Провадження № 11-кп/824/4216/2025 Суддя-доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою з доповненнями захисника ОСОБА_9 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07 травня 2025 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 03 липня 2025 року включно, з визначенням застави у вигляді 690 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 2 089 320 (два мільйони вісімдесят дев`ять тисяч триста двадцять) гривень 00 копійок -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000349 від 14.06.2022 року, стосовно вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 травня 2025 року, продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до 03 липня 2025 року включно, з визначенням застави у розмірі 690 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 089 320 (два мільйона вісімдесят дев`ять тисяч триста двадцять) гривень.

Не погоджуючись з ухвалою суду захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07.05.2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, або зменшити розмір застави визначивши заставу у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, зазначає, що посилання суду першої інстанції на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є необгрунтованим, судом першої інстанції не перевірено належним чином можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, а визначений розмір застави є непомірно великим для обвинуваченого. Також, звертає увагу на те, що судом залишено поза увагою надмірну тривалість перебування обвинуваченого під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку вимог та доводів поданої апеляційної скарги, пояснення прокурорів, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Під час розгляду суд встановив, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні в тому числі, тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки за вчинення інкримінованих діянь, одне з яких є тяжким, передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі, а також незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою зміни їх показань, оскільки вони безпосередньо у судовому засіданні не допитувались, наразі є триваючими.

Також, судом у повній мірі перевірено доводи сторони захисту про застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, та встановлено, що виключних обставин для зміни запобіжного заходу немає, оскільки нових даних чи обставин, які б не були відомі при застосуванні обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу та його продовженні, в сукупності з тяжкістю інкримінованих діянь та даними про особу обвинуваченого, не можуть слугувати виключною підставою для зміни йому запобіжного заходу на більш м`який.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

На переконання колегії суддів, судом ретельно перевірено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого, обгрунтованість висунутого щодо ОСОБА_8 обвинувачення, встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, враховано дані про обвинуваченого в сукупності, в тому числі і ті, про які зазначає в апеляційній скарзі захисник.

Також, судом перевірено можливість застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу, та, з урахуванням вимог ч. 5 ст. 182; ст. 183 КПК України, визначено ОСОБА_8 розмір застави, який, у разі сплати застави буде достатнім та необхідним для виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підстави, за яких захисник ставить питання про зменшення розміру застави, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, з огляду на те, що саме визначений судом розмір застави на даній стадії судового провадження може слугувати достатнім стримуючим фактором для виконання покладених на обвинуваченого обов'язків.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним вказану скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07 травня 2025 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 03 липня 2025 року включно, з визначенням застави у вигляді 690 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 2 089 320 (два мільйони вісімдесят дев`ять тисяч триста двадцять) гривень 00 копійок - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: