Справа № 574/306/25
Провадження № 1-о/577/10/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" серпня 2025 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області колегією суддів

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області кримінальне провадження за заявою засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року, -

В С Т А Н О В И В:

Вироком Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115: ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194; ч. 3 ст. 289; ч. 3 ст. 357 КК України, та засуджений до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 22 березня 2005 року вищевказаний вирок суду залишений без змін.

11 квітня 2025 року ОСОБА_7 звернувся до Буринського районного суду Сумської області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року.

Відповідно до ухвали Сумського апеляційного суду від 02 травня 2025 року кримінальне провадження за заявою ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року передано до Конотопського міськрайонного суду Сумської області.

Вимоги своєї заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року ОСОБА_7 обґрунтовує тим, що вказаний вирок суду є незаконним, необгрунтованим та невмотивованим, а також ухвалений з істотним порушенням норм Конституції України, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, КПК України, оскільки при ухваленні вироку судом не враховано, що слідчим Буринської прокуратури Сумської області умисно приховані важливі факти, що, в свою чергу, вплинуло на правильність та законність вищевказаного вироку. Це сталося внаслідок того, що при розгляді кримінальної справи щодо нього не було відомо, про причетність до злочину ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не було проведено ряд експертиз, які б підтвердили його непричетність до вчиненого злочину та за допомогою яких була б доведена причетністю ОСОБА_8 до злочинів. Слідчий прокуратури за приховання дійсних злочинців отримав хабар.

Також при судовому розгляді справи не було відомо про зловживання слідчого під час досудового слідства, які знайшли свій прояв у тому, що суттєво були порушені його права на захист, зокрема, при проведенні відтворення обстановки та обставин події 30 вересня 2003 року захисник присутній не був, відеозапис відтворення обстановки та обставин події постійно переривався. Таким чином протокол відтворення обстановки та обставин події з його участю від 30 вересня 2003 року не міг бути визнаний судом як доказ у справі, оскільки здобутий за допомогою незаконних методів дізнання та слідства, а тому є недопустимим доказом. У протоколі його допиту від 30 вересня 2003 року наявний підпис захисника, але договір про надання юридичних послуг з адвокатом ним був укладений лише 03 жовтня 2003 року. Слідчим прокуратури і працівниками міліції на нього був здійснений психологічний тиск, а також у період часу з 07 лютого 2004 року до 27 лютого 2004 року застосоване фізичне насильство, внаслідок чого він підписав протоколи слідчих дій, які були виготовлені заздалегідь..

Судом не було враховано, що трохи більше ніж за місяць до вчинення злочину він переніс дуже складу операцію, тому за станом здоров`я не міг вчинити злочин.

Крім того, в порушення вимог ст. 374 КПК України, суд першої інстанції неповно дослідив фактичні обставини кримінального правопорушення, не визначив форму вини та направленість умислу на вчинення злочину, у зв`язку з чим фактичні обставини, які визнані судом доведеними, викладені не конкретно. Недотримання судом вказаної норми закону призвело до того, що суд безпідставно кваліфікував його дії одночасно за ч. 4 ст. 187 КК України та п.п. 1 ,6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Вказані обставини є нововиявленими, свідчать про його невинуватість, порушення судом норм процесуального права і є підставою для скасування вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року. Тому прохає скасувати вказаний вирок суду.

При цьому у своїй заяві від 22 травня 2025 року ОСОБА_7 зазначив, що про існування нововиявлених обставин він дізнався 09 квітня 2025 року.

Засуджений ОСОБА_7 вимоги своєї заяви про перегляд вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року за нововиявленими обставинами підтримав.

Захисник засудженого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 підтримує позицію свого підзахисного.

Прокурор заперечує проти задоволення вказаної заяви, посилаючись на те, що обставини, на які ОСОБА_7 посилається у своїй заяві не є нововиявленими в розумінні ст. 459 КПК України. Вказані обставини були відомі як на час розгляду справи Апеляційним судом Сумської області, так і при розгляді Верховним Судом України касаційної скарги ОСОБА_7 . Під час розгляду справи Апеляційний судом Сумської області були перевірені доводи ОСОБА_7 щодо застосування до нього фізичного і психологічного тиску та вказані обставини не знайшли свого підтвердження, про що було прийняте відповідне процесуальне рішення.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінальної справи та матеріали справи № 577/5249/15-к, приходить висновку, що заява ОСОБА_7 про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визначаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Пунктом п. 4 ч. 2 ст. 462 КПК України передбачено, що у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.

Системне тлумачення положень ст.ст. 91, 459, п.п. 4, 5 ст. 462 КПК України свідчить про те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: 1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення; 2) вони знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення; 3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору істотності для даної конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення. Однак, суд не уповноважений збирати докази існування нововиявлених обставин, в тому числі шляхом переоцінки вже досліджених доказів, лише на підставі припущення сторони кримінального провадження про існування таких обставин та доказів, що їх підтверджують.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2011 року, одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії». Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Як встановлено в судовому засіданні, наведені засудженим ОСОБА_7 у заяві про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами відомості щодо об`єктивної неможливості вчинення ним злочинів, за які він відбуває покарання, через незадовільний стан здоров`я, пов`язаний з коротким післяопераційним терміном, щодо порушення під час досудового розслідування його права на захист, були відомі під час розгляду справи Апеляційним судом Сумської області та були предметом розгляду судом касаційної інстанції.

Також 5 травня 2004 року прокурором відділу нагляду за розслідуванням кримінальних справ слідчими органів прокуратури Сумської області було винесено постанову про відмову у порушення кримінальної справи за фактом застосування працівниками міліції Буринського РВ УМВС України в Сумській області насильства та погроз щодо ОСОБА_7 на підставі п. 1 ст. 6 КПК України 1961 року у зв`язку з відсутністю події злочину (а. 184 т. 4). Постановою Зарічного районного суду Сумської області від 8 червня 2004 року у задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 на постанову про відмову у порушенні кримінальної справи від 5 травня 2004 року було відмовлено (а. 189 т. 4).

Факт зловживання службовими особами органів прокуратури та міліції посадовим становищем, застосування до ОСОБА_7 незаконних методів досудового слідства, фальсифікації протоколів його допитів, факт отримання слідчим хабарю та не проведення у зв`язку з цим експертиз, які б доводили причетність ОСОБА_8 до вчинених злочинів, не підтверджені жодними доказами.

Слід також зазначити. що встановлення фактів зловживання слідчого, прокурора чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено неправильне судове рішення, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 459 КПК України є підставою для перегляду вироку суду за виключними, а не нововиявленими, обставинами.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 459 КПК України обставини, передбачені п. 3 ч. 3 цієї статті, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили. Обставини, що стосуються зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, у разі неможливості ухвалення вироку можуть бути підтверджені постановою або ухвалою про закриття кримінального провадження, ухвалою про застосування примусових заходів медичного характеру.

Повнота дослідження Апеляційним судом Сумської області доказів у кримінальному провадженні, встановлення обставини вчинення злочинів, осіб, винних у їх вчиненні та кваліфікації дії ОСОБА_7 була перевірена Верховним Судом України, ухвалою якого від 22 березня 2005 року вирок Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року залишений без змін (а. 14-18 т. 6).

З урахуванням наведеного, суд приходить висновку, що обставини, на які ОСОБА_7 посилається як на підставу перегляду вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року, з огляду на вимоги ст. 459 КПК України, не є нововиявленими. Вказані обставини фактично мають характер повторного дослідження доказів у кримінальній справі та вимоги їх переоцінки щодо події злочинів, винуватості у вчиненні інкримінованих злочинів та правової кваліфікації, що суперечить положенням п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК України.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, суд приходить висновку, що заяву ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 459, 461, 467 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СуддяОСОБА_1