Справа №295/7325/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні №0000008 прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся із указаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому послався на те, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000008 від 07.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється прокурорами Житомирської обласної прокуратури.

За змістом клопотання, вироком Дніпровського апеляційного суду від 27.04.2022 жителя міста Дніпра ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі. В жовтні 2024 року останній прибув до ДУ «Бердичівський ВЦ № 108» за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Низгірецька, 2, для відбування покарання. Керівництво вказаної установи на той час здійснювалось ОСОБА_8 .

На початку січня 2025 року начальник ДУ «Бердичівський ВЦ № 108» ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб з начальником Державної установи «Райківська виправна колонія № 73» ОСОБА_8 , який раніше обіймав посаду начальника ДУ «Бердичівський ВЦ № 108», перебуваючи у приміщенні службового кабінету, висловили вимогу засудженому ОСОБА_7 щодо передачі їм неправомірної вигоди у вигляді 16 000 грн. за сприяння у наданні дозволу на невідкладний короткочасний виїзд за межі виправного центру у зв`язку з пологами дружини, а також щомісячного платежу в сумі 12 000 грн. за сприяння в отриманні ОСОБА_7 необмеженої кількості короткострокових виїздів за межі виправного центру та умовно-достроковому звільненні від покарання.

ОСОБА_4 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, реалізуючи спільний з ОСОБА_8 злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди, поєднаний з вимаганням, 21.02.2025 близько 12 год. умисно в приміщенні службового кабінету ДУ «Бердичівський ВЦ № 108» за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Низгірецька, 2, одержав від засудженого ОСОБА_7 неправомірну вигоди у вигляді 16 000 грн. за сприяння у наданні дозволу на невідкладний короткочасний виїзд за межі виправного центру у зв`язку з пологами дружини.

ОСОБА_8 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, реалізуючи спільний з ОСОБА_4 злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди, поєднаний з вимаганням, 22.02.2025 близько 18 год. прибув на автомобілі марки «Suzuki SX-4», д.н.з НОМЕР_1 , до приміщення ДУ «Бердичівський ВЦ № 108» за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Низгірецька, 2. У ході зустрічі із засудженим ОСОБА_7 в салоні вказаного автомобіля ОСОБА_8 одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді 12 000 грн. за сприяння в отриманні останнім необмеженої кількості короткострокових виїздів за межі виправного центру та подальшому умовно-достроковому звільненні від покарання.

У подальшому, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_4 , будучи службовими особами, які займають відповідальне становище, реалізуючи злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди, поєднаний з вимаганням, 31.03.2025 близько 09 год. умисно в приміщенні службового кабінету ДУ «Бердичівський ВЦ № 108» за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Низгірецька, 2 одержали від засудженого ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді 12 000 грн. за сприяння в отриманні останнім необмеженої кількості короткострокових виїздів за межі виправного центру та умовно-достроковому звільненні від покарання.

Також, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_4 , будучи службовими особами, які займають відповідальне становище, діючи відповідно до раніше обумовленого плану, направленого на одержання неправомірної вигоди, поєднаного з вимаганням, 29.04.2025 близько 18 год. умисно в приміщенні службового кабінету ДУ «Бердичівський ВЦ № 108» за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Низгірецька, 2 одержали від засудженого ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді 12 000 грн. за сприяння в отриманні останнім необмеженої кількості короткострокових виїздів за межі виправного центру та умовно-достроковому звільненні від покарання.

ОСОБА_8 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, реалізуючи спільний з ОСОБА_4 злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди, поєднаний з вимаганням, 29.05.2025 близько 23 год. прибув на автомобілі марки «Suzuki SX-4», д.н.з НОМЕР_1 , до приміщення ДУ «Бердичівський ВЦ № 108» за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Низгірецька, 2. У ході зустрічі із засудженим ОСОБА_7 в салоні вказаного автомобіля ОСОБА_8 одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді 12 000 грн. за сприяння в отриманні останнім необмеженої кількості короткострокових виїздів за межі виправного центру та подальшому умовно-достроковому звільненні від покарання.

30.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

За словами слідчого, викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення в порядку, визначеному КПК України, доказами: заявою ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення; протоколами огляду та вручення грошових коштів; протоколами допиту ОСОБА_7 ; протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій: аудіо, відеоконтроль особи», під час яких зафіксовано зустрічі ОСОБА_8 та ОСОБА_4 з ОСОБА_7 , у ході яких зафіксовані факти створення умов для одержання неправомірної вигоди; протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій: контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, під час яких зафіксовано факт одержання ОСОБА_8 та ОСОБА_4 неправомірної вигоди; протоколами обшуків; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

З метою запобігання спробам ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та/або вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення та вагомість здобутих слідством доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, а також недостатність обрання більш м`яких запобіжних заходів для запобігання указаним вище ризикам, слідчий за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів із визначенням застави у вигляді 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що фактично був затриманий 30.05.2025 року о 07 год. 10 хв., обшук в його квартирі проходив з грубим порушенням процесуального закону, йде фальшування доказів. При обранні запобіжного заходу просив врахувати наведені ним під час пояснень обставини , хоче бути вдома з дружиною та дитиною, допомагати батькам.

Захисник ОСОБА_5 додав, що підозра необґрунтована, стаття 368 КК України немає такої кваліфікаційної ознаки як вимагання неправомірної вигоди, немає жодних доказів передачі неправомірної вигоди за протоколами НСРД та були відсутні підстави затримувати підзахисного по ст. 208 КПК України. На переконання захисника, відсутні ризики вчинення інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування, а також інші ризики. Просив відмовити у задоволенні клопотання та обрати особисте зобов`язання або домашній арешт.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування й суду та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до положення пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке за класифікацією КК України відноситься до тяжкого злочину, та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

На думку суду, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що на даний час існують наведені у пунктах 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які є підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Надаючи оцінку можливості вчинення підозрюваним дій, передбаченим пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova) § 58). Щодо наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду слідчий суддя зважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, тобто існує ймовірність притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при визначенні ризику переховування. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі робить цей ризик достатньо високим.

Також не застосування до підозрюваного запобіжного заходу, з огляду на початкову стадію досудового розслідування та займану підозрюваним посаду, утворює ризики можливого знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, проте наразі не виявлені та не досліджені слідством.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , не в останню чергу підтверджується показаннями свідків. Із урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від свідків у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту таких осіб в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що у результаті обізнаності підозрюваного про свідків, котрі давали свідчення у кримінальному провадженні, ОСОБА_4 , не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами та іншим підозрюваним (у разі, наприклад, незастосування запобіжного заходу до останнього), може здійснювати на них вплив із метою спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм можуть бути відомі щодо кримінального правопорушення для уникнення кримінальної відповідальності. Ризик здійснення тиску на свідків може бути визнано належною підставою на початкових стадіях провадження («Яжинський проти Польщі» (Jarzynski v. Poland) § 43).

Про можливість перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування можуть свідчити дії у вигляді того ж умовляння свідків та іншого підозрюваного, схилення їх до дачі неправдивих показань, спроб знищення, фальсифікації речових доказів і документів, що не встановлені слідством, впливу на спеціалістів та експертів, зважаючи на певний авторитет та зв`язки підозрюваного у правоохоронних органах тощо.

Аналіз змісту клопотання та доданих до нього матеріалів, насамперед повідомлення про підозру, вказує на певну системність та періодичність в діях підозрюваних, направлених на одержання неправомірної вигоди, що може бути індикатором ризику можливого продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 або вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

З приводу твердження захисника про відсутність у статті 368 КК України такої кваліфікаційної ознаки як вимагання неправомірної вигоди та відсутність доказів передачі його підзахисному неправомірної вигоди за протоколами НСРД слідчий суддя вважає за доцільне зазначити, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується безпосередньо слідчим суддею на стадії досудового розслідування.

Отже, враховуючи вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також враховуючи його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання та репутацію підозрюваного, ризик повторення протиправної поведінки, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість на даний час застосувати до підозрюваного інший (альтернативний) запобіжний захід ніж тримання під вартою, оскільки зміна запобіжного заходу на більш м`який не зможе забезпечити запобігання ризикам, наведеним у клопотанні та визначеним КПК України.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки слідчим суддею в ході розгляду клопотання не встановлено передбачених частиною четвертою статті 183 КПК України випадків існування дискреції в питанні визначення розміру застави у кримінальному провадженні, слідчий суддя, зважаючи на обставини інкримінуємого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, сімейний та майновий стан підозрюваного, дійшов висновку про необхідність визначення застави у розмірі п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним передбачених КПК України обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором. При цьому, слідчий суддя погоджується із висловленим в ходу розгляду клопотання зауваженням захисника про недоречність покладання на ОСОБА_4 обов`язку не відвідувати ДУ «Бердичівський ВЦ № 108», начальником якого є підозрюваний, оскільки необхідність покладання такого обов`язку може бути підтверджена або спростована під час розгляду клопотання про відсторонення від посади.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту його фактичного затримання, що передбачено ч. 2 ст. 197 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту фактичного затримання із 07 год. 10 хв. 30 травня 2025 року.

Відповідно до ч. 5 ст., ч.3 ст.183 КПК України, з урахування наведених в ухвалі обставин, що характеризують підозрюваного ОСОБА_4 , визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 151 400 грн., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самою підозрюваною особою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Богунського районного суду м. Житомира (для зарахування коштів, внесених у вигляді застави), у разі внесення якої звільнити ОСОБА_4 з-під варти.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Підозрювана особа або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

Строк дії ухвали встановити до 28 липня 2025 року.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не відлучатися за межі м. Бердичева без дозволу слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження;

- прибувати за кожним викликом до слідчого/прокурора, уповноважених здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000008;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи (служби);

- утриматися від спілкування у будь-якій формі з підозрюваним ОСОБА_8 та свідками у кримінальному провадженні щодо обставин вчинення інкримінуємого кримінального правопорушення, за винятком участі підозрюваного у проведенні відповідних слідчих (процесуальних дій);

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави, але не більше закінчення строку досудового розслідування.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя