Справа № 243/7601/25
Провадження № 1-кп/243/1064/2025
УХВАЛА

про призначення до судового розгляду

02 вересня 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі колегії суддів:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника, адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000484 від 17.03.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Слов`янськ Донецької області, громадянки України, яка має професійно-технічну освіту, є удовою, пенсіонерка, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не є особою з інвалідністю, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слов`янським міськрайонним судом Донецької області розглядається кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000484 від 17.03.2025, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

1. затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу;

2. закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу

3. повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4. направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5. призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

6. доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

В судовому засіданні прокурор просив призначити кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 до судового розгляду, посилаючись на те, що підсудність кримінального провадження визначена правильно, підстав для повернення обвинувального акту або закриття кримінального провадження, на думку прокурора, немає. При цьому, прокурором також заявлено клопотання про розгляд обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, у закритому судовому засіданні. В обґрунтування наведеного прокурор пояснив, що у разі проведення судового розгляду кримінального провадження у відкритому судовому засіданні, може бути розголошена інформація про діяльність Збройних Сил України та їх місцезнаходження, що, зі свого боку, може нанести шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, підірвати стан боєготовності військових формувань України, чи нанести загрозу життю та здоров`ю військовослужбовців. Тож, прокурор просив, згідно ст. 27 КПК України, прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження.

Крім того, до суду від прокурора також надійшло клопотання про продовження застосування строку тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 . В обґрунтування заявленого клопотання прокурор посилається на те, що 11.06.2025 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208, ст. 615 КПК України та того ж дня їй вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами оглядів; протоколами про проведення негласних слідчих (розшукової) дії, а саме зняття інформації з електронних інформаційних систем за результатами якої підтверджено факт передачі ОСОБА_6 місць дислокації ЗСУ на території Краматорського району; протоколом обшуку від 11.06.2025; протоколом затримання особи від 11.06.2025, складеним відповідно до вимог ст. 615 КПК України; протоколом допиту підозрюваного від 11.06.2025; матеріалами, зібраними оперативним підрозділом, які, згідно ст. 99 КПК України, є документами.

13.06.2025 слідчим суддею Соборного районного суду міста Дніпра підозрюваній ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 10 серпня 2025 року, без визначення розміру застави. Ухвалою слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра від 01.08.2024 (справа № 201/9456/25) ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 11.09.2025 включно в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

Строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 спливає, втім ризики, передбачені ст. 177 КПК України дотепер не зникли та продовжують існувати.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» зазначив, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вони маловірогідні і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

На підставі викладеного, при вирішенні питання про наявність підстав для обрання/ продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно враховувати у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому за інкриміноване кримінальне правопорушення, а також наявність ризиків визначених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на сьогоднішній день продовжують існувати та не зменшилися.

Так, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , згідно із ст. 12 КК України обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, тому обвинувачена, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання, яке, відповідно до чинного законодавства, пов`язане із позбавленням волі, може переховуватися від суду шляхом зміни місця свого проживання, у тому числі шляхом виїзду до окупованої території. Слід врахувати те, що обвинувачена має зв`язки з представниками держави-агресора, і з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи, що в Україні не обмежують жінок на перетин кордону під час воєнного стану, може, за допомогою волонтерських організацій, представників загону «Білі Янголи» виїхати за межі України.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується наступними доводами. У разі не продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вона, перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе, може вчинити дії, направлені на приховування та/або дистанційне видалення з мережі інтернет раніше переданої ним інформації про місця розташування ЗС України та інших військових формувань за можливості їх ідентифікації на місцевості.

Крім того, ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на експерта у цьому кримінальному провадженні. Ризик незаконного впливу на експертів є актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання за необхідності показань від осіб, які є експертами, у кримінальному провадженні, а саме усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. ст. 23, 356 КПК України.

Частинами 1, 2 ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд не може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, фактично матиме можливість спілкуватись з фігурантами у цьому кримінальному провадженні, що в свою чергу унеможливить здійснення належного контролю за її поведінкою, також обвинувачена фактично весь свій час матиме можливість безконтрольно спілкуватися, в тому числі за допомогою телефонних засобів зв`язку з представником іноземної держави, що об`єктивно може зашкодити встановлення істини у цій справі, оскільки останній причетний до його вчинення.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_6 , обґрунтовується тим, що обвинувачена, залишаючись на волі за місцем свого проживання у Слов`янську Донецької області, а саме у тій частині області, де на теперішній час розміщуються підрозділи Збройних Сил України та інші утворені відповідно до законів України військові формування, у разі не продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дозволить їй продовжити вчиняти протиправну діяльність, з огляду на систематичний характер неправомірних дій обвинуваченої.

Обставинами, які дають підстави зробити висновки про наявність вищевказаних ризиків, є наступне.

Кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_6 має найвищий ступінь суспільної небезпеки, так як вчинений проти основ національної безпеки України. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На сьогоднішній день наша країна переживає один з найскладніших періодів в історії, коли питання незалежності та суверенітету перебуває на вустах у кожного свідомого громадянина та патріота, коли військовослужбовці приймають участь в стримані збройного агресії збройних сил російської федерації, захищають незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України від збройної агресії ворога, тому вчинення дій, які інкримінуються ОСОБА_6 , викликають підвищений суспільний інтерес та реальний суспільний резонанс.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тим більше в умовах правового режиму воєнного стану.

Згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109114-2, 258 258-6, 260, 261, 437442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, застосовується запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбаченого статтями 109-114 - 2, 258-258 - 6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 необхідно продовжити.

На підставі викладеного вище прокурор просить задовольнити клопотання та постановити ухвалу, якою продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Заявлене клопотання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в судовому засіданні прокурор також підтримав, просив його задовольнити.

Захисник обвинуваченої, адвокат ОСОБА_8 , в судовому засіданні вважав можливим призначити кримінальне провадження до судового розгляду, проте, заперечував проти розгляду кримінального провадження у закритому судовому засіданні та заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала думку свого захисника щодо зазначених питань, просила обрати їй запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Судова колегія, вислухавши думку учасників процесу, дійшла наступних висновків.

Пункт 4 частини 2 статті 27 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини у разі, в тому числі, якщо здійснення провадження у відкритому судовому засіданні може призвести до розголошення таємниці, що охороняється законом.

Окрім цього, ч. 4 ст. 27 КПК України визначає, що кримінальне провадження у закритому судовому засіданні суд здійснює з додержанням правил судочинства, передбачених цим Кодексом. На судовому розгляді в закритому судовому засіданні можуть бути присутні лише сторони та інші учасники кримінального провадження.

Прокурор в своєму клопотанні обґрунтовує необхідність розглядати кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 в закритому судовому засіданні, оскільки можуть бути розголошені відомості, які становлять військову таємницю, зокрема, інформація стосовно діяльності Збройних Сил України, відомості щодо військовослужбовців, їх місцезнаходження. У випадку розголошення таких відомостей, це дійсно може становити загрозу суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, підірвати стан боєготовності військових формувань України, чи нанести загрозу життю та здоров`ю військовослужбовців та може бути використана в проведенні підривної діяльності проти України.

Судова колегія вважає доводи прокурора обґрунтованими, оскільки наразі на території України продовжує діяти воєнний стан, введений на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне проводити судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_6 в закритому судовому засіданні задля недопущення розголошення відомостей, які можуть становити таємницю, що охороняється законом.

Також, з метою підготовки до судового розгляду, судова колегія дійшла наступного.

Кримінальне провадження підсудне Слов`янському міськрайонному суду Донецької області.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України і не підлягає поверненню прокурору.

Підстав для закриття провадження на підставі п. п .4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України немає.

Судом проведено підготовче судове засідання, за результатом якого не було встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України.

Справа буде розглядатися в закритому судовому засіданні.

Судом встановлено перелік осіб, які братимуть участь в судовому засіданні.

Заперечень від учасників судового провадження щодо складу осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, не надійшло.

Клопотань від учасників судового провадження про витребування певних речей чи документів не надійшло.

Таким чином, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 336 КПК України, судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі: 1) неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; 2) необхідності забезпечення безпеки осіб; 3) проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого; 4) необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; 4-1) введення воєнного стану або під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України; 5) наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

Суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

З огляду на наведене, враховуючи, що станом на сьогодні триває широкомасштабна збройна агресія Російської Федерації проти України, внаслідок якої Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в України», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на всій території нашої держави з 24.02.2022 року введено воєнний стан, який систематично продовжується та діє на теперішній час, судова колегія вважає можливим надати учасникам кримінального провадження можливість брати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференцзв`язку, згідно ст. 336 КПК України, використовуючи власні технічні засоби та кваліфікований електронний підпис згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної систем.

Що стосується заявленого прокурором клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судова колегія вважає наступне.

Частиною третьою статті 315 КПК України встановлено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

13.06.2025 ухвалою слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, до 10 серпня 2025 року, без визначення розміру застави. Ухвалою слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра від 01.08.2024 (справа № 201/9456/25) ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 11.09.2025 включно в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

За правилами ч. 5 ст. 199 КПК України, суд, вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою, зобов`язаний перевірити те, що заявлені стороною обвинувачення ризики не зменшилися.

Так, оцінивши доводи учасників судового провадження, суд вважає реальним та таким, що продовжує існувати, ризик, встановлений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що обвинувачена може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_6 достовірно обізнана про тяжкість покарання, яке може їй загрожувати у разі визнання її винуватою в інкримінованому кримінальному правопорушенні, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, що спрямоване проти основ національної безпеки України, та може спробувати уникнути відповідальності шляхом переховування від суду, при цьому наслідки і ризик втечі для обвинуваченої можуть бути визнані як менш небезпечні, ніж покарання та процедура його відбування. При цьому, враховуючи склад кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченій, існує висока ймовірність наявності зв`язків ОСОБА_6 з представниками збройних формування держави-агресора, та скориставшись такими зв`язками, остання може здійснити спробу переховування від суду як на тимчасово окупованій території України, так і безпосередньо на території держави-агресора. Крім того, скориставшись тим, що кордони України відкриті для жінок, ОСОБА_6 також може виїхати за межі України до країн Європи або інших регіонів, щоб уникнути в подальшому кримінальної відповідальності.

Таким чином, на думку суду, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 матиме достатньо можливостей для переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім зазначеного, прокурор також вважає ймовірним ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на експерта у кримінальному провадженню.

Судова колегія погоджується з доводами прокурора стосовно цього заявленого ризику, оскільки наразі судове провадження перебуває на підготовчій стадії, експерт по кримінальному провадженню судом не допитувався, а отже ризик того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може здійснити спроби впливу на експерта з метою змусити його змінити складені під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження висновки, задля уникнення в подальшому кримінальної відповідальності, є досить реальним.

Як визначено ч. ч. 1, 2 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Тож, враховуючи наведене, оскільки безпосередньо судом в судовому засіданні експерт ще не був допитаний, вірогідність того, що він може змінити складені раніше висновки під тиском зацікавленої особи, є досить реальною, а отже заявлений ризик знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Також, суд погоджується з прокурором щодо заявленого ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, фактично матиме можливість спілкуватись з фігурантами у цьому кримінальному провадженні, що в свою чергу унеможливить здійснення належного контролю за її поведінкою, а також обвинувачена матиме вільний доступ до засобів комунікації, що сприятиме можливому спілкуванню з представниками держави-агресора, в тому числі за допомогою телефонних засобів зв`язку, що об`єктивно може зашкодити встановлення істини у цій справі.

Крім зазначеного, судова колегія вважає досить реальним заявлений прокурором ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - ймовірність того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення або може продовжити аналогічну протиправну діяльність, яка їй інкримінується. При цьому, суд також зважає на те, що введений в Україні воєнний стан продовжує діяти й на теперішній час, точаться активні бойові дії, а сама обвинувачена мешкає в Донецькій області, та протиправна діяльність, яка інкримінована ОСОБА_6 , також здійснювалась на території Донецької області, де наразі продовжує розміщуватися значна чисельність українських військових об`єктів.

Отже, вказані обставини можуть сприяти продовженню протиправної поведінки обвинуваченої.

Стосовно ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який посилається прокурор в своєму клопотанні, зокрема ймовірність того, що обвинувачена, перебуваючи на волі, може вчинити дії, направлені на приховування та/або дистанційне видалення з мережі інтернет раніше переданої нею інформації про місця розташування ЗС України та інших військових формувань за можливості їх ідентифікації на місцевості, судова колегія вказаний ризик вважає не доведеним та не обґрунтованим стороною обвинувачення. В цьому випадку слід зважати на те, що досудове розслідування кримінального провадження вже завершено, складений відносно ОСОБА_6 обвинувальний акт разом з реєстром матеріалів кримінального провадження передані до суду, тож, всі докази по кримінальному провадженню зібрані, досліджені та зафіксовані, а отже, ймовірність заявленого ризику наразі виключена.

Суд також, у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, розглянув й інші заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченої, не пов`язані з триманням під вартою, які передбачені ст. 176 КПК України, однак, з огляду на характер обвинувачення, тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, з огляду на існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважає, що прокурором в судовому засіданні обґрунтовано доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченої не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Таким чином, з огляду на відсутність належних доказів, які б свідчили, що стан здоров`я обвинуваченої ОСОБА_6 виключає можливість її перебування в установі виконання покарань, судова колегія враховує невідворотність та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у випадку визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, та вважає реальними ризики, визначені у п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачена може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, може впливати на свідків у кримінальному провадженні, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується.

Згідно ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-2586, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Враховуючи наведене вище, особу обвинуваченої, з огляду на введений в Україні воєнний стан, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, судова колегія дійшла висновку про недостатність застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним вище ризикам, а отже, вважає, що є підстави для продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, стороною захисту суду не наведено.

На підставі абзацу третього ч. 4 ст. 183 КПК України, згідно з яким під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України, судова колегія, враховуючи наведені вище обставини та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, застосовуючи до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, не вбачає підстав для визначення розміру застави обвинуваченій.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 27, 31, 177-178, 181, 183, 194, 197, 201, 202, 314-316, 334, 336, 371-372, 376, 395 КПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора про розгляд кримінального провадження в закритому судовому засіданні, - задовольнити.

Здійснювати розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, в закритому судовому засіданні.

Призначити по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, судовий розгляд у закритому судовому засіданні у приміщенні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, вул. Незалежності, 2, - на 11 вересня 2025 року о 14 годині 00 хвилин.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Надати учасникам кримінального провадження можливість брати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференцзв`язку, згідно ст. 336 КПК України, використовуючи власні технічні засоби та кваліфікований електронний підпис згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної систем.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» на строк 60 днів, тобто до 31 жовтня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала про продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію цієї ухвали направити прокурору, обвинуваченій, захиснику, - до відома, та до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», - для виконання.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим/ною, що перебуває під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 02.09.2025 о 13-55 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3