КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №369/3805/22Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/4964/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження, сформованого з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000663, по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 липня 2025 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 липня 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 06 вересня 2025 року включно.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги посилається на відсутність будь-яких доказів на підтвердження існування ризиків,на які посилається прокурор у поданому клопотанні про продовження строків тримання під вартою.

Зокрема, ризик переховуватись обвинуваченого від суду відсутній, оскільки ОСОБА_8 не переховувався та самостійно прибував за викликами до суду. Крім того, він є військовослужбовцем,який звільнений з військової служби за станом здоров`я.

Також сторона захисту просить врахувати, що обвинувачений має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, матір, яка є інвалідом ІІ групи та має ряд хвороб.

Зазначає, що ризик незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні також недоведений стороною обвинувачення, оскільки такий вплив жодним чином не буде мати будь - яких позитивних наслідків у кримінальному провадженні для обвинуваченого ОСОБА_8 , так як кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , не є приватним, а отже і виключає сам ризик такого впливу.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_8 не вчиняв будь - якого тиску на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні та до цього часу такий ризик не існував.

За результатами апеляційного перегляду просить оскаржувану ухвалу суду про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою скасувати.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала оскаржуване судове рішення законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали сформованого контрольного провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів сформованого контрольного провадження, на розгляді Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України, в якому здійснюється судовий розгляд.

08 липня 2025 року прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, мотивуючи це тим, що обвинувачений порушив запобіжний захід у виді домашнього арешту. Крім цього, подане клопотання прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину щодо неповнолітнього, може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин з огляду на покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, не з`являвся до суду без поважних причин, а також може чинити вплив на потерпілого, свідків та законного представника потерпілого, оскільки згідно заяви законного представника ОСОБА_9 від 22 квітня 2024 року обвинувачений чинить тиск на неї та ОСОБА_10 (колишню дружину), а також на малолітнього ОСОБА_11 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 липня 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 06 вересня 2025 року включно.

Ухвалюючи рішення про задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд визнав обґрунтованим наведені у клопотанні доводи про продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зокрема, суд визнав обґрунтованими продовження існування ризиків переховування обвинуваченого від суду, ухилення від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, незаконного впливу на потерпілого, законного представника, свідків та інших осіб у даному кримінальному провадженні, а також вчинення іншого кримінального правопорушення та продовження кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується.

На підтвердження існування ризику переховування обвинуваченого від суду вказує те, що, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, ОСОБА_8 намагатиметься уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики до суду.

Наявність ризику незаконного впливу на потерпілого та його законного представника, свідків у кримінальному провадженню підтверджується тим, що ОСОБА_8 розуміючи, що його дії викриті, може вчинити незаконний вплив у виді погроз фізичної розправи, психологічного маніпулювання, шантажу, підкупу, прохань, умовлянь стосовно особи потерпілого, її законного представника, з метою недопущення надання викривальних показань відносно ОСОБА_8 , які на даний час судом не допитані.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, з огляду на наступне.

За приписами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд у відповідності до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що ухваливши рішення про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд обґрунтовано врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст.178 КПК України, які в сукупності можуть свідчити про продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, на які послався суд в оскаржуваній ухвалі.

Перевіряючи наведені у клопотанні доводи прокурора на предмет продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, яке ставиться у провину обвинуваченому, та тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у вчиненому злочині. При цьому, як встановив суд, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків законного представника потерпілого, які судом ще не допитані.

На підтвердження існування ризику переховування від суду свідчить і те, що до обвинуваченого раніше застосовувався більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, проте обвинувачений порушив умови його відбування, на виклики до суду не з`являвся.

Оскільки наведені у клопотанні прокурора ризики є реальними і вони на момент розгляду клопотання про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою не зменшилися, суд обґрунтовано визнав, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти вказаним ризикам.

На противагу доводам апелянта, при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою суд також врахував дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які містяться посилання в поданій апеляційній скарзі.

Суд також врахував особу обвинуваченого, який раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжкого злочину (ч.4 ст.153 КК України), офіційно не працює, не має міцних соціальних зв`язків.

Щодо стану здоров`я обвинуваченого, на який посилається сторона захисту в поданій апеляційній скарзі, то в матеріалах справи не міститься будь-яких даних щодо неможливості ОСОБА_8 утримання в умовах ізоляції від суспільства, не надано таких даних і стороною захисту під час апеляційного розгляду.

Предметом судового розгляду були і ті обставини, на які посилається захисник в поданій апеляційній скарзі, в тому числі застосування до обвинуваченого іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Виходячи з рішення Конституційного суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019 року у справі за конституційною скаргою щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, предметом апеляційного розгляду в даному провадженні є лише ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

В даному рішенні Конституційний Суд України констатував, що положення статей 3, 21, 29 Конституції України у системному зв`язку з частиною першою її статті 55 зобов`язують орган законодавчої влади при здійсненні регулювання обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність у кримінальному судочинстві гарантувати такій особі право на судовий захист, у тому числі можливість оскарження в апеляційному порядку будь-яких форм та способів обмеження її конституційного права на свободу та особисту недоторканність, з обов`язковим збереженням справедливого балансу між інтересами особи та суспільства, дотриманням вимог процесуальної дієвості, ефективності, швидкості процесу тощо.

За таких обставин, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою на стадії судового розгляду, суд апеляційної інстанції в межах апеляційного розгляду не може вдаватися до оцінки обґрунтованості висунутого обвинувачення, яке вже є предметом розгляду судом першої інстанції, а також вирішення питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

З огляду на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст.370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 липня 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 06 вересня 2025 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4