Справа № 135/616/25
Провадження № 1-кп/135/101/25
У Х В А Л А

іменем України

18.06.2025 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області кримінальне провадження за №0000031 від 20.04.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

1. Історія провадження

До Ладижинського міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000031 від 20 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 Кримінального кодексу України.

Ухвалою суду від 5 травня 2025 року призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 25 травня 2025 року кримінальне провадження призначено до судового розгляду по суті.

2. Питання, що вирішуються, та позиції сторін кримінального провадження

2.1. Обґрунтування клопотання сторони захисту

Обвинувачений ОСОБА_3 , за участю свого захисника, звернувся до суду з письмовим клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі статті 45 Кримінального кодексу України у зв`язку з дійовим каяттям.

У клопотанні стороною захисту зазначено, що ОСОБА_3 вперше вчинив кримінальний проступок, передбачений частиною першою статті 309 КК України. У результаті вчиненого правопорушення шкоди не заподіяно, матеріальних збитків не завдано. Згідно з матеріалами провадження, обвинувачений щиро визнає свою провину, розкаюється у скоєному, висловлює жаль, засуджує свою поведінку та демонструє готовність змінити ставлення до вчиненого.

Щире каяття обвинуваченого, як одна з умов дійового каяття, підтверджується протоколом його допиту від 30.04.2025, у якому він повністю визнав вину в інкримінованому діянні та надав послідовні пояснення, що були підтверджені під час судового розгляду.

Активне сприяння обвинуваченого органам досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення полягало у добровільному наданні повних, послідовних і правдивих пояснень про обставини вчинення правопорушення, зокрема щодо джерела походження психотропної речовини та обставин її виявлення, що мали істотне значення для встановлення об`єктивної істини у справі. Його дії сприяли швидкому та неупередженому досудовому розслідуванню, зменшенню процесуального навантаження та ефективному здійсненню кримінального провадження. Зазначене підтверджується обвинувальним актом, затвердженим прокурором Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 від 01.05.2025, в якому прямо зазначено, що сторона обвинувачення визнає наявність обох обставин, передбачених статтею 45 КК України, а саме щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Сторона захисту також посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 24.05.2023 у справі № 750/5047/22 та від 25.05.2023 у справі № 761/23218/21. У вказаних рішеннях наголошено, що інститут звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям є проявом принципу гуманізму, який держава реалізує у випадках, коли покарання особи є недоцільним з огляду на обставини правопорушення, поведінку обвинуваченого після його вчинення та наслідки вчиненого.

Ураховуючи викладене, обвинувачений просить суд застосувати до нього положення статті 45 Кримінального кодексу України та звільнити його від кримінальної відповідальності, закривши кримінальне провадження відповідно до пункту 1 частини другої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України.

2.2. Позиція сторін під час судового розгляду.

2.2.1. Позиція сторони захисту.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 підтримали подане клопотання, посилаючись на викладені в ньому обставини, та просили суд застосувати до обвинуваченого положення статті 45 Кримінального кодексу України, звільнити його від кримінальної відповідальності за частиною першою статті 309 КК України, а кримінальне провадження закрити на підставі пункту 1 частини другої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України.

Водночас сторона захисту підтвердила, що в провадженні Теплицького районного суду Вінницької області перебуває інше кримінальне провадження, у межах якого ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 КК України, що, згідно з матеріалами справи, було скоєне ним 19.04.2025. На момент розгляду цього кримінального провадження в Ладижинському міському суді вказане провадження по суті ще не розглянуто судом.

2.2.2. Позиція прокурора

Прокурор ОСОБА_4 заперечив проти задоволення заявленого клопотання, вважаючи його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на відсутність однієї з обов`язкових умов, передбачених статтею 45 Кримінального кодексу України.

Зокрема, прокурор зазначив, що умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям є вчинення нею кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину вперше. Водночас, відповідно до наданих прокурором відомостей, у провадженні Теплицького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження, в межах якого ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні іншого кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 КК України, яке, за встановленими даними, вчинене ним раніше за часом, ніж діяння, інкриміноване у даному провадженні, що перебуває на розгляді Ладижинського міського суду Вінницької області.

На підтвердження викладеного прокурор надав суду: витяг з інформаційно-облікової системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимостей» стосовно ОСОБА_3 ; лист Теплицького районного суду Вінницької області від 24.04.2025 № ЕП-91/2025/01-31/2025.

У зв`язку з наведеним прокурор вважає, що ОСОБА_3 не може бути визнаний особою, яка вперше вчинила кримінальний проступок, а відтак відсутні підстави для застосування до нього положень статті 45 КК України.

3. Оцінка та мотиви суду

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши подане клопотання сторони захисту та наявні в матеріалах провадження документи, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для його задоволення.

Звільнення від кримінальної відповідальності є формою реалізації принципу гуманізму в кримінальному праві, яка передбачає відмову держави в особі суду від призначення покарання та визнання судимою особи, що вчинила кримінальне правопорушення, у випадках, прямо передбачених законом. Такий інститут є винятковим заходом, застосування якого можливе виключно за наявності всієї сукупності передбачених законом умов, які мають бути чітко встановлені й підтверджені матеріалами провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, може бути звільнена від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом. Одним із таких випадків є звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям на підставі ст. 45 КК України.

Статтею 45 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відсутність хоча б одного з вказаних елементів унеможливлює застосування зазначеної норми та, відповідно, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі дійового каяття.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» вказано, що особою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, яка раніше не вчиняла злочинів або вчинила злочин, що вже втратив правове значення (наприклад, за який особа звільнена від відповідальності, або щодо якого погашена/знята судимість тощо).

Верховний Суд у постановах від 23.01.2020 у справі № 455/1490/17 та від 20.05.2021 у справі № 761/12266/19 уточнив, що поняття «вперше вчинила» охоплює як ситуацію, коли особа раніше не вчиняла кримінальних правопорушень, так і випадки, коли попереднє діяння втратило правове значення (наприклад, особа звільнена від кримінальної відповідальності, судимість знята/погашена, діяння декриміналізовано тощо).

У даному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком. За матеріалами справи інкриміноване діяння вчинено ним 19.04.2025.

Разом з тим, згідно з інформацією з обліково-реєстраційної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимостей», ОСОБА_3 ще 28.02.2025 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні іншого кримінального проступку, передбаченого тією ж ч. 1 ст. 309 КК України, в межах кримінального провадження № 0000009 від 11.02.2025. З відповіді Теплицького районного суду Вінницької області від 24.04.2025 № ЕП-91/2025/01-31/2025 вбачається, що це провадження перебуває на розгляді в тому суді, і діяння, яке інкримінується ОСОБА_3 , вчинене раніше ніж діяння, розглядуване у цьому кримінальному провадженні.

Тобто, на момент вчинення злочину, що розглядається у цій справі, ОСОБА_3 вже обвинувачувався у вчиненні іншого кримінального проступку, який не втратив правового значення провадження щодо нього не завершено, вирок не ухвалено, судимість не знята і не погашена, і підстав для її формального ігнорування не існує.

Доводи сторони захисту про відсутність вироку або неухвалення рішення в іншому провадженні не мають правового значення у цьому контексті, оскільки критерій «вперше» є фактичним і матеріальним, а не процесуальним. Має значення не наявність вироку, а факт вчинення попереднього діяння, що не втратило свого кримінально-правового статусу.

Суд враховує також принцип юридичної визначеності та недопущення подвійних стандартів при застосуванні норм звільнення від відповідальності. Застосування положень ст. 45 КК України в умовах, коли обвинувачений вже є суб`єктом кримінального переслідування за інше діяння, не узгоджується з практикою Верховного Суду та метою цього інституту.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 не відповідає критерію «вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин», який є обов`язковою умовою для застосування статті 45 КК України.

Отже, за відсутності однієї з трьох обов`язкових умов саме вперше вчинення кримінального правопорушення суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання обвинуваченого та застосування до нього положень ст. 45 КК України про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.

Керуючись ст. 45 КК України, ст.ст. 369-372 КПК КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України у зв`язку із дійовим каяттям відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя