Справа № 331/2229/25
Провадження № 1-в/331/53/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 (ВКЗ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку клопотання ОСОБА_4 про вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку,

І. Короткий виклад подання

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Жовтневого районного суду із клопотанням про звільнення його від покарання, призначеного вироком суду, за яке він на разі відбуває покарання у зв`язку із набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX

ІІ. Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав подане клопотання, просив його задовольнити.

У судовому засіданні прокурор вказав, що наявні підстави для звільнення засудженого від покарання, призначеного вироком Заводським районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2022 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку із тим, що на даний час вчинене ним діяння не є кримінальним правопорушенням.

Представник ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» в судове засідання не з`явився, судом про слухання клопотання повідомлявся належним чином.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом

Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2022 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище) та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2023 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 України (відкрите викрадення чужого майна ( грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану) та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2022 та остаточно призначено покарання у виді 7 років 3 місяців позбавлення волі.

Вирок суду набрав законної сили 21.11.2023 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 24.11.2022.

IV. Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

V. Оцінка та мотиви суду

З врахуванням вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2022 року, ОСОБА_4 31.03.2021 року викрав товар у потерпілого на загальну суму 965 гривень 88 копійок.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн, а 50 відсотків від його розміру становили відповідно 1135 грн.

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на теперішній час кримінально караними є крадіжки, шахрайство, привласнення чи розтрата майна, які мали місце у 2021 році, якщо вартість майна - предмету кримінального правопорушення - становить більше 2393 грн. (1196,50 х 2 = 2393 грн.)

Таким чином дії, за які ОСОБА_4 було притягнуто до кримінальної відповідальності вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2022 року не може вважатись кримінально караним, оскільки вартість майна, крадіжку якого вчинив засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння якого наразі передбачено адміністративну відповідальність, (два неоподатковувані мінімуми доходів громадян), суд приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя віж13 травня 2022 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 про вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку.

На підставі ч.2 ст. 74 КК України у зв`язку із усуненням караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання призначеного Заводським районним судом м. Запоріжжя від 13.05.2022 року (ЄУН 332/2054/21) за ч. 3 ст. 185 КК України

Виключити із резолютивної частини вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2023 року (ЄУН 332/3222/22) посилання на призначення остаточного покарання із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України шляхом частового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2022.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошений 24 квітня 2025 року о 09 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1