ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5832/24 Номер провадження 11-кп/814/1522/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у порядку, передбаченому ст.422-1 КПК України, в м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000528 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 10 червня 2025 року щодо обвинуваченого ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою під час судового розгляду кримінального провадження №0000528 ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кременчук Полтавської області, зареєстрованому в АДРЕСА_1 , громадянину України, з вищою освітою, неодруженому, на підставі ст.89 КК України такому, що не має судимості,

обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 та ч.4 ст.189, ч.4 ст.28 та ч.3 ст.289, ч.4 ст.28 та ч.5 ст.185, ч.4 ст.296 КК України, а також обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, до 24 липня 2025 року.

Мотивуючи оскаржуване рішення, суд встановив відсутність даних, що дозволяють скасувати тримання під вартою та прийняв до уваги обставини, які свідчать про те, що наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 та застосувати щодо нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту або визначити заставу в розмірі 240000 грн.

При цьому заперечує наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Не погоджується з кваліфікацією інкримінованих ОСОБА_9 діянь.

Стверджує, що обвинувачений зацікавлений якнайшвидше розглянути кримінальне провадження.

Зауважує, що ОСОБА_9 має незадовільний стан здоров`я і йому необхідне проходження медичної реабілітації, яка є неможливою в умовах установи попереднього ув`язнення.

Вказує про наявність в обвинуваченого хворого батька, якому потрібно надавати допомогу.

Наголошує, що ОСОБА_9 має своє житло, міцні соціальні зв`язки, перебуває під вартою протягом тривалого часу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Приписами ст.422-1 КПК України визначено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України) при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує подані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший передбачений законом запобіжний захід, тощо.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, суд оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197 і 199 КПК України.

Належним чином врахував, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні в умовах воєнного стану у складі злочинної організації тяжких та особливо тяжких умисних злочинів проти волі, честі та гідності особи, проти громадської безпеки, проти власності, а також проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

Також, суд взяв до уваги вік та стан здоров`я обвинуваченого, дані про його особу, сімейний і майновий стан.

Місцевий суд обґрунтовано визнав доведеним ризик переховування ОСОБА_9 від суду з огляду на тяжкість покарання, що передбачена санкціями інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення свідчать конкретні обставини інкримінованих йому злочинів у складі злочинної організації, а також їх тривалість з жовтня 2022 року до квітня 2024 року.

Крім того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_9 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень проти власності, проте належних висновків для себе не зробив та обвинувачується у вчиненні нових умисних злочинів.

Також суд першої інстанції обґрунтовано врахував доводи прокурора щодо незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 з вимогою відмовитися від викривальних показань.

Вказані дані про особу обвинуваченого в сукупності з обсягом пред`явленого обвинувачення та характером інкримінованих дій свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Матеріали справи та апеляційна скарга захисника не містять об`єктивних даних про неможливість тримання ОСОБА_9 під вартою з огляду на стан його здоров`я.

Твердження захисника про неможливість забезпечення належної медичної допомоги обвинуваченому в умовах установи попереднього ув`язнення є непереконливими.

Положеннями ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» встановлено, що медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Приписи пунктів 2.5-2.8 Розділу ІІ Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту №212/20525, затвердженого Наказом МОЗ України № 239/5/104 від 10 лютого 2012 року, передбачають право особи, узятої під варту, на консультування, обстеження і лікування фахівцями закладів охорони здоров`я (якщо воно можливе в умовах медичної частини СІЗО) медичних частинах СІЗО в присутності персоналу медичної частини, право на вільний вибір лікаря, а також можливість, за необхідності, проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я для отримання необхідного лікування.

Як встановлено в засіданні апеляційного суду, ОСОБА_9 отримує медичне обслуговування та проходить необхідні обстеження, у тому числі в не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, закладах охорони здоров`я.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_9 , судом не встановлено, у зв`язку з чим колегія суддів вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, ніж тримання під вартою.

Доводи захисника про недоведеність вини підзахисного та неправильну кваліфікацію його дій, з огляду на встановлений ст.422-1 КПК України порядок перевірки ухвал суду про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, не можуть бути перевірені в даному провадженні апеляційним судом.

Таким чином, висновки суду про продовження тримання ОСОБА_9 під вартою ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованим та належним чином вмотивованим.

Отже, апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 418 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 10 червня 2025 року у кримінальному провадженні №0000528 щодо обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4