Провадження № 1-кп/369/1880/25
В И Р О К

іменем України

09.07.25 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Галич кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань N0000304 від 09.05.2025р. року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, не одруженого, студента 4-го курсу Державного університету інформаційно-комунікаційних технологій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України, за наступних обставин.

21.05.2024 суддею Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_5 було розглянуто матеріали про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції міста Києва про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та винесено постанову, яка набрала законної сили 01.06.2024 року у справі №754/5535/24, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Всупереч постанові суду від 21.05.2024, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, та відповідно до чинного законодавства будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП у виді штрафу 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, який він продовжує сплачувати, тобто достовірно знаючи про наявність вище вказаної постанови суду про позбавлення права керування транспортними засобами, та будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, умисно не виконував постанову суду від 21.05.2024р., що набрала законної сили.

Так, 09.05.2025 близько 10 год. 40 хв. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 керував автомобілем марки «КІО» моделі «RIO» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , рухаючись поблизу буд. 98 по вул. Якуніна в с. Кременище, Обухівського району, Київської області, де згідно ч. 7 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» був зупинений нарядом «БРАС-191» у складі поліцейського офіцера громади Обухівського районного управління поліції головного управління Національної поліції в Київській області капітаном поліції ОСОБА_6 спільно з нарядом «БРАС-193» у складі поліцейського офіцера громади Обухівського районного управління поліції головного управління Національної поліції в Київській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 . В ході подальшої перевірки було встановлено, що на підставі постанови судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , у справі №754/5535/24 від 21.05.2024 року, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 позбавлений права користування транспортним засобом строком на 1 (один) рік.

Своїми діями ОСОБА_4 скоїв злочин передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, дав показання, які фактично відповідають вищезазначеним обставинам. Пояснив, що дійсно 21.05.2024 постановою Деснянського районного суду м. Києва був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, про що йому було добре відомо. Не дивлячись на це продовжив керувати транспортним засобом не дивлячись на те що притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП. У скоєному щиро розкаявся.

Суд переконався в тому, що обвинувачений вірно розуміє суть обставин справи. В суду не виникло сумнівів в добровільності та істинності його позиції. Після роз`яснення порядку та об`єму права на оскарження фактичних обставин справи, вислухавши думку учасників процесу, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються та визначити об`єм дослідження доказів допитом обвинуваченого та матеріалами справи що стосуються особи обвинуваченого. Інші докази в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України судом не досліджувалися.

Суд прийшов до переконання, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, обставини які пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Положеннями ст. 50 Кримінального кодексу України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

З врахуванням обставин справи, характеру та ступеня суспільної небезпечності скоєного, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який позитивно характеризується, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, являється особою раніше не судимою, також враховуючи повне визнання вини у скоєному, щире розкаяння, обставини скоєного кримінального правопорушення, його відношення до скоєного, суд вважає за можливим призначити покарання обвинуваченому в рамках санкції ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України у виді штрафу.

Суд вважає, що призначене покарання, необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень. Більш суворе покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення, призначаються лиш у випадку, якщо менш суворе покарання буде недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про речові докази, суд керується положеннями ст. 100 КПК України

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, призначити йому покарання виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Речові докази: оптичний носій - диск білого кольору із відеозаписом залишити у матеріалах кримінального провадження

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники процесу мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_8