УХВАЛА

28 травня 2025 року

м. Київ

справа № 243/1079/23

провадження № 51-1908 ск 25

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року,

установила:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаного судового рішення у касаційному порядку.

Дослідивши подану касаційну скаргу на відповідність ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано п. 4 ч. 2, частин 3, 5, 6 цієї норми процесуального права.

Згідно з указаними законодавчими положеннями у касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявленої вимоги, адже суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм права і наділений повноваженнями скасувати чи змінити оспорюване рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 цього Кодексу. Крім того, до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання учасникам судового провадження.

На зазначене при зверненні до Верховного Суду скаржник не врахував.

У поданій скарзі захисник, акцентуючи на несправедливості покарання, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у цьому суді на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК. Як убачається зі змісту касаційної скарги, її автор вважає, що внаслідок істотних порушень вимог указаного Кодексу засудженій призначили надмірно суворий захід примусу без застосування статей 69, 75 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Однак, посилаючись на здійснення провадження з такими порушеннями скаржник не наводить цьому обґрунтування в аспекті статей 412, 404, 405, 415, 419 КПК у їх взаємозв`язку, зважаючи також на правила ч. 4 ст. 401 вказаного Кодексу, котрими регламентовано обов`язковий виклик обвинуваченої особи в судове засідання. До того ж попри те, що у ст. 405 КПК немає частини 7, захисник твердить про недодержання її положень.

Разом із цим автор звернення допустив суперечності, зазначивши різні підстави для скасування оспорюваного рішення. Зокрема, у мотивувальній частині скарги відображено п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, а в прохальній - п. 3 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу. Окреслене не узгоджується з принципом юридичної визначеності, перешкоджає встановленню меж касаційного перегляду, як передбачено в ст. 433 КПК.

Водночас захисник залишив поза увагою приписи ч. 2 ст. 437 КПК, згідно з якими ухвалу суду апеляційної інстанції щодо вироку суду першої інстанції може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіший захід примусу, якщо з цих підстав касаційну скаргу подав прокурор, потерпілий чи його представник. Отже, надмірна суворість призначеного засудженій покарання не зумовлює нового апеляційного розгляду.

Крім того, в касаційній скарзі не викладено аргументів, які би свідчили саме про явну несправедливість покарання, як це визначено у ст. 414 КПК. Також не наведено обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, що відповідно до ст. 69 КК є умовою для застосування цієї норми. Наполягаючи на можливості умовного звільнення засудженої, скаржник теж не обґрунтував своєї позиції в розрізі особливостей застосування ст. 75 КК, ураховуючи положення статей 50, 65 цього Кодексу й дискреційні повноваження суду.

Таким чином у поданій касаційній скарзі не наведено обґрунтування заявленої вимоги про скасування оспорюваної ухвали і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Між тим, подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.

Усупереч ч. 6 ст. 427 КПК до скарги не додано її копії з додатками для надіслання іншим учасникам провадження (засудженій, прокурору).

Також долучена захисником копія ухвали не оформлена належно, як це передбачено Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженою наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814, або п. 5.26 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», що стає на заваді реалізації положень ст. 428 КПК.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3