Справа № 158/1296/25
Провадження № 1-кс/0158/381/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , представника власника майна ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000309 від 07.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 320 КК України, -

в с т а н о в и в :

До слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області звернувся слідчий СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000309 від 07.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 320 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 06.05.2025 року близько 11 год. 52 хв. у с. Копачівка, Луцького району, неподалік ресторації «Зелений Гай», було зупинено транспортний засіб марки «DAF», д.н.з. « НОМЕР_1 », із цистерною д.н.з. « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_7 , який перевохив сірчану кислоту з порушенням встановлених правил перевезення прекурсорів.

07.05.2025 року по даному факту відомості внесено до ЄРДР за №0000309, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 320 КК України.

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення та виявлення і фіксації слідів злочину, 06.05.2025 року проведено огляд місця події, а саме на автомобільній дорозі у с. Копачівка, Луцького району, неподалік ресторації «Зелений Гай» було виявлено та вилучено автомобіль марки «DAF», д.н.з. « НОМЕР_1 », а також спеціалізований напівпричіп цистерна «MAGYAR», д.н.з. « НОМЕР_2 » із вмістом сірчаної кислоти вагою 23940 кілограм, який разом із транспортним засобом було вилучено та поміщено на арешт майданчик с-ща Іваничі, Луцького району Волинської області, власником якого являється ТОВ «Петма».

Приймаючи до уваги, що вищевказане майно є доказом вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, просить накласти арешт на вищевказане майно.

Слідчий СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 та прокурор Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 у судовому засіданні, кожен зокрема, заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 та його представник - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні, кожен зокрема, заперечили щодо задоволення вказаного клопотання та просили відмовити у накладенні арешту на майно.

Заслухавши пояснення учасників справи, кожного зокрема, дослідивши матеріали справи, кримінального провадження №0000309 від 07.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 320 КК України, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000309 від 07.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 320 КК України.

Як вбачається із витягу з ЄРДР №0000309 від 07.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 320 КК України, 06.05.2025 року близько 11 год. 52 хв. у с. Копачівка, Луцького району, неподалік ресторації «Зелений Гай», було зупинено транспортний засіб марки «DAF», д.н.з. « НОМЕР_1 », із цистерною д.н.з. « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_7 , який перевозив сірчану кислоту з порушенням встановлених правил перевезення прекурсорів.

Частиною 1 ст. 320 КК України встановлено кримінальну відповідальність за порушення встановлених правил посіву або вирощування снотворного маку чи конопель, а також порушення правил виробництва, виготовлення, зберігання, обліку, відпуску, розподілу, торгівлі, перевезення, пересилання чи використання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, призначених для виробництва чи виготовлення цих засобів чи речовин.

Відповідно до протоколу огляду від 06.05.2025 року, на автомобільній дорозі у с. Копачівка, Луцького району, неподалік ресторації «Зелений Гай» було виявлено та вилучено автомобіль марки «DAF», д.н.з. « НОМЕР_1 », а також спеціалізований напівпричіп цистерна «MAGYAR», д.н.з. « НОМЕР_2 » із вмістом сірчаної кислоти вагою 23940 кілограм, який разом із транспортним засобом було вилучено та поміщено на арешт майданчик с-ща Іваничі, Луцького району Волинської області, власником якого являється ТОВ «Петма».

Так, згідно із ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. ч. 3 - 5 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Частини 1 - 3 ст. 170 КПК України передбачають, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів. В такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Нормами ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норми закону.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ст. 170 ч. 1 цього Кодексу. Крім того, відповідно до ст.173 ч. 2 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати, крім іншого: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Однак, всупереч вимогам ст. ст. 170, 173 КПК України, звертаючись з клопотанням слідчий не вказав яким чином буде досягнута мета накладення арешту, збереження речових доказів, як це визначено ч. 2 ст. 170 КПК України, не перевірив наявності підстав накладення арешту, в межах ознак вчинення кримінального правопорушення та обмежився лише формальним посиланням на доведення підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Водночас, жодних доказів стороною обвинувачення щодо порушення правил перевезення прекурсорів, не подано, в той час, як правомірність перевезення сірчаної кислоти підтверджена документально.

Зокрема, 02.05.2025 року між ТОВ «Петма» та ТОВ «ФТХ» укладено договір про надання транспортних послуг. Згідно договору заявки ТОВ «Петма» за допомогою автомобіля марки «DAF», д.н.з. « НОМЕР_1 » та спеціалізованого напівпричіпа-цистерни «MAGYAR», д.н.з. « НОМЕР_2 » мали доставити сірчану кислоту, товар АДР 8, код ООН 1830, вагою 25 тон від м. Пулави (Республіка Польща) до м. Дніпро (Україна) через митний перехід «Ягодин».

У судовому засіданні встановлено, що вказаний вантаж заїхав на митну територію України 06.05.2025 року, що підтверджується МТТН серії ВМД №0051794.

Поряд з цим, із дозволу на право ввезення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, виданого Державною службою України з лікарських засобів та контролю за наркотиками від 17.04.2025 року, ТОВ «ФТХ» надано дозвіл на право ввезення вказаних прекурсорів (дійсний до 31.12.2025 року).

Крім того, слідчим суддею також встановлено, що ТОВ «Петма» має свідоцтва про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів на автомобілі марки «DAF», д.н.з. « НОМЕР_1 » та спеціалізованому напівпричіпа цистерні «MAGYAR», д.н.з. « НОМЕР_2 », які видавалися ГСЦ МВС України та чинні на момент транспортування вантажу (до 17.09.2025 року).

Тобто, вантажовласник має ліцензію на перевезення прекурсорів, а транспортний засіб з приціпом є допущеним до перевезення небезпечних вантажів.

Поряд з цим, слідчим та прокурором жодним доказом не доведено факт порушення правил перевезення прекурсорів, передбаченого ч. 1 ст. 320 КК України.

Порушення правил перевезення прекурсорів, у тому числі сірчаної кислоти, є лише припущеннями і жодним чином необґрунтованою підозрою органу досудового розслідування, жодних доказів для підтвердження факту порушення правил перевезення не надано.

Слідчий суддя не бере до уваги твердження слідчого та прокурора про те, що у даному випадку було порушення п. 6 «Порядку перевезення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, у тому числі конопель для медичних цілей, рослинної субстанції канабісу та вироблених (виготовлених) з них лікарських засобів, на території України та оформлення необхідних документів», який затверджений Постановою КМУ від 17.04.2008 року №366, з огляду на наступне.

Пунктом 17 «Порядку перевезення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, у тому числі конопель для медичних цілей, рослинної субстанції канабісу та вироблених (виготовлених) з них лікарських засобів, на території України та оформлення необхідних документів» передбачено, що перевезення прекурсорів, включених до списку № 2 таблиці IV переліку, здійснюється відповідно до встановлених МВС вимог.

Сірчана кислота відноситься до списку №2 таблиці IV переліку прекурсорів, стосовно яких встановлюються заходи контролю, а тому її перевезення здійснюється до встановлених вимог МВС.

Разом з тим, саме по собі визнання майна речовим доказом, ще не свідчить про те, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 та ч. 2 ст. 167 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасового вилученого майна.

З врахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що слідчим не доведено сукупність достатніх підстав та розумних підозр вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, та не доведено, що вилучене в ході проведення огляду майно може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, тобто, що зазначене майно відповідає визначеним у ст. 98 та ч. 2 ст. 167 КПК України критеріям, у зв`язку з чим на таке майно відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України не може бути накладено арешт, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173, 175 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000309 від 07.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 320 КК України відмовити.

Негайне виконання даної ухвали покласти на слідчого, прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1

Повний текст ухвали слідчого судді виготовлено 09.05.2025 року.