Провадження №1-кп/761/3617/2025
В И Р О К

іменем України

23 липня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002366 від 26 червня 2025 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим згідно з вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 30 квітня 2025 року за ч. 1 ст. 309 КК України, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, протягом року після засудження за цією статтею, вчинив нове умисне кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів.

Так, ОСОБА_3 , посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст.ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 № 60-95-ВР (в редакції Закону № 530-V від 22.12.2006), Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, наказу Міністерства охорони здоров`я України № 481 від 20.08.2008 та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 634 від 29.07.2010, з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, маючи умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання без мети збуту психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів.

У невстановлений час, дату та місці, за невстановлених обставин, однак не пізніше 19 червня 2025 року ОСОБА_3 придбав у невстановленої особи, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне придбання без мети збуту, з метою подальшого незаконного зберігання особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, яку в подальшому зберігав у кв. АДРЕСА_3 , без мети збуту.

19 червня 2025 року у період часу з 16 години 33 хвилин до 17 години 45 хвилин під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , а саме у квартирі АДРЕСА_3 , працівниками поліції виявлено та вилучено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,620 г, яку ОСОБА_3 незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а саме як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, та зазначив, що час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, описаного в обвинувальному акті, викладені правильно та відповідають дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. Він дійсно придбав вказану психотропну речовину для власного вживання, без мети збуту, добре розуміючи що це. У скоєному щиро розкаявся, вину усвідомив та повністю визнав, просив суворо не карати, надавши шанс на виправлення.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та, беручи до уваги те, що прокурор також не оспорював фактичні обставини подій, і судом встановлено, що учасники зазначеного кримінального провадження, у тому числі і обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, відповідно до яких останні будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, не працює, одружений, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий, не є особою з інвалідністю, відповідно до довідка КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» під наркологічним диспансерна-динамічним наглядом не перебуває, відповідно до довідки КНП «КЗНПД «Психіатрія» під наглядом лікаря-психіатра за місцем проживання не перебуває, вину визнав, щиро розкаявся.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово вибачався за вчинене та висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінив свої дії, зауважив на тому, що готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

При застосуванні правил ст. 71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Аналогічна позиція викладена у постанові Об`єднаної палати ККС ВС від 25.06.2018 справа № 511/37/16-к, постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 24.05.2018 справа № 310/3080/16-к, постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 128/5484/13-к.

Оскільки ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення до відбуття покарання за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року, яким ОСОБА_3 призначено покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, суд вважає за необхідне призначити йому покарання за правилами ст. 71 КК України, з урахуванням правил п. а-1 ч. 1 ст. 72 КК України, згідно з якими при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий виходячи з співвідношення одному дню позбавлення волі відповідають два дні пробаційного нагляду.

При цьому суд враховує правову позицію викладену у п. 10 абз. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до якої, виходячи з положень частини 2 статті 75 КК України, а також змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України, про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання є неприпустимим, а тому відсутні підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту, застосований обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 червня 2025 року залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 слід обраховувати з моменту звернення вказаного вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття його під варту.

Відповідно до ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № СЕ-19/111-25/37346-НЗПРАП від 20 червня 2025 року в сумі 2674 грн 20 коп. та судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № СЕ-19/111-25/38008-НЗПРАП від 25 червня 2025 року в сумі 3565 грн 60 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-370, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, із застосуванням правил складання покарань, визначених ч. 1 ст. 72 КК України, до покарання призначеного за даним вироком у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року у виді 2 (двох) місяців пробаційного нагляду, що згідно п.п. «а-1» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, відповідає 1 (одному) місяцю позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід у виді домашнього арешту, застосований обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 червня 2025 року залишити без змін.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття його під варту.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 6239 (шість тисяч двісті тридцять дев`ять) грн 80 коп. процесуальних витрат, пов`язаних з залученням експертів у зв`язку з проведенням судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № № СЕ-19/111-25/37346-НЗПРАП від 20 червня 2025 та судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № СЕ-19/111-25/38008-НЗПРАП від 25 червня 2025 року.

Речові докази:

нашарування речовини зеленого кольору, які виявлено в гріндері, які є наркотичним засобом та рослиною, обіг якого обмежено - канабісом, масою менше 0,0001г, нашарування речовин коричневого кольору, які виявлено на металевих предметах та на пляшці з відрізаним дном, які містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP, масою менше 0,0001г, які поміщено до спец-пакету № 0020022, які відповідно до постанови слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві від 25 червня 2025 року, передано до камери зберігання речових доказів Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, - знищити;

1 моток липкої стрічки, який поміщено до сейф-пакету № ICR 0110957; пусті зіп-пакети № CRI 1029956; зіп - пакет з кристалоподібною речовиною білого кольору, який поміщено до сейф-пакету № CRI 1258752; 3 наперстки, які поміщено до сейф-пакету №. KIV 2133538; 1 гріндер, який поміщено до сейф-пакету № RIC 2051773; верх пластикової пляшки з нашаруванням коричневого кольору, яку поміщено до сейф-пакету № PSP 3219132, електронні ваги, які поміщено до сейф-пакету № CRI 1029957, які відповідно до постанови старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві від 19 червня 2025 року, передано до камери зберігання речових доказів Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, - знищити;

мобільний телефон марки «Motorola», моделі moto el4, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 , який відповідно до розписки передано на відповідальне зберігання обвинуваченому ОСОБА_3 - повернути обвинуваченому ОСОБА_3 .

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1