Справа № 932/6505/23
Провадження № 1-кс/932/4504/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР № 0000115 від 12.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР № 0000115 від 12.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, в якому слідчий просить накласти арешт на вилучені речові докази, шляхом позбавлення права на користування, відчуження, розпорядження ними, а саме на:

- мобільний телефон марки «Iphone XR» чорного кольору, який поміщено до спец.пакету №PSP3386497;

- договір оренди від 28.08.2023 року між власником та ОСОБА_5 , який поміщено до спец.пакету №PSP3386497;

- планшет марки «Samsung SM-P610» чорного кольору, який поміщено до спец.пакету №PSP3386497;

- предмет схожий на автомат «АК-47», який поміщено до спец.пакету №4394566;

- предмети схожі на патрони у кількості 31 штука, які поміщено до спец.пакету №WAR1335414;

- 4 порожні магазини, які поміщено до спец, пакету №PSP3386502;

- сліди папілярних візерунків, які поміщені до паперового конверту.

В обґрунтування клопотання, слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що до СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , про те, що, близько 10:30 год. 11.01.2023 невстановлена особа шляхом підпалу пошкодила автомобіль заявника"Мерседес", припаркований поблизу адреси: м. Дніпро, пл. Троїцька 24-а (ЄО 1135).

Так, 01.12.2023 в період часу з 06:52 год. до 07:24 год.и був проведений обшук за адресою: АДРЕСА_2 . за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході в холі якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «Iphone XR» чорного кольору, який поміщено до спец.пакету №PSP3386497;

- договір оренди від 28.08.2023 року між власником та ОСОБА_5 , який поміщено до спец.пакету №PSP3386497;

- планшет марки «Samsung SM-P610» чорного кольору, який поміщено до спец.пакету №PSP3386497;

- предмет схожий на автомат «АК-47», який поміщено до спец.пакету №4394566;

- предмети схожі на патрони у кількості 31 штука, які поміщено до спец.пакету №WAR1335414;

- 4 порожні магазини, які поміщено до спец, пакету №PSP3386502;

- сліди папілярних візерунків, які поміщені до паперового конверту.

Вищевказані вилучені речі, згідно ст. ст. 98, 100 КПК України визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000115.

18.12.2023 року отримано ухвалу про усунення недоліків.

Крім того, вказані речі можуть зберігати на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а саме місця придбання вогнепальною зброї, яку було вилучено у ході проведення обшуку, а також місцезнаходження вказаного мобільного тефлону при вчиненні підпалу транспортного засобу.

З урахуванням викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів та досягнення дієвості, виникла необхідність у вжитті заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на зазначені вище речі, у вигляді позбавлення права на користування, відчуження, розпорядження ними.

Крім того, в разі не застосування заходів забезпечення кримінальної провадження у вигляді заборони користування, розпорядження (відчуження, реалізації) майна та його можливе подальше незаконне відчуження або володіння ним, позбавить орган досудового розслідування можливості проведення об`єктивного та всебічного розслідування по кримінальному провадженню.

У судове засідання слідчий не з`явився. Про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялась належним чином, письмово підтримав клопотання.

Власники майна у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, вважаю можливим розглянути клопотання за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Поряд з цим, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Арешт майна, відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадженні, відомості про яке 12.01.2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2023 року надано дозвіл на проведення обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно протоколу обшуку, що долучений слідчим до клопотання в якості доказу, вбачається, 01.12.2023 року слідчим СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2023 року було проведено обшук адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено речі, які постановою слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 01.12.2023 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, а саме:

- мобільний телефон марки «Iphone XR» чорного кольору, який поміщено до спец.пакету №PSP3386497;

- договір оренди від 28.08.2023 року між власником та ОСОБА_5 , який поміщено до спец.пакету №PSP3386497;

- планшет марки «Samsung SM-P610» чорного кольору, який поміщено до спец.пакету №PSP3386497;

- предмет схожий на автомат «АК-47», який поміщено до спец.пакету №4394566;

- предмети схожі на патрони у кількості 31 штука, які поміщено до спец.пакету №WAR1335414;

- 4 порожні магазини, які поміщено до спец, пакету №PSP3386502;

- сліди папілярних візерунків, які поміщені до паперового конверту.

04.12.2023 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ направлено клопотання про арешт майна.

Слідчим суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ при розгляді встановлено про відсутність в матеріалах до клопотання про арешт майна відсутня постанова про призначення групи прокурорів.

Відповідно до чого слідчим суддею винесено ухвалу та встановлено строк сімдесят дві години з моменту отримання цієї ухвали для усунення недоліків.

Слідчим СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області отримано вказану ухвалу 18.12.2023 року. В ході ознайомлення із вказаною ухвалою, було встановлено зазначені недоліки та їх усунено.

Відповідно до ст. 94 КПК, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Заходи забезпечення кримінального провадження, до яких згідно ст. 131 КПК України відноситься арешт майна, у системному тлумаченні з функціями слідчого судді відповідно до ч. 5 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження під судовим контролем за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб в порядку, визначеному процесуальним законом.

Особливий порядок застосування арешту майна визначається у 17 главі КПК України, за правилами якої передбачена у п. 2 ч. 3 ст. 132 цього Кодексу легітимною метою втручання у право власності визнається завдання запобігання можливості приховування такого майна, його пошкодженні, псуванні, знищенні, перетворенні чи відчуженні, а його суть згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України полягає в обмеженні особи у здійсненні і реалізації свого конституційного права власності.

ОСОБА_7 від 06.11.2008 р. у справі «Ісмаїлов проти Росії», будь-яке втручання органу влади у безперешкодне володіння майном повинно бути «законним»: друге речення § 1 передбачає, що позбавлення майна можливе лише «на умовах, передбачених законом», а пункт 2 визнає, що держави мають право контролювати використання майна шляхом введення «законів». Питання, чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи стає значимим, якщо встановлено, що під час втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Відповідно до статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, слідчий суддя враховує наявність правових підстав для накладання арешту на вилучені під час обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 речові докази, та можливість використання вказаних речових доказів у кримінальному провадженні.

Приймаючи до уваги, що вищевказані речові докази можуть бути використані, як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, тому з метою збереження цих речових доказу та досягнення дієвості кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про часткову обґрунтованість клопотання, тому воно підлягає частковому задоволенню.

Окрім того, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого, щодо накладення арешту на: - договір оренди від 28.08.2023 року між власником та ОСОБА_5 , який поміщено до спец.пакету №PSP3386497; - планшет марки «Samsung SM-P610» чорного кольору, який поміщено до спец.пакету №PSP3386497; - предмет схожий на автомат «АК-47», який поміщено до спец.пакету №4394566; - предмети схожі на патрони у кількості 31 штука, які поміщено до спец.пакету №WAR1335414; - 4 порожні магазини, які поміщено до спец, пакету №PSP3386502; з підстав того, що слідчий, право якому було надано ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2023 року на проведення обшуку, був обмежений в можливості вилучення зазначених речей та зазначені речі не зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та не містять будь-яких інших відомостей, які б мали доказове значення під час досудового розслідування, а отже не відповідають вимогам ст. 98 КПК України.

Будь-яке втручання у право власності повинне бути законним, наприклад, на підставі ухвали суду. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що має бути розумне співвідношення між засобами та метою, що досягається - так званий «справедливий баланс» між інтересом суспільства та вимогами щодо захисту фундаментальних прав особи (серед інших, Рішення у справі Edwards проти Мальти від 24.10.2006 року, заява № 17647/04, параграф 69).

Роз`яснити, що відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

У відповідності до ч. 3 ст. 169 КПК України, слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 7, 98, 131, 132, 170-173, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР № 0000115 від 12.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно вилучене в ході обшуку 01.12.2023 року домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:

- мобільний телефон марки «Iphone XR» чорного кольору, який поміщено до спец.пакету №PSP3386497;

- сліди папілярних візерунків, які поміщені до паперового конверту.

В іншій частині вимог клопотання відмовити.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору, підозрюваному, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8