ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 19 червня 2025 року про продовження запобіжного заходу щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, з вищою освітою, не працевлаштованого, одруженого, що має на утриманні дитину 2022 р.н., який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 19 червня 2025 року продовжено підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15 серпня 2025 року з визначенням застави у розмірі 908 400 гривень.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, вказане також було встановлено судом при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу.

Зазначає, що ризик переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання, тяжкість якого особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Вказує, що станом на теперішній час триває досудове розслідування, в ході якого сторона обвинувачення продовжує встановлювати всі обставини кримінального провадження, збирати відповідні докази, а тому наявні підстави вважати, що ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити, будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та про місцезнаходження яких органу досудового розслідування ще невідомо. ОСОБА_7 здійснював організаційно-контрольні та координаційні функції стосовно співучасників кримінальних правопорушень й знає спосіб зв`язку з ними. Наведене надає достатньо підстав вважати, що ОСОБА_7 , наділений потенційною можливістю незаконно впливати на інших підозрюваних у кримінальному провадженні, схиляючи їх до надання неправдивих показань, з метою перешкоджання встановленню істини у даному кримінальному провадженні чи розроблення загальної, узгодженої стратегії уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Також зазначає, що враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, їх специфіку, та корисливий характер, а також те, що ОСОБА_7 не працевлаштований та, ймовірно, отримував дохід від своєї протиправної діяльності, наведене вказує на байдуже ставлення ОСОБА_7 до законодавства України, на підставі чого можливо дійти висновку, що останній аналогічним чином поставиться й до вимог кримінального законодавства, які регламентують обов`язки підозрюваного, й може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити здійснення кримінально-протиправної діяльності у вчиненні якої він підозрюється, що є ризиком, визначеним п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також вказує, що обставини справи вказують на необхідність продовження застосованого відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Посилається на те, що з урахуванням обставин, встановлених в ході розгляду клопотання, наявні достатні підстави вважати, що застава у розмірі, визначеному п. 2 ч. 5 ст. 182 КК України, не зможе в повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому слід дійти висновку про встановлення виключного випадку призначення застави у більшому ніж передбачений законом розмірі а саме 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908400 гривень. Такий розмір застави не є завідомо непомірним для підозрюваного, однак на цьому етапі досудового розслідування, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та забезпечить запобігання спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України є недоведеними.

Зазначає, що слідчий суддя не в повній мірі врахував дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, у нього на утриманні троє неповнолітніх дітей, позитивно характеризується, має хронічні захворювання. ОСОБА_7 самостійно з`являвся до суду.

Вказує, що визначена застава є непомірною.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно із положеннями ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити певні дії, передбачені КПК України.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Задовольняючи клопотання слідчого та продовжуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя місцевого суду вважав, що долучені до клопотання слідчим докази дають підстави прийти до висновку, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Підтвердженням обґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення є зібрані у кримінальному провадженні докази.

У своїх рішеннях, Європейський суд з прав людини наголошував, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції, приходить до висновку, що не надано доказів, що більш м`який запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальної поведінки підозрюваного, та, враховуючи встановлені обставини, а також відомості про особу підозрюваного, вважає за необхідне продовження йому запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що буде достатнім для запобігання встановленим ризикам, забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та проведення належного досудового розслідування, тобто буде дієвим.

Так, запобіжний захід застосовується виключно задля запобігання встановленим ризикам, факт існування яких наразі є доведеним стороною обвинувачення та які продовжують існувати.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів приходить до висновку про продовження наявності в даному випадку ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та вони дають достатніх підстав вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи та досліджуючи всі наведені стороною обвинувачення ризики, визначені у ст. 178 КПК України обставини в їх сукупності, слідчий суддя місцевого суду обґрунтовано продовжив підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слід зазначити, що запобіжний захід це процесуальний захід, який полягає у тимчасовому обмеженні прав людини органом досудового розслідування, досягненням якого є певна мета.

Врахувавши всі обставини провадження, мету процесуальних обов`язків, можливість вчинити підозрюваним певних дій, колегія суддів приходить до висновку про неможливість застосування до нього іншого, більш м`якого, запобіжного заходу.

Мотиви прийнятого слідчим суддею місцевого суду рішення належним чином є обґрунтованими.

Європейський суд з прав людини наголошував, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Також у своїх рішеннях суд зазначав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, Європейський суд з прав людини зазначав, що право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено державою з огляду на суспільний інтерес.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що підозрюваний або обвинувачений вчинить дії, які будуть перешкоджати досудовому слідству, судовому провадженню або створять певну загрозу суспільству.

При визначенні та дослідженні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що особа одночасно, поза всяким сумнівом вчинить відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що вона має реальну можливість і необхідність їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у майбутньому.

Стороною обвинувачення в суді першої та апеляційної інстанції визнається доведеним продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлене з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Враховано вимоги п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо тільки в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Саме такий застосований до підозрюваного запобіжний захід відповідає тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, у вчиненні якого останній підозрюється.

Колегією суддів апеляційного суду на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінено в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні; міцність його соціальних зв`язків.

Необґрунтованими визнаються доводи апеляційної скарги сторони захисту, які є непереконливими та не беруться до уваги.

Обставини, на які вказувала сторона захисту, перевірені та враховані колегією суддів, однак вони не можуть бути підставами для зміни застосованого запобіжного заходу.

При цьому розмір застави, визначений підозрюваному ОСОБА_7 є достатнім і необхідним для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України.

Колегія суддів зазначає, що висновок слідчого судді місцевого суду повною мірою відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, відтак, не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 407, 418, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 19 червня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4