ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 678/641/25

Провадження № 11-кп/820/498/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000132, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 06 травня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, працює електромонтером з експлуатації розподільних мереж 3-ї групи кваліфікації АТ «Хмельницькобленерго» Летичівський РЕМ, не має судимостей;

визнаний винуватим за ч.1 ст.382 КК України з призначенням йому покарання у виді штрафу в розмірі 800 (вісімсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13 600 (тринадцять тисяч шістсот) грн.

Судом вирішено питання речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

За вироком суду, постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 14.10.2014 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та на підставі ч.2 ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Натомість ОСОБА_6 , знаючи про наявність вказаної постанови суду, оскільки в судовому засіданні вину визнав, у вчиненому каявся, тому, будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, діючи умисно, всупереч рішенню суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч.1 ст.129 Конституції України, відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, будучи позбавленим права на керування транспортними засобами, порушуючи п.п.2.1.а) ПДР України, знову вчинив адміністративні правопорушення.

Зокрема, 09.10.2014 року о 17 год 41 хв ОСОБА_6 , не маючи права на керування транспортним засобом, грубо ігноруючи норми адміністративного законодавства України, в порушення п.п.2.1.а) ПДР України, а також всупереч рішенню суду про позбавлення права керування транспортним засобом, у смт Летичів на вул. Горького, керував автомобілем марки «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння та за порушення Правил дорожнього руху був зупинений працівниками ВДАІ Летичівського РВ УМВС України в Хмельницькій області, які склали на нього матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП.

За порушення вказаних вимог чинного законодавства, постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 07.11.2014 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строком 4 (чотири) роки.

Надалі ОСОБА_6 , знаючи про наявність вказаних постанов суду та будучи ознайомленим з ними, з метою невиконання вищезазначених постанов суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість їх виконати, діючи умисно, всупереч рішенню суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч.1 ст.129 Конституції України, будучи позбавленим права на керування транспортними засобами, порушуючи п.п.2.1.а) ПДР України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знову вчинив адміністративні правопорушення.

22.11.2014 року о 22 год 50 хв усупереч рішенню суду про позбавлення права керування транспортним засобом, у смт Летичів, на вул.50-річчя Жовтня, ОСОБА_6 , будучи двічі протягом року підданим адміністративному стягненню за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння та за порушення Правил дорожнього руху був зупинений працівниками ВДАІ Летичівського РВ УМВС України в Хмельницькій області, які склали на нього матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП.

За порушення вказаних вимог чинного законодавства, постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 29.12.2014 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строком 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

ОСОБА_6 , знаючи про наявність вказаних постанов суду та будучи ознайомленим з ними, з метою невиконання вищезазначених постанов суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість їх виконати, діючи умисно, всупереч рішенню суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч.1 ст.129 Конституції України, будучи позбавленим права на керування транспортними засобами, порушуючи п.п.2.1.а) ПДР України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знову вчинив адміністративні правопорушення.

01.02.2015 року о 16 год 55 хв усупереч рішенню суду про позбавлення права керування транспортним засобом, у смт Летичів, на вул. Горького, ОСОБА_6 , будучи двічі протягом року підданим адміністративному стягненню за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння та за порушення Правил дорожнього руху був зупинений працівниками ВДАІ Летичівського РВ УМВС України в Хмельницькій області, які склали на нього матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП.

За порушення вказаних вимог чинного законодавства, постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 27.02.2015 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строком 5 (п`ять) років.

Натомість, ОСОБА_6 , знаючи про наявність вказаних постанови суду оскільки будучи в судовому засіданні вину визнав, у вчиненому каявся, тому будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, діючи умисно, всупереч рішень суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч.1 ст.129 Конституції України, будучи позбавленим права на керування транспортними засобами, порушуючи п.п.2.1.а) ПДР України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знову вчинив адміністративні правопорушення.

31.07.2017 року о 23 год 00 хв ОСОБА_6 усупереч рішенню суду про позбавлення права керування транспортним засобом, у смт Летичів, на вул. Чорновола, керував мотоблоком «Зубр», без державного номерного знака, з явними ознаками алкогольного сп`яніння та за порушення Правил дорожнього руху був зупинений працівниками Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області, які щодо нього склали протокол серії АП1 №428745 про адміністративне правопорушення від 31.07.2017 року за ч.3 ст.130 КУпАП.

За порушення вказаних вимог чинного законодавства, постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 07.10.2017 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строком 10 (десять) років.

ОСОБА_6 , знаючи про наявність вказаних постанов суду та будучи ознайомленим з ними, з метою невиконання вищезазначених постанов суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість їх виконати, діючи умисно, всупереч рішенню суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч.1 ст.129 Конституції України, будучи позбавленим права на керування транспортними засобами, порушуючи п.п.2.1.а) ПДР України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знову вчинив адміністративні правопорушення.

27.03.2018 року о 15 год 00 хв усупереч рішенню суду про позбавлення права керування транспортним засобом, у смт Летичів, на вул. Героїв Крут, ОСОБА_6 , будучи двічі протягом року підданим адміністративному стягненню за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, керував моторолером «VIPER», без державного номерного знака, з явними ознаками алкогольного сп`яніння та за порушення Правил дорожнього руху був зупинений працівниками Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області, які щодо нього склали протокол серії БР №055275 про адміністративне правопорушення від 07.03.2018 року за ч.3 ст.130 КУпАП.

За порушення вказаних вимог чинного законодавства, постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 07.10.2017 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строком 10 (десять) років.

ОСОБА_6 , знаючи про наявність вказаних постанов суду та будучи ознайомленим з ними, з метою невиконання вищезазначених постанов суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість їх виконати, діючи умисно, всупереч рішенню суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч.1 ст.129 Конституції України, будучи позбавленим права на керування транспортними засобами, порушуючи п.п.2.1.а) ПДР України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знову вчинив адміністративні правопорушення.

08.01.2021 року о 14 год 25 хв у смт Летичів на вул. Юрія Савіцького ОСОБА_6 керував автомобілем марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння та за порушення Правил дорожнього руху був зупинений працівниками СРПП ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, які щодо нього склали протокол серії ДПР18 №488077 про адміністративне правопорушення від 08.01.2021 року за ч.1 ст.130 КУпАП.

За порушення вказаних вимог чинного законодавства постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 08.02.2021 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

ОСОБА_6 , знаючи про наявність вказаних постанов суду та будучи ознайомленим з ними, з метою невиконання вищезазначених постанов суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість їх виконати, діючи умисно, всупереч рішенню суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч.1 ст.129 Конституції України, будучи позбавленим права на керування транспортними засобами, порушуючи п.п.2.1.а) ПДР України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знову вчинив адміністративні правопорушення.

29.03.2021 о 14 год. 15 хв. у смт Летичів на вул. Свободи, ОСОБА_6 , будучи повторно протягом року підданим адміністративному стягненню за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння та за порушення Правил дорожнього руху був зупинений працівниками СРПП ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, які щодо нього склали протокол серії ДПР18 №488117 про адміністративне правопорушення від 29.03.2021 року за ч.2 ст.130 КУпАП, а також які щодо нього склали постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕАН №3990859 про адміністративне правопорушення від 29.03.2021 року за ч.4 ст.126 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 800 грн.

За порушення вказаних вимог чинного законодавства, постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 29.04.2021 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП. та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 (тридцять чотири тисяч) гривень., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

ОСОБА_6 , знаючи про наявність вказаних постанов суду та будучи ознайомленим з ними, з метою невиконання вищезазначених постанов суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість їх виконати, діючи умисно, всупереч рішенню суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч.1 ст.129 Конституції України, будучи позбавленим права на керування транспортними засобами, порушуючи п.п.2.1.а) ПДР України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знову вчинив адміністративні правопорушення.

02.01.2022 року о 19 год. 17 хв. у смт Летичів, на вул. Чорновола, Хмельницького району Хмельницької області, ОСОБА_6 , будучи двічі протягом року підданим адміністративному стягненню за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння та за порушення Правил дорожнього руху був зупинений працівниками СРПП ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, які щодо нього склали протокол серії ААБ №165084 про адміністративне правопорушення від 02.01.2022 року за ч.3 ст.130 КУпАП.

За порушення вказаних вимог чинного законодавства, постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 25.01.2022 року, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років.

Однак ОСОБА_6 , з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, діючи умисно, всупереч рішень суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч.1 ст.129 Конституції України, будучи позбавленим права на керування транспортними засобами, порушуючи п.п.2.1.а) ПДР України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знову вчинив адміністративне правопорушення, а саме 04.01.2022 року о 00 год 00 хв у смт Летичів на вул. Чорновола, Хмельницького району Хмельницької області, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , будучи особою, позбавленою права керування транспортним засобом, у зв`язку із чим, працівниками СРПП ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області винесено постанову серії БАА №856238 від 04.01.2022 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 20 400 грн за порушення ч.4 ст.126 КУпАП.

ОСОБА_6 , знаючи про наявність вказаних постанов суду та будучи ознайомленим з ними, з метою невиконання вищезазначених постанов суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість їх виконати, діючи умисно, всупереч рішенню суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч.1 ст.129 Конституції України, будучи позбавленим права на керування транспортними засобами, порушуючи п.п.2.1.а) ПДР України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знову вчинив адміністративні правопорушення.

04.12.2022 року о 08 год 05 хв у смт Летичів на вул. Івана Зубкова, 26, Хмельницького району Хмельницької області, ОСОБА_6 повторно протягом року керував автомобілем марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом та за порушення Правил дорожнього руху був зупинений працівниками СРПП ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, які щодо нього склали протокол серії ААД №306543 про адміністративне правопорушення від 04.12.2022 року за ч.5 ст.126 КУпАП.

За порушення вказаних вимог чинного законодавства, постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 16.12.2022 року, ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень.

Крім цього, 04.12.2022 року о 08 год 05 хв у смт Летичів на вул. Івана Зубкова, 26, Хмельницького району Хмельницької області, ОСОБА_6 повторно протягом року. будучи підданим адміністративному стягненню за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. керував автомобілем марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння та за порушення Правил дорожнього руху був зупинений працівниками СРПП ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, які щодо нього склали протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП.

За порушення вказаних вимог чинного законодавства, постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 12.05.2023 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 (тридцять чотири тисяча) гривень.

ОСОБА_6 , знаючи про наявність вказаних постанов суду та будучи ознайомленим з ними, з метою невиконання вищезазначених постанов суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість їх виконати, діючи умисно, всупереч рішенню суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч.1 ст.129 Конституції України, будучи позбавленим права на керування транспортними засобами, порушуючи п.п.2.1.а) ПДР України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знову вчинив адміністративні правопорушення.

23.12.2023 року о 17 год 00 хв у с. Новокостянтинів на вул. Центральній, Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області, ОСОБА_6 , будучи особою, позбавленою права керування транспортними засобами, вчинив адміністративні правопорушення передбачені ч.4 ст.126, ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП, за порушення яких постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 20.05.2024 року, визнаний винним із призначенням покарання у вигляді двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 (тридцять чотири тисяча) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

ОСОБА_6 з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, діючи умисно, всупереч рішень суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч.1 ст.129 Конституції України, будучи позбавленим права на керування транспортними засобами, порушуючи п.п.2.1.а) ПДР України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знову вчинив адміністративні правопорушення.

03.03.2024 року о 18 год 11 хв у селищі Летичів на вул. Юрія Савіцького, Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області, ОСОБА_6 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, керував автомобілем марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння та за порушення Правил дорожнього руху був зупинений працівниками СРПП ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, які щодо нього склали протокол серії ААД №305949 про адміністративне правопорушення від 03.03.2024 року за ч.1 ст.130 КУпАП та протокол серії ААД №254288 про адміністративне правопорушення від 03.03.2024 року за ч.5 ст.126 КУпАП.

ОСОБА_6 , знаючи про наявність вказаних постанов суду та будучи ознайомленим з ними, умисно ігноруючи їх та з метою їх невиконання, маючи реальну можливість їх виконати, діючи всупереч рішенням суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковим до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовим особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 10.04.2025 року близько 18 год 35 хв знову керував автомобілем марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , в селищі Летичів, на вул. Юрія Савіцького, Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області та будучи поміченим працівниками СРПП ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькі області, зупинений ними ж за порушення вимог чинного законодавства.

Таким чином, ОСОБА_6 діючи умисно, не виконав постанови Летичівського районного суду Хмельницької області від 14.10.2014 року (справа №678/563/14-п), від 07.11.2014 року (справа №678/597/14-п), від 29.12.2014 року (справа №678/668/14-п), від 27.02.2015 року (справа №678/76/15-п), від 07.09.2017 року (справа №678/910/17), від 27.04.2018 року (справа №678/353/18), від 08.02.2021 року (справа №678/82/21), від 29.04.2021 року (справа №678/336/21), від 25.01.2022 року (справа №678/53/22), від 16.01.2024 року (справа №678/29/24), від 28.03.2024 року (справа №678/332/24), які набрали законної сили, щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість їх виконати.

Тобто, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.382 КК України умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок Летичівського районного суду від 06 травня 2025 року стосовно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

Не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, уважав, що вказане судове рішення стосовно ОСОБА_6 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Відповідно до ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Також обвинуваченому має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Однак, ухвалюючи вирок та призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції не дотримався цих вимог Закону.

Посилався прокурор і на те, що місцевий суд неповно врахував особу обвинуваченого, який з 2014 року рішеннями судів одинадцять разів позбавлявся права керування транспортними засобами за водіння у стані алкогольного сп`яніння, десять з яких, уже будучи позбавленим такого права.

Зазначав, що за грубе порушення Правил дорожнього руху України та керування транспортними засобами без відповідних документів і в стані алкогольного сп`яніння на ОСОБА_6 було накладено більше десяти адміністративних стягнень у виді штрафу на загальну суму понад 320 тис грн, більшість з яких в розмірах, що у кілька разів перевищують призначене за даним вироком покарання. Однак, це не сприяло його виправленню і він продовжував грубо нехтувати вимогами закону, наражаючи на небезпеку оточуючих.

Зауважував, що така зухвала поведінка ОСОБА_6 вже мала наслідки, а саме дорожньо-транспортну пригоду, винуватцем якої він був, допустивши в стані алкогольного сп`яніння зіткнення з іншим автомобілем. Зазначене свідчить про підвищену суспільну небезпеку як обвинуваченого, так і вчиненого ним кримінального правопорушення.

Стверджував, що місцевий суд помилково визнав обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття обвинуваченого.

Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Водночас, аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить про відсутність будь-яких об`єктивних проявів щирого розкаяння. Обвинувачений не вчинив жодних дій для усунення негативних наслідків своїх вчинків, не вжив заходів до сплати раніше накладених адміністративних стягнень, не надав доказів своєї внутрішньої переоцінки власної протиправної суспільно-небезпечної поведінки. Таким чином, визнання вини обвинуваченим має радше формальний та прагматичний характер, спрямований на отримання більш м`якого покарання, а не продиктований дійсним усвідомленням протиправності вчиненого.

Відповідно до наявної в матеріалах кримінального провадження довідки Летичівського відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області майже всі накладені на ОСОБА_6 адміністративні штрафи, за виключенням одного, досі залишаються несплаченими. Їх загальна сума становить майже 300 тис грн, що свідчить про його небажання виконувати обов`язки, передбачені законом та рішеннями судів.

За таких обставин, особа обвинуваченого не може бути охарактеризована позитивно, а його поведінка після винесення попередніх рішень свідчить про повну неспроможність виправитися без впливу більш суворих заходів кримінально-правового характеру. Призначене покарання у виді мінімального штрафу є неспівмірним не лише з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, а й з огляду на його особисту небезпечність, а також високий ризик рецидиву правопорушень у майбутньому.

Наголошував, що поза увагою суду також залишилося те, що ОСОБА_6 при притягненні його до адміністративної відповідальності, що вбачається з постанов про адміністративні правопорушення, з метою отримання мінімально можливого стягнення щоразу визнавав свою вину і каявся, однак продовжував свою протиправну поведінку.

На думку сторони обвинувачення, враховуючи повну зневагу обвинуваченого до рішень суду, стійке порушення вимог законодавства і відсутність каяття, призначене ОСОБА_6 покарання у виді штрафу є необґрунтованим, у зв`язку з чим судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, що згідно з ч.2 ст.409, ч.1 ст.414 КПК України є підставами для скасування судового рішення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора з викладених у ній мотивів; заперечення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Умотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України місцевий суд за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням відомостей, що характеризують його особу.

Висновки суду першої інстанції в частині встановлених фактичних обставин кримінального провадження та доведеності винуватості ОСОБА_6 за ч.1 ст.382 КК України, не оспорюються в поданій апеляційній скарзі, як не оспорюється в ній і правильність кваліфікації дій обвинуваченого.

Тому в цій частині вирок суду першої інстанції колегією суддів апеляційного суду не перевіряється.

Водночас колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення особі обвинуваченої, є належними та обґрунтованими.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції під час розгляду цього кримінального провадження цих вимог закону не дотримався, призначив покарання, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Наведені порушення кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення з ухваленням свого вироку (ч.2 ст.409 КПК України).

Згідно зі ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Відповідно до ст.65 КК України та усталеної судової практики суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Також обвинуваченому має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Однак, ухвалюючи вирок та призначаючи покарання ОСОБА_6 у виді штрафу в розмірі 13 600 грн, суд першої інстанції не дотримався вищевказаних вимог Закону.

Зокрема, судом першої інстанції не повною мірою враховано особу обвинуваченого, який з 2014 року рішеннями судів одинадцять разів позбавлявся права керування транспортними засобами за водіння у стані алкогольного сп`яніння, десять з яких, уже будучи позбавленим такого права.

За грубе порушення Правил дорожнього руху України та керування транспортними засобами без відповідних документів і в стані алкогольного сп`яніння на ОСОБА_6 було накладено більше десяти адміністративних стягнень у виді штрафу на загальну суму понад 320 тис грн, більшість з яких в розмірах, що у кілька разів перевищують призначене за оскаржуваним вироком покарання.

Така зухвала поведінка ОСОБА_6 вже мала наслідком дорожньо-транспортну пригоду, винуватцем якої був він, допустивши в стані алкогольного сп`яніння зіткнення з іншим автомобілем.

Зазначене свідчить про підвищену суспільну небезпеку як обвинуваченого, так і вчиненого ним кримінального правопорушення.

Крім того, як убачається з наявної в матеріалах кримінального провадження довідки Летичівського відділу ДВС у Хмельницькому району майже всі накладені на обвинуваченого адміністративні стягнення у виді штрафу досі залишаються несплаченими. Їх загальна сума становить майже 300 тис грн, що свідчить про небажання ОСОБА_6 виконувати обов`язки, передбачені законом та рішеннями судів.

За таких обставин, особа обвинуваченого не може бути охарактеризована позитивно, а його поведінка після винесення попередніх рішень свідчить про повну неспроможність виправитися без впливу більш суворих заходів кримінально-правового характеру.

Окрім того, місцевий суд помилково визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, як щире каяття.

У своїх рішеннях Верховний Суд неодноразово наголошував, що факт визнання вини засудженим не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого як обставина, що пом`якшує покарання. Адже щире каяття передбачає, окрім визнання вини особою, ще й щирий жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки.

Разом з тим, аналіз матеріалів цього кримінального провадження свідчить про відсутність будь-яких об`єктивних проявів щирого розкаяння. Обвинувачений не вчинив жодних дій для усунення негативних наслідків своїх вчинків, не вжив заходів до плати раніше накладених адміністративних стягнень, не надав доказів своєї внутрішньої переоцінки власної протиправної суспільно-небезпечної поведінки.

Отже, визнання вини обвинуваченим має формальний характер, спрямований на отримання більш м`якого покарання, а не зумовлене дійсним усвідомленням протиправності вчиненого.

При цьому поза увагою суду залишилося те, що ОСОБА_6 при притягненні його до адміністративної відповідальності з метою отримання мінімально можливого покарання щоразу визнавав свою вину і каявся, однак продовжував свою протиправну поведінку.

За таких обставин, ураховуючи повну зневагу обвинуваченого до рішень суду, стійке порушення вимог законодавства і відсутність каяття, призначене покарання у виді штрафу є явно несправедливим і таким, що не забезпечує реалізацію мети покарання, передбаченої ст.50 КК України.

З урахуванням наведених обставин, суспільної небезпечності вчиненого злочину, відомостей про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає за можливе призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах мінімального розміру, передбаченого у санкції кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

На думку колегії суддів, при призначенні покарання зазначені вимоги місцевим судом не були дотримані повною мірою.

Отже, вирок місцевого суду підлягає скасуванню на підставі ч.2 ст.409 КПК України через невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, з ухваленням нового вироку відповідно до положень п.2 ч.1 ст.420 КПК України через необхідність застосування більш суворого покарання.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 414, 418, 420, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 06 травня 2025 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.382 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Початок строку відбування покарання обчислювати з часу приведення вироку до виконання.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили негайно.

На вирок може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3