Справа № 697/1577/22
Провадження № 1-кп/697/27/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2025 м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

потерпілої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Канева кримінальне провадження за № 1 2022 25 0000000 235 від 31.08.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, відноситься до категорії осіб які мають ІІІ групу інвалідності, раніше не судимого,

- за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_4 , 31.08.2022 близько 05 год. 30 хв. керуючи вантажним автомобілем «МАК ТСЕ 8.180», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаюсь по автодорозі сполученням Канів-Черкаси зі сторони с. Гамарня в напрямку с. Яблунів Черкаського району Черкаської області, перебуваючи на 5 км + 150 м вказаної автодороги, в порушення вимог пунктів 2.3 б), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зі змінами та доповненнями, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, не обрав безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки, перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на смугу руху зустрічних транспортних засобів та допустив зіткнення з автобусом «ПАЗ 4234- 04», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався в зустрічному напрямку руху.

У наслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.

Позиція обвинуваченого та потерпілого

Обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, підтвердивши та пояснивши про обставини, викладені в обвинувальному акті. У судовому засіданні щиро розкаявся, просив суд суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила, що вона є дочкою загиблого ОСОБА_10 .. Обставин ДТП не знає. Зазначила, що обвинувачений за час слідства та під час судового розгляду навіть не вибачився перед нею та жодним чином не намагався підтримаити родину загиблого ні морально ні матеріально, не висловив слів співчуття. Тому з огляду на дані обставини просить призначити обвинуваченому ОСОБА_4 реальну міру покарання.

Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також вважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, визнав у повному обсязі, у скоєному щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам вчинення кримінального правопорушення, встановленим як досудовим розслідуванням, так і судовим розглядом.

Показання ОСОБА_4 не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце, спосіб і інші обставини скоєння правопорушення обвинуваченим, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив правопорушення, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежившись допитом обвинувачуваного та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, суд з`ясував, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Мотиви призначення покарання

Сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 порушив правила безпеки дорожнього руху, під час керування транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_9 та його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Заслухавши пояснення всіх учасників судового провадження, показання обвинуваченого та з`ясувавши думку потерпілої щодо призначення міри покарання, дослідивши характеризуючі дані обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину є встановленою і доведеною, а в його діях вбачаються невідповідність вимогам п.п. 2.3 б), 10.1, 12.1 «Правил дорожнього руху» України. Тому дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є необережним тяжким злочином, його наслідки (загибель потерпілого), особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, має трьох неповнолітніх дітей, військовослужбовець, відноситься до ІІІ категорії осіб з інвалідністю, офіційно не працюючий.

Згідно досудової доповіді та висновку Подільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області від 18.11.2022, вбачається, що ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності. Дане правопорушення вчинено у віці 28 років. В установах виконання покаране не перебував. Злочин вчинено з необережності. Відповідно до наявної інформації, ОСОБА_4 протягом 2022 року притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та ч. 5 ст. 122 КУпАП. Обставин, які пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України не встановлено. Обставин, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України не встановлені. Немає підстав вважати, що ОСОБА_4 може вчиняти насильницькі дії в сім`ї, оточенні та на роботі. ОСОБА_4 за характером спокійний, агресію до оточуючих не проявляє, психічних розладів не має, згідно повідомлення КП «Обласної консультативної психоневрологічної поліклініки зі стаціонаром №1» на обліку у лікаря психіатра не перебуває, відповідно до повідомлення КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей» ОСОБА_4 не перебуває. При опитуванні обвинувачений зазначив, що з родичів має матір, батька, цивільну дружину, сина та доньку, з якими склалися гарні сімейні стосунки. ОСОБА_4 не усвідомлює серйозності наслідків своїх протиправних дій, щиро кається за вчинене правопорушення, однак свою вину не визнає. ОСОБА_4 стверджує, що готовий змінити свій спосіб життя, планує в майбутньому офіційно працевлаштуватися. Враховуючи соціально-психологічну характеристику та виявлені під час складання досудової доповіді криміногенні потреби обвинуваченого, можна вважати, що факторами, які підвищують ризик вчинення кримінального правопорушення можуть бути його особистісні характеристики, а саме ставлення до правопорушення. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінює як середній. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Висновок про можливість виправлення без обмеження або позбавлення волі на певний строк можливе виправлення без ізоляції від суспільства (а.с.122-128, т.1)

Відповідно до абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Суд також приймає до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини в скоєнні кримінального правопорушення.

При призначенні покарання суд враховує і позицію потерпілої сторони, яка просила призначити обвинуваченому реальну міру покарання без встановлення іспитового строку.

Дана позиція також викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Статтею 66 КК України визначено обставини, які пом`якшують покарання. Однак наведений у цій статті перелік не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, й інші обставини, не зазначені у цій статті. Ними, зокрема, можуть бути: вчинення злочину вперше; визнання вини особою, що вчинила злочин; молодий вік цієї особи; позитивна характеристика за місцем праці, навчання чи проживання; стан її здоров`я; наявність малолітніх дітей чи інших осіб на її утриманні та інше.

Вказана позиція висловлена у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 липня 2019 року у справі №156/98/18.

Враховуючи наведене, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає: щире каяття, що підтверджується визнанням ним своєї вини у вчиненому в ході судового розгляду.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі (вчиненні необережного, але тяжкого злочину внаслідок якого настала загибель потерпілого), особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що його виправлення можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства, тобто обвинуваченому необхідно призначити покарання в вигляді позбавлення волі на певний строк, яке необхідно відбувати реально. Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_4 суд не вбачає, тому суд не погоджується з висновком органу пробації щодо можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України. Разом з тим, враховуючи визнання обвинуваченим своєї винуватості, те, що обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання в вигляді позбавлення волі на рівні нижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст. 286 КК України з призначенням йому додаткового покарання в виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд вважає, що таке покарання не є таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_4 було затримано 31.08.2022. Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_11 клопотання старшого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Черкаській області щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено частково та застосовано відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд вважає за необхідне на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення на один день позбавлення волі.

Цивільний позов по кримінальному провадженню відсутній.

Питання про речові докази підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_11 від 07.09.2022 (справа №711/4281/22, пров. № 1-кс/711/1348/22, справа №711/4283/22, пров. № 1-кс/711/1349/22) на речові докази необхідно скасувати.

З цих підстав, керуючись статтями 100, 349, 368, 370-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Після набрання вироком законної сили з метою виконання вироку, взяти обвинуваченого ОСОБА_4 під варту з подальшим етапуванням до установи виконання покарань для відбування покарання.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 .

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення а саме: з 31.08.2022 по 02.09.2022 з розрахунку один день попереднього ув`язнення на один день позбавлення волі.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 9061, 44 грн. (дев`ять тисяч шістдесят одна грн. 44 коп.).

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_11 від 07.09.2022 у справі №711/4281/22, пров. № 1-кс/711/1348/22 та арешт, накладений ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_11 від 07.09.2022 у справі №711/4283/22, пров. № 1-кс/711/1349/22 скасувати.

Речові докази:

-автобус ПАЗ реєстраційний номер СА8953 СА, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії CХК належить ПрАТ «Миронівська Птахофабрика» - залишити власнику;

-вантажний автомобіль MAN TGL 8.180, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_12 залишити власнику.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Черкаського апеляційного суду через Канівський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1