Справа № 442/1564/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/380/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції з ДУ «Дрогобицька виправна колонія № 40», справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.04.2025 року стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою відмовлено у задоволені клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

встановила:

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.04.2025 відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення його умовно-достроково від відбування покарання.

Не погоджуючись з даною ухвалою, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити рішення суду першої інстанції та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення, при цьому переглянути його особову справу. Вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною, не справедливою.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно матеріалів особової справи засудженого, ОСОБА_6 засуджено 12.10.2021 Бершадським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 146, ч.1 ст. 156, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі.

Початок строку покарання 08.02.2022, кінець строку 08.02.2026.

Отже, ОСОБА_6 засуджено за вчинення ним нетяжкого злочину, за який йому було призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, на даний час фактично відбув більш як половину строку покарання.

Вимогами статті 81 КК України передбачено, що до осіб, які відбувають покарання у виді, зокрема, позбавлення волі, може бути застосоване умовно - дострокове звільнення після фактичного відбуття засудженими не менше половини строку покарання, призначеного судом, зокрема, за умисний нетяжкий злочин. Застосування умовно - дострокового звільнення є можливим, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з наданої суду першої інстанції характеристики, затвердженої 18.03.2025 начальником ДУ «ДВК-40» ОСОБА_9 , засуджений ОСОБА_6 з 08.02.2022 знаходиться в місцях позбавлення, а з 14.12.2023 відбуває покарання в ДУ ДВК-40. За час відбування покарання заохочувався 7 разів, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, працевлаштований. Результати реалізації заходів індивідуальної програми виконані не повністю. Бажає змінити своє життя, проте це бажання має поодинокий несистемний характер. Усвідомлює, що потребує змін, але нічого для цього не робить. Оцінений як такий, що не довів свого виправлення. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, ризик ймовірної небезпеки для суспільства середній. Крім цього, засуджений ОСОБА_6 вини у скоєному злочині не визнає, мінімізує наслідки вчиненого правопорушення для потерпілої особи, заперечує серйозність своїх дій. Вчиняє дії пов`язані з погрозами або насильством.

Під час розгляду даної справи, суд вважає, що засуджений ОСОБА_6 перебуваючи в місцях позбавлення волі, своєю поведінкою не довів свого виправлення та що така поведінка може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_6 , підтриману захисником ОСОБА_8 , про задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги і просила залишити без змін рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 107 КВК України дотримання норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії є обов`язковим для засуджених упродовж усього строку відбування ними покарання.

Приймаючи рішення про застосування до засудженого ст. 81 КК України, суд повинен брати до уваги не лише доводи клопотання засудженого, а й інші дані щодо засудженого у їхній сукупності.

Стаття 81 КК України не містить імперативної вказівки на її застосування, а носить рекомендаційний характер і застосовується судом за наявності усіх умов передбачених даною статтею і доказів того, що засуджений дійсно заслуговує на застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Основним критерієм умовно дострокового звільнення від відбування покарання, є не тільки відбуття певної частини покарання, що в даному випадку становить 2/3 від терміну покарання, а й ставлення до праці, сумлінна поведінка, ставлення до скоєного злочину, участь в суспільно-корисному житті колонії, програмах диференційованого впливу, відшкодування завданих злочином збитків.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 12.10.2021, яким засуджено за ч. 1 ст. 146, ч.1 ст. 156, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі.

Початок строку покарання 08.02.2022, кінець строку 08.02.2026.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції, на момент розгляду справи в суді першої інстанції 03.04.2025 було з`ясовано всі обставини справи, а також те, що належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправно-трудової установи під час відбуття покарання, його належна поведінка та сумлінне ставлення до праці є для ОСОБА_6 обов`язком впродовж всього строку відбування покарання, а не підставою для умовно-дострокового звільнення.

Враховуючи те, що основним критерієм умовно дострокового звільнення від відбування покарання, є не тільки відбуття певної частини покарання, що в даному випадку становить 2/3 від терміну покарання, а й ставлення до праці й сумлінна поведінка, ставлення до скоєного злочину, участь в суспільно-корисному житті колонії, програмах диференційованого впливу, відшкодування завданих злочином збитків.

З характеристики наявної в матеріалах справи зазначено про заохочення, а саме є подяки від 08.07.2022, 10.10.2022, 10.01.2023, 11.04.2023, 13.07.2023, 12.10.2023, 25.06.2024 за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, та про відсутність стягнень.

Крім того в характеристиці зазначено про наміри ОСОБА_6 змінити своє життя, однак такі прагнення поодинокі, мають несистематичний характер, має намір приймати участь в різних заходи, але за поведінкою особи зрозуміло, що таке не відповідає дійсності; має позитивні плани на майбутнє, але при цьому не знає як їх реалізувати в життя. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення - низький, ризик небезпеки для суспільства - середній.

З врахуванням зазначеного на думку колегії суддів судом першої інстанції по даній справі було прийнято законне та обґрунтоване рішення, враховано всі вимоги ст. 81 КК України, а тому підстави для скасування ухвали відсутні.

Апеляційні доводи засудженого правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Порушень закону, які б впливали на законність прийнятого судом першої інстанції рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.04.2025,якою відмовлено засудженому ОСОБА_6 в умовно-достроковому звільненнівід відбування призначеного покарання - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: