Справа № 303/553/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжних заходів відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному 08.02.2024 до ЄРДР за №0000066 відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.28 ч.2 ст.317 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_3 ,

з боку сторони захисту обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_7 ; захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И В:

Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області проводиться судовий розгляд в кримінальному провадженні, внесеному 08.02.2024 до ЄРДР за №0000066 відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.28 ч.2 ст.317 КК України, та ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Прокурором ОСОБА_3 подано клопотання про продовження застосування ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , кожному окремо, діючих відносно останніх запобіжних заходів - тримання під вартою, які мотивовані продовженням існування встановлених ч.1 ст.177 КПК України ризиків, недостатністю, для запобігання останнім, застосування щодо обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів.

В свою чергу, від захисниці обвинуваченої ОСОБА_4 ОСОБА_10 , надійшли заперечення щодо клопотання прокурора, в яких вона посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, вказує на можливість застосування до обвинуваченої альтернативного запобіжного заходу домашнього арешту, який дозволить ОСОБА_4 , як єдиній дочці, здійснювати догляд за тяжкохворою мамою ОСОБА_12 , та який буде достатнім для забезпечення виконання покладених на неї обов`язків, та запобігатиме ризикам, визначеним ст.177 КПК України.

До суду від захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , надійшли заперечення, в яких він наполягає на безпідставності клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо його підзахисного.

У поданих запереченнях захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_5 не виготовляв, не збував наркотики, не підшуковував «клієнтів», та не був організатором злочину, не має на меті ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник зазначає на тому, що його підзахисний, будучи обізнаним про обрання 31.07.2024 щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 запобіжних заходів, впродовж 9 днів, маючи реальну можливість покинути територію України, не вчинив жодних дій щоб уникнути кримінального переслідування, що свідчить про відсутність ризику переховування.

З врахуванням того, що заявлені стороною обвинувачення ризики є непереконливими та належним чином не підтверджуються, прокурором не доведено неможливість застосування менш обтяжливого запобіжного заходу, на переконання сторони захисту, достатнім запобіжним заходом слід визнати домашній арешт в певний період доби, а саме з 21:00 год. до 06:00 год., з покладанням на ОСОБА_5 ряду обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання щодо кожного з обвинувачених підтримав з підстав викладених у них.

Обвинувачена ОСОБА_4 заперечила щодо клопотання прокурора, просила обмежитися застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, для надання можливості здійснювати догляд за матір`ю, а також реалізувати права на працю.

ОСОБА_10 вказала на відсутність підстав для подальшого продовження ОСОБА_13 діючого запобіжного заходу - тримання під вартою, та, з врахуванням поданих заперечень, просила застосувати до обвинуваченої запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, для надання їй можливості заробляти на життя та утримання своїх неповнолітніх дітей, здійснювати догляд за важкохворою мамою, яка є прикутою до ліжка.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 заперечив щодо клопотання прокурора з підстав, що викладені в поданих до суду запереченнях, просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт.

ОСОБА_5 підтримав думку захисника.

За результатами розгляду клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запобіжного заходу, суд виходить з наступного.

Так, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд повинен оцінити в сукупності обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, а також підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема, ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду, знищення доказів, незаконного впливу на учасників судового провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, продовження кримінального правопорушення або вчинення іншого тощо.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей зазначених у ст. 184 КПК України, повинно містити, зокрема, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Оцінивши доводи та заперечення учасників судового провадження, суд дійшов висновку про збереження на даний час тих ризиків, визначених п.1, 3-5 ч.1 ст.177 КПК України, існування яких було встановлено при продовженні запобіжного заходу обвинуваченим на стадії досудового розслідування (ухвала Ужгородського міськрайонного суду від 24.12.2024), та під час вирішення клопотання сторони захисту щодо продовження запобіжного заходу вже на стадії судового розгляду (ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 28.01.2025 та 17.03.2025).

Разом із цим, прокурором у клопотанні не обґрунтовано, та в судовому засіданні не наведено переконливих доводів, що вищеозначені ризики не зменшилися з плином часу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №1-р/2017 від 23.11.2017 слідчий, прокурор звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, мають викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.

Відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177КПК України. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

При цьому суд враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому лише тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».

Згідно із рішення Європейського суду з прав людини від 26 червня 1991 р. у справі «Летельє проти Франції» «попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку».

Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі «Ноймайстер проти Австрії» позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Суд констатує, що при вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання під вартою повинні бути надані додаткові вагомі докази того, що наявна доцільність продовження такого строку і що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані. Обов`язок доказування вагомості застосування такого виняткового запобіжного заходу покладається на сторону обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Разом з тим в клопотанні прокурора відсутнє детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, а також відсутнє належне обґрунтування необхідності продовження тримання під вартою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в ньому містяться лише посилання на ті обставини, на підставі яких обвинуваченим було неодноразово продовжено даний запобіжний захід.

Під час розгляду клопотання прокурором також не наведено обставин щодо неможливості застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання щодо запобіжного заходу прокурор не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті,

Підсумовуючи наведене, з огляду на тяжкість покарання у висунутому ОСОБА_4 , ОСОБА_5 обвинуваченні, особи обвинувачених, приймаючи до уваги стадію кримінального провадження - судовий розгляд, строк перебування обвинувачених під вартою (становить понад вісім місяців, що свідчить про значне зменшення наявних ризиків), який, у разі продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, перевищуватиме розумний строк, враховуючи недоведеність прокурором недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд вбачає підстави для зміни ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід - домашній арешт (як вбачається з правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції), що буде пропорційним, помірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме КПК України, оскільки саме даний запобіжний захід дасть можливість уникнути встановленим судом ризикам та забезпечить виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків, визначених положенням ч.5 ст.194 КПК України.

Вирішуючи питання щодо процесуальних обов`язків які необхідно покласти на ОСОБА_5 , суд враховує тяжкість можливого покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має місце проживання, а відтак приходить до висновку щодо необхідності застосування саме цілодобового домашнього контролю, та з покладанням інших обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України

Вирішуючи питання щодо процесуальних обов`язків які необхідно покласти на обвинувачену ОСОБА_4 суд враховує тяжкість можливого покарання, особу обвинуваченої, яка має місце проживання, на утриманні якої знаходяться діти, важкохвора мама, яка раніше не судима, мінімальні ризики продовження чи повторення протиправної поведінки, а відтак суд вважає за можливе, задля надання можливості працювати та відповідно утримувати неповнолітніх дітей та хвору мати, застосувати до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з покладанням інших обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України

Таким чином, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає, з обранням відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 КПК України обвинувачені підлягають звільненню з під варти.

Керуючись ст.ст.176-178, 181, 183, 193-199, 202, 369, 370, 372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 4 липня 2025 року.

Покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати за першою вимогою суду;

- не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу суду, цілодобово;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, за наявності;

- не спілкуватися зі свідками та обвинуваченими в даному кримінальному провадженні;

Обов`язки покладаються на ОСОБА_5 до 4 липня 2025 року.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Відповідно до вимог ч.3 ст.202 КПК України обвинуваченого ОСОБА_5 негайно доставити до місця проживання АДРЕСА_1 та звільнити з-під варти.

Згідно ч.4 ст.181 КПК України орган Національної поліції зобов`язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це суд.

У задоволенні клопотання прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відмовити.

Обрати обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 4 липня 2025 року.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати за першою вимогою суду;

- не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_2 , у період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. ранку наступного дня, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, за наявності;

- не спілкуватися зі свідками та обвинуваченими в даному кримінальному провадженні.

Обов`язки покладаються на обвинувачену ОСОБА_4 до 4 липня 2025 року.

ОСОБА_4 негайно звільнити з - під варти.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченої, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду ОСОБА_1