справа № 208/7354/24
провадження № 1-кп/208/224/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

у відкритому судовому засіданні по кримінальному провадженню № 0000576, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, не працевлаштований, одружений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, зареєстрований та мешкає: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується за ч.1 ст. 115 КК України, розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження суду знаходиться зазначена справа.

У справі допитано свідків обвинувачення. Досліджено письмові матеріали справи, досліджено речові докази.

Прокурором заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке аргументовано тим, що останній обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, та може переховуватись від суду з огляду на міру покарання яка йому загрожує у разі визнання винним. Мероницький є раніше не судимою особою, але вчинення ним у минулому корисливих злочинів свідчить про можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень. Знаходячись на свободі обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Адвокат заперечував проти клопотання прокурора. Наведені ризики є безпідставними. Належну процесуальну поведінку обвинуваченого цілком можливо забезпечити шляхом застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. Обвинувачений не погодився з клопотанням прокурора. Ризики не об`єктивні, є припущеннями. Просив змінити запобіжний захід на не пов`язаний з триманням під вартою, на домашній арешт.

Суд розглянувши клопотання, вислухав учасників судового засідання, встановив наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

ЄСПЛ у рішеннях по справах «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії», «Летельє проти Франції» неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 на теперішній час обґрунтовано, а саме в достатній мірі для розгляду клопотання прокурора, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який чинним законодавством передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

ЄСПЛ у своєму рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має реєстрацію місця мешкання за якою і проживає, одружений та має двох неповнолітніх дітей.

Ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення визначається судом як низький. Зважаючи на тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, його безальтернативну суворість у такому випадку, на думку суду існує об`єктивний ризик його переховування від суду.

Потерпілі та свідки у справі допитані, і незаконний на них вплив суд вважає мінімізованим.

КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу поза всяким сумнівом порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам, за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку з чим не може прийняти до уваги доводи сторони захисту як належним чином обґрунтовані.

Наявність соціальних зв`язків не є достатньо стримуючим фактором для нівелювання встановлених судом ризиків.

Враховуючи обвинувачення Мероницького у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України альтернативний запобіжний захід у виді застави судом не визначається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181-184, 331 КПК України, суд -

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити до 23.10.2025 року, без визначення розміру застави.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду, в частині продовження запобіжного заходу, може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1