Справа № 344/4382/25
Провадження № 11-сс/4808/198/25
Категорія ст. 303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

представника скаржника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку матеріали за апеляційною скаргою представника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 08 травня 2025 року про відмову в задоволенні скарги, подану на постанову про закриття кримінального провадження, -

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 , вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам КПК України, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Зазначає, що висновок слідчого судді про те, що із матеріалів справи та матеріалів кримінального провадження не вбачається жодних документів, які б вказували на дійсну вартість майна та його придбання, і, відповідно наявність такого майна, є надуманими та не відповідає матеріалам кримінального провадження.

У матеріалах кримінального провадження містяться докази, які підтверджують про «наявність такого майна», зокрема міститься рапорт про те, що ОСОБА_8 повідомив, про викрадення із квартири побутової техніки, документів на автомобіль та грошових коштів в сумі 28000 Євро, заява про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, заява до Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області про вчинення його колишньою дружиною та її співмешканцем крадіжки його особистого майна та особистих речей із квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Однак відомості до ЄРДР внесені не були, у зв`язку із чим було подано скаргу на бездіяльність слідчого, і тільки 02.12.2024 року на підставі ухвали слідчого судді відповідні відомості були внесені до ЄРДР за ст. 356 КК України.

Також у матеріалах справи наявний протокол допиту потерпілого, у якому він зазначає, які саме його особисті речі викрадено ОСОБА_9 та їх вартість. Також наявні протоколи допиту свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які підтвердили, що ОСОБА_10 дала потерпілому ОСОБА_8 кошти у сумі 20 000 євро, а ОСОБА_11 позичила кошти у сумі 8 000 євро, які ОСОБА_8 мав сплатити ОСОБА_9 за квартиру та які викрала остання.

Разом з тим, про наявність майна яке викрала ОСОБА_9 із ОСОБА_13 підтверджується долучений потерпілим відеозапис на якому видно, як вказані особи винесли із квартири: машину кавову, ковану лавку для взуття, гладильну дошку та 2 килими, які є особистою приватною власністю ОСОБА_8 у розумінні ст. 57 СК України.

Крім того, на відеозаписі видно, що частина речей виносилась у різного роду пакетах та сумках. Отже, таким чином була винесена решта частина особистих речей потерпілого, а саме золотий ланцюжок, золотий хрестик, 4 куртки (2 куртки дублянки, 1 шкіряна та 1 замшева куртка), а також кошти у сумі 28000 Євро.

А тому висновок слідчого судді, що тільки документи можуть підтверджувати наявність майна є надуманими, оскільки факт винесення із квартири особистого майна потерпілого підтверджується відеозаписом та показаннями свідків.

В матеріалах справи наявний протокол допиту ОСОБА_9 , яка підтвердила, що винесла речі із квартири, зокрема невелику металеву лавку, яка є особистим майном потерпілого, а також зазначила куди ті речі перевезла, а згідно протоколу допиту ОСОБА_13 останній вказав, що допомагав ОСОБА_9 виносити та перевозити речі та зазначає куди саме їх перевезено.

Не зважаючи на те, що дізнавачу відомо про місцезнаходження викрадених речей та коштів, нею не вжито заходів щодо їх вилучення.

Звертає увагу, що в ході досудового розслідування представником потерпілого було заявлено ряд клопотань, зокрема щодо проведення обшуків, у задоволенні яких безпідставно відмовлено.

Таким чином вважає, що кримінальним правопорушенням потерпілому завдано значної майнової шкоди, сума якої станом на 07.03.2025 року становить 1 337 688, 80 грн., зокрема ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_13 , діючи умисно, викрали майно, що є особистою приватною власністю ОСОБА_8 у розумінні ст. 57 СК України, а саме: собаку породи «Пудель карликовий», золотий ланцюжок, золотий хрестик, 4 куртки, кавову машину, ковану лавку для взуття, гладильну дошку та 2 килими, вартість яких становить щонайменше 130 000 грн., та грошові кошти в сумі 28 000 Євро, що станом на 07.03.2025 року становить 1 247 688, 80 грн. і не повернуто та про місцезнаходження яких відомо дізнавачу.

Вказує, що дізнавач у процесуальних документах визнає, що ОСОБА_9 самовільно винесла особисті речі потерпілого, їй відомо про місце зберігання особистого майна потерпілого, однак, не зважаючи на це, дізнавач не вжила заходів щодо вилучення даного майна, притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності та не забезпечила відшкодування шкоди завданої потерпілому, а натомість прийшла до висновку про відсутність у діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення та винесла постанову про закриття кримінального провадження.

Відмовляючи у задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, слідчим суддею не повно встановлено обставини, які мають значення для кримінального провадження, неправильно досліджено та оцінено докази наявні у матеріалах кримінального провадження, не забезпечено належного судового контролю за дотриманням прав та інтересів потерпілого ОСОБА_8 у кримінальному провадження та не забезпечено завдань кримінального провадження, а тому на думку апелянта є всі підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Крім цього вказує, що вступна та резолютивна частина ухвали слідчого судді від 08.05.2025 року надійшла в електронний кабінет представника потерпілого 08.05.2025 року.

Повний текст ухвали слідчого судді від 08.05.2025 року був складений та оголошений 12.05.2025 року без виклику скаржника та його представника, а копія ухвали слідчого судді від 12.05.2025 року надійшла в електронний кабінет представника 12.05.2025 року, відповідно останній день для подання апеляційної скарги припадає на 17.05.2025 року.

При цьому потерпілий та його представник не були обізнані із мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, а тому у визначений процесуальним законом п`ятиденний строк, з об`єктивних обставин, представник потерпілого не міг навести обґрунтованих доводів щодо незаконності оскаржуваної ухвали.

Вважає, що наведені об`єктивні обставини, що перешкодили представнику потерпілого своєчасно оскаржити ухвалу слідчого судді, є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч.1 ст. 117 КПК України

Просить поновити строк на подання апеляційної скарги, як такий, що пропущений із поважних причин, а ухвалу слідчого судді від 08.05.2025 року скасувати та постановити нову, якою скасувати постанову від 07.03.2025 року про закриття кримінального провадження.

Вказаною ухвалою слідчого судді від 08.05.2025 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову про закриття кримінального провадження.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що посилання заявника містять суто формальні посилання в обґрунтування вимог скарги і не підтверджуються фактичними даними, а твердження заявника і посилання на незаконність постанови про закриття кримінального провадження є суб`єктивним вираженням його незгоди з постановленим процесуальним рішенням, і не містять реальних фактів, які б дали змогу слідчому судді дійти висновку про наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження..

Прокурор та скаржник ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, хоча про дату та час апеляційного розгляду були повідомлені належним чином.

До початку апеляційного розгляду від прокурора надійшло клопотання, в якому зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, просить розгляд вказаної апеляційної скарги проводити без участі прокурора.

Під час апеляційного розгляду представник - адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Однак, на думку колегії суддів представник - адвокат ОСОБА_7 навів поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, тому в силу ст. ст.117, 399 ч.3 п.4 КПК України пропущений строк, слід поновити.

Щодо інших доводів апеляційної скарги слід зазначити наступне.

У відповідності до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вказаних вимог закону слідчий суддя не дотримався.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Так, відповідно до положень п.5 ч.1 ст.3 КПК, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 2 КПК, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Дійсно, закриття кримінального провадження за п.2 ч.1 ст.284 КПК України можливе лише у разі встановлення відсутності у діянні складу кримінального правопорушення і застосовується, коли встановлено, що подія, з приводу якої проводиться розслідування, мала місце, була результатом діянь певної особи, проте це діяння не є кримінальним правопорушенням внаслідок: відсутності хоча б одного з елементів складу правопорушення (об`єкта, суб`єкта, об`єктивної чи суб`єктивної сторін); непричетності особи до кримінального правопорушення. При цьому, закриття кримінального провадження з цієї підстави повинне бути вмотивованим не тільки тлумаченням відповідної статті Кримінального кодексу України, але і встановленими під час слідства обставинами.

Проте, оскаржувана постанова не відповідає вимогам наведених норм процесуального права, не містить аналізу та оцінки зібраних доказів, не містить належного обґрунтування висновків про відсутність складу кримінального правопорушення.

Так, доводи апеляційної скарги про передчасність і необґрунтованість рішення дізнавача про закриття кримінального провадження є слушними та знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду рішення слідчого судді.

07 березня 2025 року старшим дізнавачем СД Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_14 винесена постанова про закриття кримінального провадження, згідно якого кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000809 від 02.12.2022 закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 13-23).

З досліджених матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 було подано до Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області заяву про вчинення кримінального правопорушення, в якій між іншим було зазначено, що зокрема ОСОБА_9 та ОСОБА_13 викрали із квартири частину майна, яке ОСОБА_9 просила присудити йому а саме: пральну машинку, порохотяг, кавову машину, а також викрали його особисте майно та його особисті речі, які не підлягали поділу, а саме:, золотий ланцюжок та золотий хрестик, 4 куртки, мікрохвильову піч, дві собаки породи «Пудель карликовий» ковану лавку для взуття, грошові кошти, а також різного роду його особисті документи.

Обставини викладені в заяві під час допиту підтвердились показаннями заявника.

Під час проведення досудового розслідування було допитано також свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які вказали, що ОСОБА_10 дала ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 20000 Євро, а ОСОБА_11 позичила заявнику кошти в сумі 8000 Євро, які ОСОБА_8 зберігав у вказаній квартирі та мав сплатити ОСОБА_9 за частину квартири.

Таким чином, оскаржувана постанова не містить викладу та оцінки доказів спрямованих на встановлення та перевірку всіх обставин зазначених у заяві про кримінальне правопорушення, а саме не надано оцінки показанням зазначених свідків щодо вказаних грошових коштів та особистих речей, які ні думку ОСОБА_8 було викрадено із квартири. Також в оскаржуваній постанові не надано оцінки щодо поданих представником заявника клопотань про проведення слідчих дій.

Окрім цього, у постанові дізнавача про закриття кримінального провадження не наведено належних і достатніх мотивів ухвалення процесуального рішення, які дозволяють прийти до висновку, що в діях особи відсутній склад правопорушення, не вказані підстави для прийняття такого рішення та не наведені фактичні дані, які підтверджують обґрунтованість таких висновків органу досудового розслідування.

Колегія суддів вважає, що у разі закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, орган досудового розслідування, повинен встановити які саме дії вчинила особа, стосовно якої прийнято відповідне рішення та належним чином обґрунтувати свої висновки про відсутність у вказаних діях певної ознаки, яка дозволяє кваліфікувати їх як конкретне кримінальне правопорушення.

Відсутність в постанові про закриття кримінального провадження належної мотивації висновків про необхідність закриття кримінального провадження суду призводить до того, що сторона позбавляється можливості обґрунтувати свою позицію під час оскарження вказаної постанови до суду, а суд перевірити належним чином правильність таких висновків та наявність підстав для закриття кримінального провадження.

Таким чином колегія суддів вважає, що рішення про закриття кримінального провадження є передчасним та невмотивованим, оскільки частиною 2 ст. 9 КПК України передбачено, що керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Усунути вказані істотні порушення можливо лише шляхом скасування постанови про закриття кримінального провадження та належного виконання дізнавачем вимог кримінального процесуального закону щодо проведення повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин провадження.

На думку суду апеляційної інстанції, ані дізнавач, ані слідчий суддя не з`ясували всіх обставин, які підлягають доказуванню, не дали системної оцінки доказів у сукупності, що є основою прийняття законного і обґрунтованого рішення по справі.

Так як вказані недоліки досудового розслідування залишилися поза увагою слідчого судді при розгляді скарги на постанову про закриття кримінального провадження, тому оскаржувана ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні скарги підлягає скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали, згідно з вимогами ч. 4 ст. 407 КПК України.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу слідчого судді від 08 травня 2025 року слід скасувати, а скаргу представника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити та скасувати постанову дізнавача про закриття кримінального провадження.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційну скаргу представника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 слід задовольнити.

Керуючись вимогами ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,- п о с т а н о в и л а:

Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу представника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 08 травня 2025 року про відмову в задоволенні скарги, подану на постанову про закриття кримінального провадження - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу представника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 - задовольнити.

Постанову старшого дізнавача СД Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_14 від 07.03.2025 про закриття кримінального провадження № 0000809 - скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5