Справа № 755/3476/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" травня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000333 від 30.01.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зугдіді Грузія, громадянина України, з вищою освітою, який не працює, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2009 та 2014 років народження, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

30 січня 2025 року, приблизно о 15 год 20 хв., тобто під час дії в Україні воєнного стану, ОСОБА_4 проходив по вул. Сулеймана Стальського, 22/10, в м. Києві, де помітив на передньому пасажирському сидінні автомобіля «Renault Kangoo», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , жіночу сумку, що належить ОСОБА_6 , яка здійснювала торгівлю овочами з вказаного автомобіля.

В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, та він обрав об`єктом свого злочинного посягання вказану сумку, що знаходилась в салоні даного автомобіля.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в період дії воєнного стану, скориставшись що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 підійшов до автомобіля «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відкрив незамкнені передні праві двері автомобіля та шляхом вільного доступу таємно викрав з переднього пасажирського сидіння жіночу сумку потерпілої ОСОБА_6 з її особистими речами, загальною вартістю згідно висновку експерта 499 гривень, та грошовими коштами в сумі 3800 гривень, які також знаходились в сумці.

Після вчинення злочину ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, в результаті чого своїми умисними злочинними діями завдав матеріального збитку потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 4299 гривень та в подальшому під час переслідування працівниками поліції затриманий із викраденим майном.

У судові засідання потерпіла ОСОБА_6 не з`явилась, надіслала до суду клопотання, у якому просить проводити судові засідання без її участі. Зазначає, що викрадене майно їй повернуто в повному обсязі, вирішення питання щодо міри покарання залишила на розсуд суду.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення. Пояснив, що 30 січня 2025 року він йшов за ліками, проходив вулицею С. Стальського, помітив на передньому пасажирському сидінні автомобіля жіночу сумку, відкрив незамкнені двері автомобіля та взяв її, а згодом його зупинила поліція, і він віддав сумку. Пояснив, що вчинив крадіжку, через нестачу коштів на ліки, однак дуже шкодує, розкаюється у вчиненому, обіцяє, що більше не вчинятиме кримінальні правопорушення.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 щодо часу, місця, способу, виду і розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК У країни, не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання у м. Київ, раніше не судимий, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що вказаний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, думку державного обвинувача, особу обвинуваченого та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі.

Водночас, зважаючи на те, що обвинувачений має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2009 та 2014 років народження, є особою з інвалідністю другої групи, суд приходить до висновку про те, що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України - звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 2 роки, які є достатніми для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

При цьому суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Окрім того, у строк відбуття покарання, суд враховує 1 (один) день попереднього затримання ОСОБА_4 .

Відповідно до протоколу затримання особи від 30.01.2025 ОСОБА_4 затримано на підставі ч. 4 ст. 208 КПК.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31.01.2025 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби та звільнено з-під варти у залі суду.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 , звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 2 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши у строк відбування покарання 1 (один) день попереднього затримання, а саме 30.01.2025.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/111-25/7946-ТВ від 10.02.2025 у розмірі 3 183 грн 60 коп; трасологічної експертизи № СЕ-19/111-25/7942-Д від 07.02.2025 у розмірі 2 387 грн 70 коп, а загалом у розмірі - 5 571 грн 30 коп.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, та надіслати потерпілій.

Суддя: ОСОБА_7