справа № 563/1721/24
провадження № 1-кп/563/38/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.04.2025 року Корецький районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника, адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Корець кримінальне провадження № 0000216 від 21 вересня 2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Старі Петрівці, Вишгородського району, Київської області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою світою, одруженого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , раніше судимого за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (штраф сплачено),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

12 серпня 2024 року, близько 13 год. 00 хв., в умовах воєнного стану введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в України» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні житлового будинку ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, діючи в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, пересвідчившись, що його діями ніхто не спостерігає, в одній з кімнат вищезазначеного житлового будинку виявив та таємно викрав мобільний телефон марки «MOTOROLA Е-13», вартістю 3337,00 гривень, який належить ОСОБА_7 , чим заподіяв для потерпілого майнову шкоду на вказану суму та, в подальшому, розпорядився викраденою річчю на власний розсуд, здавши 05 вересня 2024 року мобільний телефон марки «MOTOROLA Е-13» під заставу у ломбард «Благо», що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Київська, будинок 40.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю та показав, що 12 серпня 2024 року він приїхав з міста Красилова Хмельницької області до себе додому в місто Корець Рівненської області. Матері вдома не застав. Знаючи, що вона може бути у знайомого "Кузі"( ОСОБА_6 ), вирішив піти туди. Прийшовши, застав там матір, ОСОБА_6 та ще одного знайомого, ОСОБА_8 , які вживали алкогольні напої. Приєднався до них і також вживав алкогольні напої. Сп`янівши мав намір піти додому. Перед цим, в одній з кімнат побачив телефон на зарядці, якого вирішив привласнити. Вже наступного ранку, прокинувшись, побачив біля себе чужого телефона. Перевіривши його працездатність вирішив здати його в ломбард, що і зробив у м. Рівне. Отримані кошти витратив на власні потреби. Вказав, що вину у вчиненні поравопорушення визнає повністю, щиро кається, просить суворо його не карати.

Потерпілий, ОСОБА_7 в судове засідання з розгляду кримінального провадження не з`явився. Подав заяву про такий розгляд без його участі.

Обвинуваченим не оспорюються докази стосовно фактичних обставин, які об`єктивно доводять вчинення ним інкримінованого злочину.

Суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. У суду немає сумніву у добровільності та істинності учасників судового розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою обвинуваченого та представника державного обвинувачення, суд вважає за можливе визнати недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які не оспорюються учасниками судового провадження.

При цьому, суд переконався у тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст всіх обставин справи, які б підлягали доказуванню і ним не заперечуються. Сумніву у добровільності та істинності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що при відмові від дослідження доказів щодо фактичних обставин справи буде позбавлений можливості оспорювати їх в апеляційному порядку. Усвідомивши це, обвинувачений наполіг на істинності позиції у визнанні винуватості і викладених обставинах справи.

При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, суд обмежився показаннями обвинуваченого, а також матеріалами кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує сукупність обставин, при яких вчинено кримінальне правопорушення, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Пом`якшуючими покарання обставинами для обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире розкаяння, визнання вини та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_4 характеризується позитивно. На обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є військовослужбовцем, учасник бойових дій, на обліку у психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставіст.75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадження не заявлявся.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого необхідно стягнути на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 1591 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одну) грн. 80 коп.

Питання про речові докази в кримінальному провадженні необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Клопотання про обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили учасниками судового провадження не заявлено.

Керуючись ст. 349, 370, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Зобов`язати ОСОБА_4 на підставі ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч.3 ст.76 КК України нагляд за поведінкою ОСОБА_4 покласти на командира військової частини, де він проходитиме військову службу, а у разі його звільнення з військової служби - на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави витрати, понесені на залучення експерта в сумі 1591 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одну) грн. 80 коп.

Речові докази по кримінальному провадженню: мобільний телефон марки «Motorola E13» - залишити за потерпілим ОСОБА_7 ..

На вирок може бути подана апеляційна скарга в Рівненського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його оголошення через Корецький районний суд Рівненської області, а обвинуваченимв такому ж порядку і в такий же строк, але з моменту вручення копії вироку.

С у д д я :