ОСОБА_14 та поліцейського ОСОБА_15 в кабінеті не виїжджаючи на місце ДТП. При цьому, через декілька днів свідки склали додатковий акт, оскільки у первинному акті невірно зазначили характеристику покриття проїжджої частини вул. Центральна в с. Велика Побійна. До того ж, додатковий акт не підписаний ОСОБА_15 , який нібито був учасником комісії обстеження ділянки дороги на місці ДТП. Поняті не бачили на місці представників ДЕД. Свідки ОСОБА_26 та ОСОБА_12 зізнались у суді, що дорожніх знаків на місці ДТП фактично не було, але на прохання поліцейських у п.3.1. вони вказали, що «Дорожні знаки встановлено згідно проекту ОДР стан та видимість їх задовільна». У матеріалах справи відсутні будь-які процесуальні документи про витребування чи вилучення таких актів у філії «Дунаєвецька ДЕД», їх походження і доручення до справи не відображено у жодному супровідному документі чи листі. Викладене свідчить, про підробку документів та про порушення процедури отримання цих доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Наведене дає підстави суду зробити висновки про недопустимість доказів - актів обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги в місці скоєння ДТП від 10 липня 2018 року (т.1 МДС а.с.25, 25).

6.3. Речові докази - вилучені та арештовані пошкоджені транспортні засоби підтверджують факт ДТП, але не підтверджують вини ОСОБА_4 (т.1 МДС а.с. 27- 36).

6.4. Висновок судово-медичного експерта №414 від 23 серпня 2018 року доведено, що потерпілий ОСОБА_6 отримав в ході ДТП легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, проте цим висновком не доводиться вина ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині (т.1 МДС а.с.69-70).

6.5. Аналогічно, висновки судово-медичного експерта №976 від 15 листопада 2018 року та висновком №197 від 2 червня 2020 року, доведено лише той факт, що потерпілий ОСОБА_5 отримав в ході ДТП тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент заподіяння (т.1 МДС а.с.151-159) (т.4 МСС а.с. 103-113). Проте, цими висновками не доводиться вина ОСОБА_4 у інкримінованому йому злочині, адже до таких негативних наслідків привели дії не обвинуваченого, а потерпілого, який грубо порушував ПДР.

6.6. Суд також не бере до уваги висновки автотехнічної експертизи №10.1-0339:18 від 24 вересня 2018 року про те, що дії ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.16.3. та п.16.11. ПДР (т.1 МДС а.с. 90-100), адже ці висновки виходять за межі висунутого зміненого обвинувачення, а також суд враховує те, що на експертизу були надані невірні вихідні дані, які не ґрунтуються на доказах здобутих в ході досудового розслідування. Так, експерт виходив з того, що в ухвалі про призначення судової автотехнічної експертизи від 20 серпня 2018 року, слідчий суддя зазначив, що водій автомобіля Мерседес-Бенс 208D д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_4 рухався другорядною дорогою, а водій мотоцикла ОСОБА_5 рухався головною дорого. Проте, такі вихідні дані суперечили протоколу огляду місця події (ДТП) від 10 липня 2018 року, адже згідно протоколу на місці ДТП жодних дорожніх знаків на перехресті не було встановлено. Суд також достовірно встановив, що акти обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги в місці скоєння ДТП від 10 липня 2018 року є недопустимими доказами, оскільки свідки ОСОБА_26 та ОСОБА_12 фактично підтвердили в суді, що підробили ці акти у кабінеті, на місце події не виїжджали, у актах неправдиво зазначили про те, що «Дорожні знаки встановлено згідно проекту ОДР стан та видимість їх задовільна».

Відповідно до вимог п. 1.10. ПДР України, термін «головна дорога» має таке значення: головна дорога дорога з покриттям відносно ґрунтової або та, що позначається знаками 1.22, 1.23.1-1.23.4 і 2.3. Наявність на другорядній дорозі покриття безпосередньо перед перехрестям не прирівнює її за значенням до перехрещуваної. Враховуючи відсутність дорожніх знаків, які б визначали черговість проїзду перехрестя вул. Центральна та вул. Українська, а також наявність асфальтобетонного покриття по вул. Центральній та наявність щебеневого покриття (місцями асфальтного) по вул. Українській, при проїзді перехрещення доріг вул. Центральної та вул.Української, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до вимог Правил дорожнього руху України, регламентуються правилами проїзду перехресть рівнозначних доріг. Отже, зважаючи на вимоги ПДР та поняття «головна дорога», яке визначено у ПДР, суд позбавлений підстав вважати, що місцем ДТП є перехрестя нерівнозначних доріг.

Окрім цього, висновком автотехнічної експертизи не доводиться змінене обвинувачення, адже не доводиться факт порушення ОСОБА_4 пунктів 1.5., 2.3. «б», «д», 10.5. ПДР, які інкриміновані згідно зміненого обвинувального акту від 16 січня 2025 року, у новому зміненому обвинуваченні не йдеться про порушення ОСОБА_4 п.16.3. та п.16.11. ПДР, як то описано у висновку експерта.

6.7. Не доводять вини ОСОБА_4 у інкримінованому йому злочині наступні характеризуючі його особу документи: копія паспорта ОСОБА_4 (т.1 МДС а.с.120); вимога про судимість (т.1 МДС а.с.121); довідки про не перебування на обліку в лікарів нарколога та психіатра (т.1 МДС а.с.123, 124); позитивна характеристика з місця проживання (т.1 МДС а.с.125); свідоцтво про народження сина (т.1 МДС а.с.126); довідка про зареєстрованих осіб на господарстві (т.1 МДС а.с.127); інформація про земельну ділянку обвинуваченого (т.1 МДС а.с.131). Відсутність судимості та позитивна характеристика за місцем проживання свідчать, що ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень не схильний.

6.8 Не підтверджують вину у висунутому ОСОБА_4 обвинуваченні і інформація про вартість пошкодженого мотоциклу та витрати на лікування потерпілого ОСОБА_6 , адже ці докази містять дані, які не характеризують ознаки інкримінованого злочину (т.1МДС а.с. 172-205; 208).

7. Висновки експертиз та процесуальні дії проведені під час судового розгляду.

Суд забезпечив сторонам, зокрема стороні обвинувачення та потерпілим, право подати висновки судових експертиз отриманих під час судового розгляду. Перевіряючи висунуте ОСОБА_4 обвинувачення, за клопотанням прокурора та представника потерпілих захисту, суд призначив ряд експертиз, якими було спростовано первинне обвинувачення висунуте згідно обвинувального акту від 27 листопада 2018 року про порушення ОСОБА_4 п.2.3 б, п. 12.1., п.16.3., п.16.11. ПДР при переїзді перехрестя (т.1 МСС а.с. 1-12). Поряд з цим, наведеними експертизами також спростовується вина ОСОБА_4 у тому, що він порушив п.1.5., п 2.3 «б», «д», п10.5. ПДР, а також те, що його дії перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з наслідками, які настали та містять ознаки злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Тобто, висновки експертиз, які проведені під час судового слідства спростовують також і змінене обвинувачення висунуте згідно обвинувального акту від 16 січня 2025 року. Проведеними під час судового розгляду експертизами встановлено, яким чином мали діяти водії з точки зору ПДР. Проведені експертизи доводять, що ДТП сталося з вини потерпілого ОСОБА_5 , а не з вини обвинуваченого ОСОБА_4 . Суд вважає, що висновки експертиз є належними та допустимими доказами у справі, вони підлягають оцінці, ними суд обґрунтовує невинуватість ОСОБА_4 .

7.1. Так, висновком автотехнічної експертизи від 30 грудня 2020 року № 541/542/20-26 (т.4 МСС а.с.135-145), яку проведено Хмельницьким відділенням КНДІСЕ, доведено, що: 1) «В заданій та встановленій дорожній обстановці водій автомобіля «Мегсеdes-Веnz 208 D» р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України., зміст якого викладено в дослідницькій частині висновку до питання № 1.; 2) В заданій та встановленій дорожній обстановці водій мотоцикла «Sоul ZSS249F» р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог пп. 10.1., 16.3., 16.12. Правил дорожнього руху України, зміст яких викладено в дослідницькій частині висновку до питання № 2.; 3) При заданих та встановлених обставинах даної події, водій автомобіля «Мегсеdes-Веnz 208 D» р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_4 не мав (див. дослідження до запитання № 3.(5) в дослідницькій частині висновку) технічної можливості уникнути зіткнення з мотоциклом «Sоul ZSS249F» р.н. НОМЕР_4 , шляхом застосування своєчасного гальмування із зупинкою керованого ним транспортного засобу до лінії руху мотоцикла, з моменту виникнення небезпеки для його руху, при швидкості руху автомобіля «Мегсеdes-Веnz 208 D» 30 км/год.; 4) При заданих та встановлених обставинах події, можливість у водія мотоцикла «Sоul ZSS249F» р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_5 уникнути зіткнення із автомобілем «Мегсеdes-Веnz 208 D» р.н. НОМЕР_3 , який на перехресті рівнозначних доріг наближався праворуч відносно напрямку руху мотоцикла, забезпечувалась практичним виконанням ним вимог пп. 16.3, 16.12 Правил дорожнього руху України, зміст яких викладено в дослідницькій частині висновку до запитання 2.; 5) При заданих та встановлених обставинах події, дії водія мотоцикла «Sоul ZSS249F» р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_5 не відповідали (див. дослідження до запитання № 5.(3) в дослідницькій частині висновку) вимогам пп. 10.1., 16.3., 16.12. Правил дорожнього руху України, зміст яких викладено в дослідницькій частині висновку до запитання 2.; 6) проведеним дослідженням встановлено, що дану дорожню ситуацію, яка виникла для водія автомобіля «Мегсеdes-Веnz 208 D» р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_4 , можна вважати як аварійну, а тому оцінка дій водія ОСОБА_4 в таких ситуаціях виходить за межі компетенції автотехнічної експертизи (див. дослідження до запитання № 6.(4) в дослідницькій частині висновку); 7) При заданих обставинах даної події та з урахуванням обставин встановлених при вирішенні попередніх запитань, з технічної точки зору, до виникнення даної ДТП, могли призвести дії водія мотоцикла «Sоul ZSS249F» р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_5 , який при проїзді перехрестя рівнозначних доріг, не дав дорогу автомобілю «Мегсеdes-Веnz 208 D» р.н. НОМЕР_3 , який наближався праворуч відносно напрямку руху мотоцикла, не зупинив керований ним транспортний засіб перед краєм перехрещуваної проїзної частини для надання переваги в русі, тобто невідповідність дій водія мотоцикла «Sоul ZSS249F» р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_5 вимогам пп. 16.3., 16.12. Правил дорожнього руху України, зміст яких викладено в дослідницькій частині висновку до запитання 2. …»

У дослідницькій частині висновку експерт зазначив, що «Для вирішення поставлених в ухвалі про призначення даної експертизи питань, необхідно встановити, чи являлось перехрестя вул. Українська та вул. Центральна в с. Велика Побійна Дунаєвецького району Хмельницької області, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, перехрестям рівнозначних доріг, чи перехрестям нерівнозначних доріг, відповідно до вимог Правил дорожнього руху (ПДР) України. Рівнозначність чи нерівнозначність доріг на перехресті, відповідно до вимог ПДР України, визначається наявністю дорожніх знаків або стану покриття на дорогах, що визначають головну та другорядну дорогу або їх рівнозначність. Відповідно до вимог п. 1.10 ПДР України, термін «головна дорога» має таке значення: головна дорога дорога з покриттям відносно ґрунтової або та, що позначається знаками 1.22, 1.23.1-1.23.4 і 2.3. Наявність на другорядній дорозі покриття безпосередньо перед перехрестям не прирівнює її за значенням до перехрещуваної. … Отже, враховуючи відсутність дорожніх знаків, які б визначали черговість проїзду перехрестя вул. Центральна та вул. Українська, а також наявність асфальтобетонного покриття по вул. Центральній та наявність щебеневого покриття (місцями асфальтного) по вул. Українській, з технічної точки зору дії водіїв транспортних засобів, при проїзді перехрещення доріг вул.Центральної та вул. Української, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до вимог Правил дорожнього руху України, регламентуються правилами проїзду перехресть рівнозначних доріг. Також в доповнення до викладено вище слід зазначити наступне: Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України «1.3. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими». Тобто під час керування транспортним засобом водій зобов`язаний виконувати вимоги ПДР України, однак на водія не може бути покладений обов`язок перед керуванням транспортним засобом вивчати будь-яку документацію та отримувати інформацію, крім вимог ПДР України, щодо мережі, призначення, статусу автомобільних доріг і т.п. … В заданій та встановленій дорожній обстановці водій мотоцикла «Sоul ZSS249F» р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог пп. 10.1, 16.3, 16.12 Правил дорожнього руху України, згідно яких: п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.; п.16.3. У разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.; п.16.12. На перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух. … » (т.4 МСС а.с.135-145).

Суд погоджується з такою аргументацією експерта, вважає її правильною, адже вона відповідає ПДР та доказам, які досліджені у суді. Більше того, висновки експерта викликають довіру також і з огляду на те, що експерт особисто перебував на місці події, коли з учасниками ДТП проводились слідчі експерименти під час яких, водії уточнювали вихідні дані (т.4 МСП а.с. 118-126, 146-156).

Висновок експертизи від 30 грудня 2020 року № 541/542/20-26 не спростований жодним іншим висновком, які проводились після нього, навпаки висновок № 541/542/20-26 був підтверджений наступними проведеними експертизами.

7.2. Так, згідно висновку повторної судової автотехнічної експертизи від 6 липня 2023 року №26862/21-52 (т.4 МСС а.с.28-38), яку проведено Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз встановлено аналогічне, експертом зазначено, що: 1) «1.2. В даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій мотоцикла Soul ОСОБА_5 при виїзді на рівнозначне (що обумовлене відсутністю знаків пріоритету) перехрестя, при наявності автомобіля Mercedes Benz, що наближався до перехрестя праворуч (відносно напрямку руху мотоцикла Soul ), повинен був діяти у відповідності до вимог п.16.12. ПДР України. В свою чергу, за таких обставин виникнення пригоди, що викладені в матеріалах справи, в даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автомобіля Mercedes Benz ОСОБА_4 з моменту виникнення небезпеки для свого руху повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.3. ПДР України. Крім того, за умови, що швидкість руху автомобіля Mercedes Benz безпосередньо перед пригодою була більшою за 50 км/год (як вказано в поясненнях водія мотоцикла Soul ОСОБА_5 ), дії водія ОСОБА_4 , з технічної точки зору, також доцільно регламентувати відносно вимог п.12.9 б) ПДР України (з врахуванням вимог п.12.4. ПДР України).; 2) 3,4,7. За наведених в наданих на дослідження матеріалах справи обставин виникнення даної пригоди, в діях водія автомобіля Mercedes Benz ОСОБА_4 , з технічної точки зору, невідповідностей вимогам п.12.3. ПДР України, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, не вбачається. Оцінка дій водія Mercedes Benz ОСОБА_4 відносно вимог п.12.9. б) ПДР України (з врахуванням вимог п.12.4 ПДР України) не потребує застосування спеціальних знань в галузі судової автотехнічної експертизи, та може бути здійснена судом самостійно. При цьому, тут слід вказати, що невідповідність дій водія даного транспортного засобу вимогам п.12.9 б) ПДР України (з врахуванням вимог п.12.4. ПДР України) не знаходиться в причинному в`язку з виникненням даної пригоди. В свою чергу, за умов та обставин виникнення пригоди наведених в наданих на дослідження матеріалах справи обставин виникнення даної пригоди, дії водія мотоцикла Soul ОСОБА_5 , з технічної точки зору, не відповідали вимогам п.16.12. ПДР України та дана невідповідність знаходиться в причинному зв`язку з виникненням пригоди.; 3) 5. В даній дорожній обстановці, за наведених в наданих на дослідження матеріалах справи параметрів зближення транспортних засобів, водій автомобіля Mercedes Benz ОСОБА_4 не мав технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до місця його контактування з мотоциклом Soul (та тим більше по лінії руху наведеного транспортного засобу), шляхом застосування екстреного гальмування керованого ним транспортного засобу та тим самим уникнути виникнення даної пригоди.; 4) 6. В даній дорожній обстановці (що описана в даних на дослідження матеріалах справи та ухвалі щодо проведення даної експертизи) дослідження питання технічної можливості попередження даної ДТП з боку водія мотоцикла Soul ОСОБА_5 експертним шляхом є методично недоцільним; вказана можливість забезпечувалась в випадку дотримання вказаним водієм мотоцикла Soul вимог п.16.12. ПДР України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру (в наданих на дослідження матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо умов, які перешкоджали водію мотоцикла Soul виконати вимоги наведеного вище пункту) (т.4 МСС а.с.28-38).

Отже, повторні автотехнічні експертизи спростовують вину ОСОБА_4 , ними однозначно встановлено, що ДТП сталося з вини водія мотоцикла Soul ОСОБА_5 , який при виїзді на рівнозначне (що обумовлене відсутністю знаків пріоритету) перехрестя, при наявності автомобіля Mercedes Benz, що наближався до перехрестя праворуч (відносно напрямку руху мотоцикла Soul), повинен був діяти у відповідності до вимог п.16.12 ПДР України, тобто наперехресті рівнозначних доріг водій ОСОБА_5 зобов`язаний був дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч.

Наведеними висновками експертиз (т.4 МСС а.с.135-145; а.с.28-38) не доводиться висунуте обвинувачення у порушенні ОСОБА_4 вимог пунктів 1.5., 2.3 «б», «д», 10.5. ПДР, зміст яких полягає в наступному: п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: «б» бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; «д» не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п.10.5. Поворот необхідно виконувати так, щоб під час виїзду з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини.

Представлені суду висновки експертиз не свідчать про такі порушення Правил дорожнього руху України допущені водієм ОСОБА_4 . Більше того, суд не вважає, що дії ОСОБА_4 перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та спричиненням потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Згідно наведених вище висновків ДТП сталося з вини потерпілого ОСОБА_5 , який не дотримався правил проїзду перехрестя рівнозначних доріг.

7.3. Не спростовує наведених вище висновків, проведена за заявою представника потерпілих, експертиза Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз №3389-Е від 26 червня 2024 року (т.5 МСС а.с.147-157). Навпаки, експертиза свідчить про невинуватість обвинуваченого. Згідно зазначеного висновку: «… 2.Перетин вул. Українська та вул. Центральна, в межах населеного пункту с. Велика Побійна Дунаєвецького району Хмельницької області згідно вимог пункту 1.10 ПДР України та згідно листа Державного агентства автомобільних доріг України Служби автомобільних доріг у Хмельницькій області від №2438 від 26.11.2019 року, являє собою перехрестя, а тому речення 2 п.1.10. ПДР (не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території) позбавлене технічного змісту.; 3.Відповідно до фактичної організації руху (відсутністю будь-яких знаків пріоритету) перетин вул. Українська та вул. Центральна, в межах населеного пункту с. Велика Побійна Дунаєвецького району Хмельницької області згідно вимог ПДР України, являє собою перехрестям рівнозначних доріг. В свою чергу слід відзначити, що організація дорожнього руху на перехресті вул. Українська та вул. Центральна в межах населеного пункту с. Велика Побійна Дунаєвецького району Хмельницької області, де 10.07.2018 року відбулась ДТП, не відповідає вимогам стандартів та нормативних документів, оскільки на даному перехресті відсутні дорожні знаки пріоритету 2.1 «Дати дорогу» чи 2.3 «Головна дорога» (за умови, що якась із доріг є головною відповідно до листа Державного агентства автомобільних доріг України Служби автомобільних доріг у Хмельницькій області від №2438 від 26.11.2019 року), а також відсутні попереджувальні дорожні знаки 1.21 «Перехрещення рівнозначних доріг» (за умови, що перехрестя є рівнозначним, тобто фактична схема для руху) чи 1.23.1-1.23.4 «Прилягання другорядної дороги», що у свою чергу не забезпечувала безпеку дорожнього руху при проїзді даного перехрестя.» (т.5 МСС а.с.147-157).

Отже, чергова автотехнічна експертиза проведена на замовлення потерпілого підтвердила, що ДТП сталося не з вини ОСОБА_4 , при цьому, відповідно до фактичної організації руху (відсутністю будь-яких знаків пріоритету) перетин вул. Українська та вул.Центральна, в межах населеного пункту с. Велика Побійна Дунаєвецького району Хмельницької області згідно вимог ПДР України, являє собою перехрестям рівнозначних доріг. При цьому, експерт прийшов до висновку, що організація дорожнього руху на місці ДТП не відповідає вимогам стандартів та нормативних документів, оскільки на даному перехресті відсутні дорожні знаки пріоритету. Суд позбавлений підстав вважати, що ОСОБА_4 винен у тому, що на місці ДТП рух організовано невірно, йому таке обвинувачення не висувалось.

7.4. Наведені вище висновки також не спростовуються висновком експерта за результатами інженерно-транспортного дослідження від 21 жовтня 2024 року №68 (т.5 МСС а.с.170-178), яке проведено судовим експертом ОСОБА_27 за заявою представника потерпілого (свідоцтво експерта №1067 від 3 липня 2015) . Так, у висновку №68 також йдеться про те, що місце ДТП являє собою перехрестя рівнозначних доріг, а водій мотоцикла ОСОБА_5 зобов`язаний при наближенні до перехрестя рівнозначних доріг, керуватися технічними вимогами п.16.12. ПДР.

Водночас, суд не бере до уваги висновки експерта зроблені у п.5 висновку №68, де експерт зазначив, що нібито дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.п. 1.5.; 1.10. (в частині значення терміну «небезпека для руху»); 2.3 (підпунктів «д»); 10.5. ПДР України та перебували у причинному зв`язку з настанням даної ДТП. Такі висновки експерта є невірними, вони суперечать наведеним вище висновкам від 6 липня 2023 року №26862/21-52, від 30 грудня 2020 року № 541/542/20-26, не ґрунтуються на матеріалах справи та обставинах події. Суд враховує, що дії ОСОБА_4 , який проїжджав перехрестя, з технічної точки зору повинні регламентуватись Розділом 16 ПДР «Проїзд перехресть», а не Розділом 10 ПДР «Початок руху та зміна його напрямку», як зазначив експерт ОСОБА_27 , оскільки за достовірно встановленими обставинами водій ОСОБА_4 не розпочинав рух, він рухався на перехресті. До того ж, висновки експерта ОСОБА_27 зроблені у п.5 висновку №68 не ґрунтується на даних протоколу огляду місця події від 10 липня 2018 року та додатках до нього, адже, з слідів осипу слідує, що зіткнення мало місце на перехресті, а не за його межами. Потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 у суді повідомили, що зіткнення сталося безпосередньо на перехресті, при цьому, обидва водії, зрозумівши про небезпеку уникали зіткнення: водій ОСОБА_5 прийняв дещо вліво, а ОСОБА_4 уникаючи зіткнення намагався зупинитись та прийняв дещо вправо. Підстав вважати, що ОСОБА_4 проїхав перехрестя і рухався по зустрічній смузі руху у суду немає, адже такі дані суд не встановив, їх не підтвердив жоден свідок чи потерпілий, вони не встановлені письмовими доказами дослідженими у суді та суперечать об`єктивним даним зафіксованим під час огляду місця події. Суд має право не взяти до уваги висновок експерта (його частину), оскільки сукупність доказів, що містяться у матеріалах кримінального провадження свідчать, що ДТП сталося з вини водія мотоцикла ОСОБА_5 і саме його дії перебувають у причинному зв`язку з наслідками, які настали. Моделювання експертом розвитку події ДТП не ґрунтується на вимогах Правил дорожнього руху, які покладали обов`язок на водія ОСОБА_5 при проїзді перехрестя рівнозначних доріг, зупинитись і дати дорогу автомобілю «Мегсеdes-Веnz 208 D» р.н. НОМЕР_3 , який наближався праворуч відносно напрямку руху мотоцикла. Саме дії ОСОБА_5 , який не зупинив керований мотоцикл перед краєм перехрещуваної проїзної частини для надання переваги в русі водію ОСОБА_4 свідчать про невідповідність дій водія ОСОБА_5 вимогам пп. 16.3., 16.12. Правил дорожнього руху України, ці дії ОСОБА_5 лежать у прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали.

Суд відкидає та не бере до уваги твердження експерта ОСОБА_27 (п. 5 висновку №68) про те, що наслідки ДТП перебувають у прямому причинному зав`язку з порушенням водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 1.5.; 1.10. (в частині значення терміну «небезпека для руху»); 2.3 (підпунктів «д»); 10.5. ПДР України, адже такий висновок експерта ОСОБА_27 суперечать сукупності доказів здобутих у справі та більш переконливим та обґрунтованим висновкам експертів від 6 липня 2023 року №26862/21-52 (т.4 МСС а.с.28-38) та від 30 грудня 2020 року № 541/542/20-26 (т.4 МСС а.с.135-145).

7.5. Слідчі експерименти, повторні огляди місця ДТП з участю її учасників, які проводились з метою отримання достовірних вихідних даних для проведення експертиз під час судового розгляду (т. 3 МСС а.с. 37-42; 68-81; 102-113; 188-190; т.4 МСС а.с.118-127; 148-164); документи, які характеризують ділянку дороги,де сталася ДТП, які надані керівником ДЕД та вилучені за дорученням суду, карти та схеми плану організації дорожнього руху на вказаній ділянці, акт обстеження дорожніх умов в місці скоєння ДТП від 17 жовтня 2019 року (т.2 МСС а.с. 225 229; т. 3 МСС а.с. 82-101; 131, 132, 191) не підтверджують вини ОСОБА_4 у тому, що він порушував вимоги пунктів 1.5., 2.3 «б», «д», 10.5. ПДР та не спростовують об`єктивних даних огляду місця події, про фактичну відсутність знаків пріоритету на місці ДТП. Дані зафіксовані у протоколах та документах враховані експертами під час проведення судових експертиз, якими спростовується вина обвинуваченого.

8. Щодо правової кваліфікації і складу інкримінованого злочину.

Дії ОСОБА_4 сторона обвинувачення кваліфікувала, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2ст.286 КК України. Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 за викладених вище обставин нібито порушив вимоги пп. 1.5., 2.3 «б», «д», 10.5. Правил дорожнього руху України, і ці порушення нібито перебувають в причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та спричиненням потерпілому ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень.

Склад злочину за ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України передбачає відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть або тяжке тілесне ушкодження потерпілому. Об`єктивна сторона злочину це зовнішня характеристика злочину, що включає суспільно небезпечне діяння (або бездіяльність), його наслідки та причинно-наслідковий зв`язок між ними. Причинно-наслідковий зв`язок визначає, що діяння безпосередньо призвело до настання суспільно небезпечного наслідку. Для притягнення до кримінальної відповідальності особи необхідно довести, що суспільно небезпечні наслідки були результатом кримінально протиправного діяння особи.

Всупереч вимогам ст.91 КПК України, прокурор не довів, що дії ОСОБА_4 містяться ознаки інкримінованого йому злочину. Стороною обвинувачення не доведено, що дії водія ОСОБА_4 стали наслідком того, що потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження. Наведені вище докази, висновки експертиз достовірно встановили, що водій мотоцикла ОСОБА_5 при виїзді на рівнозначне (що обумовлене відсутністю знаків пріоритету) перехрестя, при наявності автомобіля Mercedes Benz, що наближався до перехрестя праворуч (відносно напрямку руху мотоцикла), повинен був діяти у відповідності до вимог п.16.12. ПДР України, тобто дати дорогу. Саме дії водія мотоцикла ОСОБА_5 , з технічної точки зору, не відповідають вимогам п.16.12. ПДР України та дана невідповідність знаходиться в причинному зв`язку з виникненням пригоди. Суд також враховує, що відповідно до висновків судових експертиз, водій автомобіля ОСОБА_4 не мав технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до місця його контактування з мотоциклом (та тим більше по лінії руху наведеного транспортного засобу), шляхом застосування екстреного гальмування керованого ним транспортного засобу та тим самим уникнути виникнення даної пригоди. Кримінальна відповідальність водія за ст.286 КК України виключається, якщо інший водій допустив порушення ПДР, яке перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що настали, а також якщо дорожня обстановка давала підстави водію розраховувати на додержання правил іншим водієм.

Оцінюючи наведені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись Законом, суд вважає, що у діях ОСОБА_4 відсутній склад інкримінованого йому злочину.

9. Висновки суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України ).

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 7 КПК України закріплені загальні засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини. Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст.8 КПК України).

Частинами 2, 4 ст.17 КПК України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, якщо їх неможливо усунути, тлумачаться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 зауважив, що при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Відповідно до ст.ст.8 та 9 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права. Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Згідно ч.1ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню елементи складу злочину. Згідно ч.ч.1,2 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та в передбачених законодавством випадках на потерпілого.

Згідно з ч.1 ст.94 КПК України, суд повинен оцінювати докази на основі всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд вважає, що докази надані сторонами у справі свідчать про відсутність у діях ОСОБА_4 складу інкримінованого йому злочину.

В силу вимог ч.1 абз.2 ст.373 КПК України, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок, у зв`язку з встановленням відсутності в діянні ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

10. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

10.1. Арешт майна.

Оскільки обвинувачений виправдовується, у кримінальному провадженні слід скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді 18 липня 2018 року на транспортні засоби (т.1 МДС а.с. 32-34).

10.2. Речові докази.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України, при цьому: 1) вантажопасажирський автомобіль марки «Mercedes Benz 208 D», д.н.з. НОМЕР_3 , 1994 року, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 є ОСОБА_28 , а законним володільцем є ОСОБА_4 слід повернути законному володільцю, оскільки ОСОБА_28 стверджував, що фактично продав автомобіль по дорученню обвинуваченому; 2) мотоцикл «Soul ZSS249F» державний номерний знак НОМЕР_4 , 2014 року випуску, червоного кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 , належить ОСОБА_5 слід повернути йому ж (т.1 м.д.с.а.с. 32-34).

10.3. Судові витрати.

Потерпілий ОСОБА_5 поніс судові витрати на залучення експертів та представника (адвоката) в сумі 287 169, 40 грн. та просив їх стягнути з обвинуваченого (т.5 МСС а.с.156, 178).

Судові витрати згідно ст.124 КПК України, стягуються з обвинуваченого виключно у випадках ухвалення обвинувального вироку. У справі ухвалюється виправдувальний вирок. Згідно ч.1 ст.122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження (ч.2 ст. 120 КПК). Витрати, пов`язані із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження представника, несе особа, яку він представляє (ч.4 ст. 121 КПК).

Оскільки у справі ухвалюється виправдувальний вирок, зважаючи на вимоги ст.ст.120-122 КПК України , витрати понесені потерпілим несе сам ОСОБА_5 , а тому в їх стягненні з обвинуваченого слід відмовити.

10.4. Цивільні позови.

У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, суд залишає позов без розгляду (ч.3 ст.129 КПК). Отже, цивільні позови потерпілого ОСОБА_6 (т.2 МСС а.с. 57-68) та потерпілого ОСОБА_5 (т.2 МСС а.с. 75-83), на підставі ч.3 ст.129 КПК України, слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.368, ч.1ст.369, ст.370, ч.1 абз.2 ст.373, ст.374 КПК України, суд, -

ухвалив :

ОСОБА_4 визнати невинуватим у кримінальному правопорушенні передбаченому ч.2 ст.286 КК України.

Виправдати ОСОБА_4 , на підставі абз.2 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Залишити без розгляду цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_28 та ПАТ СК «УНІКА» про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 8 000 грн. та моральної шкоди в розмірі 25000грн.

Залишити без розгляду цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_28 та ПАТ СК «УНІКА» про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 364 831,20грн. та моральної шкоди в розмірі 300 000 грн.

Судові витрати понесені потерпілим залишити на ОСОБА_5 , як на стороні, яка залучила експертів та представника (адвоката), відмовивши ОСОБА_5 у стягненні понесених витрат з ОСОБА_4 .

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Віньковецького районного суду Хмельницької області 18 липня 2018 року на вантажопасажирський автомобіль марки «Mercedes Benz 208 D», державний номерний знак НОМЕР_3 , 1994 року випуску, синього кольору, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 є ОСОБА_28 , фактичним користувачем якого є ОСОБА_4 та на мотоцикл «Soul ZSS249F» державний номерний знак НОМЕР_4 , 2014 року випуску, червоного кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 , належить ОСОБА_5 .

Речові докази: 1) вантажопасажирський автомобіль марки «Mercedes Benz 208 D», державний номерний знак НОМЕР_3 , 1994 року випуску, синього кольору повернути фактичному володільцю ОСОБА_4 ; 2) мотоцикл «Soul ZSS249F» державний номерний знак НОМЕР_4 , 2014 року випуску, червоного кольору повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок можна оскаржити через суд, який його ухвалив, до Хмельницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники кримінального провадження вправі отримати у суді копію вироку.

Суддя Кам`янець-Подільського

міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_29