Справа № 467/719/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2025 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка клопотання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Уродженця с-ща Новгородське, міста Дзержинська, Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 15 червня 2020 року за ч.2 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки (вирок залишено без змін ухвалою Донецького апеляційного суду від 28 січня 2021 року);

ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 09 листопада 2022 року невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком на 03 роки 03 місяці 10 днів замінено більш м`яким у виді обмеження волі на той же строк; на підставі ст.72 КК України у строк покарання у виді обмеження волі зараховано час позбавлення волі з моменту постановлення ухвали до моменту прибуття у виправний центр із розрахунку один день позбавлення волі відповідає двом дням обмеження волі (залишено без змін ухвалою Полтавського апеляційного суду від 13 лютого 2023 року з уточненням резолютивної частини)

про умовно дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

Суть порушеного перед судом питання і за чиєю ініціативою воно розглядається

Засуджений ОСОБА_5 направив на вирішення суду клопотання щодо свого умовно - дострокового звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)».

Позиція учасників справи

Сам засуджений, незважаючи на те, що судом приймалось рішення про здійснення дистанційного судового провадження, направив до суду заяву, якою просив розглянути справу за його відсутності.

Про дату, час і місце судового засідання був сповіщений належно, що беззаперечно підтверджується матеріалами справи.

Представник установи виконання покарань про розгляд справи також повідомлявся належно, однак до суду не прибув, заяв та/або клопотань не направляв, своєї позиції щодо звернення засудженого не висловив.

Разом із цим направив витребувані судом матеріали особової справи засудженого і актуальні дані, що характеризують останнього.

Тому з урахуванням положень абзацу другого частини п`ятої статті 539 КПК України, з огляду на наявність даних про належне сповіщення цих осіб і що їх участь обов`язковою судом не визнавалась, а також на відсутність заперечень з боку прокурора, суд ухвалив розглядати справу за відсутності засудженого та представника установи, що відає виконанням покарання.

Прокурор, у свою чергу, в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого не заперечував, посилаючись на наявність умов, визначених ч.2, п. 2 ч.3 ст. 81 КК України.

Правове регулювання питання

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Частиною другою статті 81 КК України установлено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

А за правилом п. 2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема, не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

У контексті сумлінної поведінки засудженого суд піддаватиме оцінці, перш за все, дотримання вимог режиму відбування покарання; правил внутрішнього розпорядку установи; додержання дисципліни; виконання вказівок і розпоряджень адміністрації установи; наявності заохочень/стягнень, їх кількості та обставин, які передували їх застосуванню; участі у самодіяльних організаціях та програмах виховного впливу; поведінку в колі засуджених.

Перевіряючи ставлення до праці, суд зважатиме на факти добропорядного, відповідального та чесного ставлення до покладених на засудженого трудових обов`язків, правил охорони праці та техніки безпеки, бережливого використання обладнання установи та засобів праці, прояву трудової ініціативи.

Водночас, при проведенні аналізу сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці, суд братиме до уваги не окремі вчинки засудженого, а безперервну і стабільну лінію його поведінки, так само як і загалом спосіб життя в умовах специфічного режиму проживання.

При цьому, суд враховує, що процес виправлення засудженого не є одномоментним, йому притаманна певна динаміка і поступовість розвитку, зокрема, в бік чи то позитивних, чи то негативних змін, залежно від конкретних обставин.

А відомості про це суд отримуватиме з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує виникненню у нього права на умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання.

Безперечно суд проаналізує і усі наявні у нього відомості про ставлення засудженого до скоєного ним правопорушення, що, у свою чергу, вказує на готовність останнього, за можливості, виправити ситуацію і буде являти собою додатковий важіль для правильного прийняття рішення у цій справі.

Установлені судом обставини в рамках цього провадження і їх оцінка у контексті застосованого права

ОСОБА_5 засуджений вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 15 червня 2020 року за ч.2 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним и засобами на строк 3 роки.

Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 02 листопада 2022 року засудженому ОСОБА_5 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці 10 днів більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на той самий строк.

При постановленні ухвали суд виходив із того, що ОСОБА_5 характеризується як особа, яка стала на шлях виправлення в результаті сумлінної поведінки та ставлення до праці.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 13 лютого 2023 року вказана ухвала залишена без змін.

Тут суд звертає увагу, що по відбуттю 1/3 частини покарання, ще у листопаді 2022 року, ОСОБА_5 характеризувався позитивно, як такий, що став на шлях виправлення, що дало суду підстави пом`якшити йому покарання.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 грудня 20232 року ОСОБА_5 було відмовлено у застосуванні положень ст. 81 КК України, однак на той час він ще не відбув 2/3 строку покарання, призначеного судом.

Загалом ОСОБА_5 в місцях позбавлення/обмеження волі знаходиться з 19 лютого 2021 року, а кінець строку відбування покарання припадає на 30 грудня 2025 року.

Право на умовно дострокове звільнення по відбуттю 2/3 строку покарання настало 27 листопада 2024 року.

Отже, визначена п.2 ч.3 ст. 81 КК України передумова для застосування умовно домрового звільнення від відбування покарання на час розгляду цього клопотання має місце.

А це дає суду підстави перейти до аналізу поведінки засудженого та його ставлення до праці протягом усього періоду перебування в умовах ізоляції / обмеженої ізоляції від суспільства.

Як зазначалось вище, станом на 02 листопада 2022 року ОСОБА_5 став на шлях виправлення внаслідок прояву сумлінної поведінки і свого ставлення до праці.

Зокрема, на той час за наявними у справі відомостями він характеризувався позитивно, мав два заохочення і одне зняте стягнення, був працевлаштований підсобним робітником.

Після заміни покарання на більш м`яке засуджений продовжив зміну поведінки у бік покращення, що підтверджується, зокрема, характеристикою від 30 грудня 2022 року, згідно якої ОСОБА_5 характеризується позитивно, працевлаштований, до роботи відноситься добросовісно, приймає участь у роботах з благоустрою. Поведінка відповідна установлених до умов і правил відбування покарання.

Додаткових стягнень станом на 30 грудня 2022 року не застосовувалось, так само, як і заохочень.

Станом на кінець квітня 2023 року адміністрація установи, що відає відбуванням покарання, вважала, що ОСОБА_5 довів своє виправлення через сумлінну поведінку і ставлення до праці, зокрема, він не був працевлаштований з причини відсутності робочих місць, проте, залучався до робіт з благоустрою колонії, дотримувався режиму відбування покарання. Додаткових заохочень засуджений не мав, проте, й стягнення також застосовані не були.

Станом на 23 червня 2023 року ОСОБА_5 також характеризується позитивно, виконує роботи з благоустрою, дотримується умов відбування покарання, приймає участь у виховних заходах та програмах диференційованого виховного впливу, зокрема, «Правова просвіта».

Додаткових заохочень та стягнень не має.

А за оцінкою ризиків, проведеною провідним психологом Хролівського виправного центру (№140) від 27 липня 2023 року загальна сфера ризику засудженого оцінювалась як низька, що у сукупності з психологічними характеристиками на засудженого, наявними у матеріалах його особової справи, дає суду підстави вважати його позитивно направленою особистістю.

На кінець 2023 року засуджений продовжує характеризуватись позитивно, має два заохочення у виді подяки та одне заохочення у виді дострокового зняття раніше накладеного стягнення. До дисциплінарної відповідальності притягувався один раз за зберігання заборонених предметів (стягнення погашене 28 січня 2022 року).

Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюються як низькі.

У період із серпня 2023 року по жовтень 2023 року засуджений працевлаштований, отримує заробітну плату, дбайливо ставиться до майна установи, до роботи відноситься добросовісно, за власною ініціативою залучається до робіт з благоустрою, чим подає позитивний приклад для інших засуджених.

Згідно висновку щодо ступеня виправлення станом на грудень 2023 року ОСОБА_5 має 99 балів, тобто вважається таким, що став на шлях виправлення.

На середину 2024 року засуджений має вже п`ять заохочень та одне дисциплінарне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку 28 січня 2022 року.

Таке дає суду підстави говорити про зріст позитивної динаміки у ставлення до праці. Водночас, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик ймовірної небезпеки для суспільства залишаються низькими.

На кінець 2024 року ОСОБА_5 допускає два випадки порушення режиму відбування покарання, за що на нього було накладено дисциплінарні стягнення: 20 травня 2024 року за відмову від виконання робіт з благоустрою у виді попередження та 23 травня 2024 року за відмову працювати на контрагентському об`єкти у виді суворої догани.

Але водночас, характеристика на засудженого станом на 10 грудня 2024 року не містить даних, які б свідчили про його недбале ставлення до праці, чи то порушення техніки безпеки і правил поводження з устаткуванням.

Поведінка ОСОБА_5 в умовах установи відбування покарання залишається прийнятною і відповідною установленим правилами.

Ризики повторного вчинення правопорушення та небезпеки для суспільства залишаються низькими.

Станом на 10 грудня 2024 року комісія ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» вважала ОСОБА_5 таким, що не довів свого виправлення, однак, суд відмічає, що в подальшому засуджений усунув негативні наслідки своєї поведінки шляхом прояву більш сумлінного ставлення до праці, внаслідок чого 14 січня 2025 року та 07 квітня 2025 року отримав два заохочення у виді подяки за підсумками роботи у IV кварталі 2024 року та у І кварталі 2025 року.

Тому станом на день розгляду цього клопотання ОСОБА_5 має 7 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці і три стягнення, які на даний час повністю погашені у встановленому законом порядку.

При цьому, він продовжує характеризуватись позитивно, працевлаштований, залучається до робіт з благоустрою без оплати праці, поліпшенню житлово- побутових умов, до праці ставиться сумлінно і проявляє трудову ініціативу.

Зокрема, у 2024 та 2025 роках ОСОБА_5 був працевлаштований у філії на дільниці по виготовленню малопомітної перешкоди плутанки згідно договорів №38/Д від 24.07.2024 року та №83 від 01.01.2025 року. А також з моменту прибуття до ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» на постійній основі залучається до робіт з благоустрою без оплати праці, поліпшення житлово - побутових умов та до допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством. До виконання робіт ставиться добросовісно та відповідально.

Щодо питання поведінки засудженого, то остання є прийнятною.

Зокрема, ОСОБА_5 дотримується правомірних і ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, виконує вимоги персоналу, у колі засуджених підтримує рівні відносини. Відповідально ставиться до майна установи, самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень навичок і знань для їх виконання.

Суд зважає, що засуджений проявляє подібну поведінку протягом усього строку відбування покарання, що простежується із даних у характеристиках.

Водночас, засуджений протягом усього часу відбування покарання брав участь у програмах виховного впливу, на профілактичному обліку протягом строку відбування покарання не перебував і не перебуває на даний час.

Станом на день розгляду клопотання ризики повторного вчинення правопорушення та небезпеки для суспільства оцінюються як низькі.

Загальний бал за висновком щодо ступеня виправлення становить 94, що вказує на те, що засуджений довів своє виправлення.

Оцінюючи ставлення засудженого до скоєного, суд враховує наявну у матеріалах справи інформацію про те, що він вину визнав, у вчиненому розкаюється, в повній мірі усвідомлює наслідки правопорушення.

За власною заявою засудженого установою виконання покарань здійснювались відрахування на погашення судових витрат згідно вироку.

Висновки

Засуджений ОСОБА_5 протягом усього періоду відбування покарання працював і залучався до робіт з благоустрою, відповідально і добросовісно ставився до праці.

Проявляв прийнятну і адекватну поведінку. Хоча й допускав порушення режиму відбування покарання, проте, суд, зважаючи на характер цих порушень, їх кількість і періодичність, не вважає їх такими, що здатні спростувати висновок про виправлення засудженого на цей час і нівелювати факти його пристойної поведінки протягом усього строку відбування покарання. З огляду й на те, що в подальшому ОСОБА_5 виправив ситуацію своєю поведінкою і ставленням до праці, що мало наслідком зняття накладених на нього стягнень.

Таким чином, установлені судом фактичні обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і що він готовий до сприйняття установлених в суспільстві норм та правил поведінки, так як зробив певні висновки відносно скоєного ним.

Отже, на переконання суду, мета призначеного покарання на даному етапі його відбування досягнута, а тому подальше відбування покарання цим засудженим є недоцільним внаслідок його дострокового виправлення.

З огляду на таке, визначені законом підстави умовно-дострокового звільнення засудженого від подальшого відбування покарання є дійсними і доведеними перед судом, що дає йому підстави прийняти рішення про задоволення клопотання.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 369-372, 537,539 КПК України,суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі умовно достроково на 6 (шість) місяців 27 (двадцять сім) днів невідбутого строку покарання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду, яка набрали законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_6