Справа № 203/1460/23
Провадження № 1-в/0203/132/2025
У Х В А Л А

04.09.2025 року Центральний районний суд міста Дніпра

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

представника органу пробації - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро подання Центрального районного сектора філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від призначеного покарання у зв`язку з закінченням у строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02,04.2024, призначене вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.03.2023 за ч.1 ст.126 Кримінального кодексу України покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень, замінено на покарання у виді громадських робіт строком 50 (п`ятдесят) годин, котрий фактично проживає: АДРЕСА_1 , проходить службу в Збройних Силах України в/ч НОМЕР_1

встановив:

19.04.2024 до Центрального районного сектора філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області (далі - Центральний районний сектор) надійшла та була прийнята до виконання ухвала Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.04.2024 відносно ОСОБА_5 , якою призначене вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.03.2023 за ч.1 ст.126 Кримінального кодексу України покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень, замінено на покарання у виді громадських робіт строком 50 (п`ятдесят) годин.

В цей же день засудженому було направлено виклик за місцем мешкання, за яким останній не з`явився, причини неявки не повідомив.

Для встановлення причин неявки ОСОБА_5 було здійснено телефонний дзвінок на особистий номер засудженого. В ході телефонної бесіди ОСОБА_5 повідомив, що 22.04.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний за мобілізацією до Збройних Сил України.

29.04.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 був скерований запит відносно ОСОБА_5 та 08.05.2024 отримано повідомлення, в якому зазначено, що ОСОБА_5 , був призваний на військову службу за мобілізацією 20.04.2024 та направлений до військової частини НОМЕР_2 .

Протягом 2024 року до військової частини НОМЕР_2 скеровувались запити. Крім того, із засудженим раз на квартал підтримувався зв`язок, де засуджений повідомляв, що продовжує захищати Батьківщину та 22.07.2024 ОСОБА_5 повідомив, що проходить службу в військовій частині НОМЕР_3 .

05.08.2024 з військової частини НОМЕР_2 відносно ОСОБА_5 надійшло повідомлення та витяг з наказу (по стройовій частині) № 165 від 04.06.2024 в якому зазначено, що солдат ОСОБА_5 направлений для подальшого проходження військової служби до в/ч НОМЕР_3 .

Протягом 2024 -2025 роках працівниками Центрального районного сектора скеровувались запити до військової частини НОМЕР_3 .

05.05.2025 з військової частини НОМЕР_3 надійшло повідомлення та витяг з наказу (по стройовій частині) № 139 від 06.04.2025 в яких зазначено, що військовослужбовець ОСОБА_5 виключений із списків військової частини НОМЕР_3 та вибув для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років, у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Представник філії ДУ «Центр пробації» в судовому засіданні просила подання задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення подання.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився.

Згідно ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КК України у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано впродовж двох років.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. п. 1-3 ч. 1 цієї статті, поновлюються. Згідно з ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Стаття 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 р.) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання. Наявність лише факту невиконання засудженою громадських робіт сам по собі не свідчать про ухилення від відбування цього покарання.

Відповідно ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особу буде визнано винною в ухиленні від відбування покарання. В матеріалах відсутні відомості, які б доводили належним чином про ухилення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, зокрема про притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України або про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності. Отже немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався. Оскільки на даний час відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст. 152 Кримінально-виконавчого кодексу України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину.

ОСОБА_5 засуджений до покарання у виді штрафу в розмірі 850,00 гривень, яке замінено на покарання у виді громадських робіт строком 50 (п`ятдесят) годин, що є покаранням менш суворим, ніж обмеження волі, та з дня набрання чинності обвинувальним вироком минуло більше двох років.

Таким чином, враховуючи, що строк виконання вироку сплив, до суду не надано відповідних судових рішень про направлення засудженого для відбування призначеного покарання або про його судимість, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення подання та звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного вказаним вироком суду.

Керуючись ч. 1 ст. 80 КК України, ст. 152 КВК України, п. 9 ч. 1 ст. 537, п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Подання Центрального районного сектора філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від призначеного покарання у зв`язку з закінченням у строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 задовольнити.

ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.03.2023, за ч.1 ст.126 КК України - звільнити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1