Справа № 588/727/24
провадження № 1-кп/588/91/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 року м.Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

особа, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000086 від 26.03.2024 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тростянець Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Тростянецького районного суду Сумської області перебуває клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 .

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 07.04.2025 скасовано ухвалу Тростянецького районного суду Сумської області від 25.12.2024 та направлено на новий судовий розгляд до Тростянецького районного суду Сумської області кримінальне провадження за № 0000086 від 26.03.2024 відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

Як зазначено в ухвалі апеляційного суду, оскільки діяння ОСОБА_4 за фактом крадіжки майна у ОСОБА_6 вартістю 2425 грн. вчинене з проникненням у сховище, то його дії підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК України, що судом першої інстанції залишено поза увагою.

Апеляційний суд вказав, що суд першої інстанції мав вирішити питання щодо кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 162 КК України.

Отже, вирішуючи клопотання про застосування заходів медичного характеру, суд розглядає також питання можливості зміни правової кваліфікації діяння.

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру мотивовано тим, що ОСОБА_4 20.01.2024 о 15 год. 00 хв. прийшов у гості до свого знайомого ОСОБА_6 , що мешкає по АДРЕСА_2 з метою надання допомоги йому по господарству.

ОСОБА_4 , знаходячись на території вказаного господарства, виявивши відсутність власника ОСОБА_6 , знаючи розташування приміщень та предметів у них, вирішив скористатись нагодою та вчинити крадіжку майна, на що у нього виник раптовий умисел. Усвідомлюючи протиправність своїх дій, в умовах військового стану, маючи корисливий умисел, спрямований на вчинення кримінального правопорушення, та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, у вигляді завдання майнової шкоди потерпілому, ОСОБА_4 проник до приміщення гаража, де із підлоги таємно викрав бензопилу марки «Урал», яку виніс із собою за територію двору, та, маючи можливість розпорядитись предметом протиправних дій, пішов до місця свого мешкання по АДРЕСА_1 , де і зберігав викрадене майно та використовував його за власними потребами.

Згідно з висновком судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/119-24/4953-ТВ від 02.04.2024 вартість викраденого майна становить 2425 грн., тим самим ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вказану суму.

Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 316 від 22.04.2024 встановлено що ОСОБА_4 на момент скоєння правопорушення виявляв ознаки легкої розумової відсталості (виражена дебільність), не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На час експертизи ОСОБА_4 виявляє ознаки легкої розумової відсталості (вираженої дебільності), та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_4 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Таким чином в ході досудового розслідування за матеріалами кримінального провадження установлено, що ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене частиною 4 статті 185 КК України у стані неосудності.

У судовому засіданні захисник особи щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з декриміналізацією крадіжок в яких сума викраденого майна не перевищує 3028 грн.

ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника, просив закрити кримінальне провадження.

Прокурор також підтримав клопотання про закриття провадження.

Потерпілий ОСОБА_6 брав участь у підготовчому судовому засіданні. Під час судового розгляду судове засідання 23.07.2025 почалось не вчасно через значне запізнення особи, відносно якої розглядалось клопотання про застосування заходів медичного характеру. Потерпілий не дочекався початку судового засідання, але в залі суду власноруч написав заяву в якій просив закрити кримінальне провадження №0000086 від 26.03.2024 у зв`язку з декриміналізацією. Зазначив, що на притягненні ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 162 КК України не наполягає, оскільки це проступок приватного обвинувачення, відповідно до ст. 477 КПК України. Судовий розгляд просив провести без нього.

Аналогічну заяву про відсутність претензій до ОСОБА_4 потерпілий подав 21.04.2025 (а.с. 149).

Отже, потерпілому було відомо про його право наполягати на розгляді клопотання за частиною 1 статтею 162 КК України. Він чітко та однозначно висловив свою позицію щодо небажання підтримувати обвинувачення за ч.1 ст. 162 КК за незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи.

Відповідно до пункту 7 ППВСУ № 10 від 06.11.2009 «Про практику у справах про злочини проти власності» передбачено, що якщо незаконне проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища поєднане зі вчиненням крадіжки, кримінальну відповідальність, за яку з огляду на вартість викраденого законом непередбачено, вчинене належить кваліфікувати за статтею 162 КК України.

Враховуючи Постанову Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (справа №278/1566/21) та положення частини 3 статті 337 КПК України встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Заслухавши клопотання захисника про закриття кримінального провадження та думку учасників процесу, дослідивши докази передані прокурором 25.12.24, які були долучені до матеріалів справи, суд дійшов висновку, що клопотання про закриття кримінального провадження обґрунтоване та підлягає задоволенню виходячи з таких мотивів.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом частини 1 статті 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, станом на 2024 рік в розмірі до 3028 грн) є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за статтею 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Тобто, з 09.08.2024 змінився «розмір крадіжки», який визначає кримінальну відповідальність за такі дії. Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Як зазначалось вище, згідно з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні 20.01.2024 суспільно-небезпечного діяння - крадіжки в умовах воєнного стану на суму 2425 грн.

Оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України.

Суд також не вважає за можливе кваліфікувати дії ОСОБА_4 за ч.1 ст. 162 КК, як незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи за умови, коли власник цього володіння висловив однозначне заперечення проти продовження кримінального провадження за цим складом кримінального проступку.

Відповідно до статті 477 КК України кримінальний проступок передбачений частиною першою статті 162 КК України (порушення недоторканності житла без обтяжуючих обставин) віднесено до кримінального провадження, яке може здійснюватися лише у формі приватного обвинувачення. Це означає, що воно може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення. Кваліфікація діяння за частиною першою статті 162 КК України за умов, коли потерпілий заперечує проти цього, суперечить меті кримінального провадження.

Витрати пов`язані із залученням експертів для проведення судової товарознавчої експертизи підлягають віднесенню на рахунок держави.

Долю речових доказів вирішити відповідно до статті 100 КПК України, зокрема бензопилу «Урал», яку було передано на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , необхідно вважати повернутою власнику.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. 284, 314, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000086 від 26.03.2024, за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, закрити на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасована відповідальність за діяння, вчинене підозрюваним.

Речовий доказ бензопилу «Урал», яку було передано на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , вважати повернутою власнику.

Судові витрати в розмірі вартості судової товарознавчої експертизи віднести на рахунок держави.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1