Справа № 638/3808/25
Провадження № 1-кп/638/1430/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова

в складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

з участю обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001396 від 18.10.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бабенково Ізюмського району Харківської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, ФОП, одружений, не є особою з інвалідністю, на утриманні осіб похилого віку не має, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого статтею 336 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно довідки військово-лікарської комісії на ступень придатності до військової служби від 30.09.2024 року №300/3 визнаний придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, та таким чином, що не має правових підстав для відстрочки від призову на службу під час мобілізації, оголошеної указом Президента України від 25.02.2024 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію».

30 вересня 2024 року о 13 годині 00 хвилин працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 в приміщенні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , військовозобов`язаному ОСОБА_4 на виконання Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про загальну мобілізацію» вручено повістку з визначеним терміном прибуття на 14 годину 00 хвилин 01.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 для відбуття на навчальні збори та проходження військової служби.

Разом з цим, ОСОБА_4 , усупереч ст. 65 Конституції України, законам України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 1 додатку 1 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, умисно без поважних причин не з`явився до вказаного центру та не повідомив причин своєї неявки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого статтею 336 Кримінального кодексу України у повному обсязі, підтвердивши обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому розкаявся, просив суворо не карати. Також зазначив, що має ряд захворювань та має хвору матір, яка перебуває на його утриманні.

Суд зі згоди прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, не оспорює їх, і не наполягає на дослідженні всіх доказів у справі, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку обвинувачений буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи представлені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_4 та кваліфікує його дії за статтею 336 Кримінального кодексу України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що останній є ФОП; одружений; не є особою з інвалідністю; на утриманні має дитину 14 років ОСОБА_5 ; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; згідно характеристики старости Бригадирівського старостинського округу Ізюмської міської ради Харківської області характеризується посередньо; згідно довідки №300/3 військово-лікарської комісії від 30.09.2024 року має вертеброгенну цервікокраніалгію зліва, радикулопатію, остеохондроз з протрузіями міжхребцевих дисків, церебральну ангіопатію, мігрень астено-невротичний синдром та відповідно до вказаної довідки придатний до військової служби; раніше не судимий; має зареєстроване місце проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд, відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України, суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь важкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до статті 12 Кримінального кодексу України відноситься до нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому також суд враховує, що відповідно до статті 50 Кримінального кодексу України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується також положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає зі статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, враховуючи те, що ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, на теперішній час працює ФОП, має ряд захворювань, які зазначені у довідці №300/3 військово-лікарської комісії, має на утриманні сина 14 років, є обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дає суду підстави для призначення останньому покарання із застосуванням статті 75 Кримінального кодексу України.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 повинно бути призначене покарання, необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових злочинів у межах санкції кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 Кримінального кодексу України у вигляді позбавлення волі із застосуванням статей 75, 76 Кримінального кодексу України, оскільки цей вид покарання буде мати вплив на його виправлення та попередження нових злочинів, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена частиною 2 статті 50 Кримінального кодексу України мета покарання як обвинуваченим, так і іншими особами.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Питання про долю речових доказів і документів вирішити на підставі статті 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись статтями 349, 368, 370 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого статтею 336 Кримінального кодексу України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем його проживання; повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання про зміну місця свого проживання, роботи чи навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази, а саме: оригінал розписки про отримання повістки на призов за мобілізацією з 01.10.2024 14 год. на ім`я ОСОБА_4 залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуючий суддя: