КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/366/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 404/7520/25 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
Категорія - ст. 309 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2025 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді у складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_8 , ухвалу слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 25.07.2025, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, із професійно-технічною освітою, безробітного, неодруженого, без утриманців,зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-20.02.2025 вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин;

-10.03.2025 вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 389, ст. 71 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік 25 днів,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, у межах досудового розслідування, з 07 години 40 хвилин 24.07.2025 року до 07 години 40 хвилин 21.09.2025 року, із визначенням застави в сумі 60 560 гривень.

ВСТАНОВИЛА:

Слідчим відділом Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000216 від 08.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України.

Підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення 24.07.2025 вручено ОСОБА_8 .

Органом досудового розслідування наразі встановлено такі обставини вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_8 ,у невстановлений досудовим розслідування час, місці та спосіб, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину - PVP з метою збуту, яку залишив зберігати при собі, тим самим вчинив незаконне придбання, зберігання особливо небезпечної психотропної речовини з метою збуту.

У подальшому, 27.06.2025 особа з легендованими установчими даними ОСОБА_9 , перебуваючи на території залізнодорожнього вокзалу в місті Кропивницький Кіровоградської області, передав ОСОБА_8 , на виконання досягнення попередньої домовленості, грошові кошти в сумі 500 грн. з метою придбання у останнього особливо небезпечної психотропної речовини - PVP. В свою чергу ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на збут особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, діючи умисно та цілеспрямовано збув ОСОБА_9 паперовий згорток, в якому знаходилась кристалічна речовина, тим самим вчинив незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини.

Крім того, ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу, у невстановленому під час досудового розслідування місці та час, придбав особливо небезпечну психотропну речовмеу PVP, без мети збуту, який залишив зберігати за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, 24.07.2025, під час проведення обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_8 , виявлено та вилучено шість прозорих, безбарвних полімерних зіп-пакетів з кристалічною речовиною, яка, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/112-25/10833-НЗПРАП від 24.07.2025, містить особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено. Маса PVP, в наданій на дослідження речовині, становить 0,442 грама, яку ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав за місцем свого проживання з метою збуту, повторно.

У межах даного кримінального провадження старша слідча СВ ВП №2 Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_10 звернулась до слідчого судді із клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке розглянуте слідчим суддею та за наслідками такого розгляду задоволене, постановлено застосувати стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначено заставу.

Слідчий суддя прийшов до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , наявність ризиків, передбачених п.п. 1), 3), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, враховано тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, що є тяжким, особу підозрюваного, раніше судимого.

Із судовим рішенням не погоджується підозрюваний ОСОБА_8 , який просить застосувати щодо нього запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, - у вигляді цілодобового домашнього арешту, вказує про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наявність постійного місця проживання, цивільної дружини та малолітньої дитини на утриманні.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, у дебатах думку адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 , думку прокурорки, яка заперечила апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Положеннями ч. 1 ст.183 КПК України регламентовано, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як встановлено, ВП Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000216 від 08.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

ОСОБА_8 затримано 24.07.2025, того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Зауважується, що для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Термін «обґрунтована підозра», відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення ( рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року).

Одночасно практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має тримання під вартою (рішення у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 (наявність доказів, факти, інформація, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, і можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що він міг вчинити правопорушення) підтверджується такими джерелами доказів, як от: рапорт працівника поліції про фіксацію та реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення від 08.04.2025, від 24.07.2025, протоколи допиту свідків ОСОБА_11 від 08.04.2025, ОСОБА_12 від 10.04.2025, ОСОБА_9 від 01.07.2025,, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.04.2025, протокол про результати проведення НСРД контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 30.06.2025, висновки експерта № СЕ-19/112-25/9739-НЗПРАП від 10.07.2025, № СЕ-19/112-25/10833-НЗПРАП від 24.07.2025, протокол обшуку від 24.07.2025.

Отже, у даному випадку, можливо стверджувати, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Зважується на практику Європейського суду, - тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також збуту особливо небезпечної психотропної речовини, повторно, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України, карається позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Також, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, колегія суддів, враховує такі обставини.

Підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце проживання, мешкає разом із матір`ю, сестрою, племінницею та дочкою племінниці, по місцю свого проживання має негативну характеристику як особа, стосовно якої надходять негативні відгуки від односельців про вчинення ним дрібних крадіжок, вимагання коштів, безробітний, не має сталого джерела доходу та заробітку, без утриманців та стійких соціальних зв`язків.

Крім того, у відповідності до довідки КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради», ОСОБА_8 направлявся на стаціонарне обстеження з приводу розладів особистості, але на стаціонарному обліку не знаходився, під наглядом лікаря-нарколога не перебуває, але перебував на стаціонарному лікуванні в умовах наркологічного диспансеру з 20.10.2014 по 20.11.2014 з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів.

Не можна залишити поза увагою, що підозрюваний ОСОБА_8 притягався до кримінальної відповідальності, судимий за вчинення умисних кримінальних правопорушень.

Крім того, як слідує з матеріалів клопотання, ОСОБА_8 обвинувачується й у вчиненні іншого кримінального правопорушення: обвинувальний акт стосовно нього за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, перебуває на розгляді Кропивницького районного суду Кіровоградської області.

З урахуванням серйозності повідомленої ОСОБА_8 підозри, тяжкості ймовірного покарання, про що достеменно відомо останньому, відсутності сталих соціальних зв`язків, об`єктивно є підстави вважати наявним з боку підозрюваного ризик залишити своє місце мешкання з метою подальшого переховування від органів досудового розслідування та суду, зокрема, на територіях країни, що тимчасово окуповані та не контрольовані державою.

Крім того, наявний ризик незаконно впливати на свідків, які ще не допитані безпосередньо судом, з метою можливої зміни ними показань, надання показань на користь підозрюваного.

Зважується й на висновки ЄСПЛ щодо того, що наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (справи «Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Враховуючи наявність кримінальної історії минулого ОСОБА_8 , наявність стосовно нього іншого обвинувачення за аналогічним злочином, відсутність джерел доходу та заробітку у підозрюваного, колегія суддів має підстави стверджувати, що підозрюваний ОСОБА_8 може продовжити злочинну діяльність або вчинити нове, в тому числі, аналогічне кримінальне правопорушення.

Відтак, заявлений у клопотанні слідчим та прокурором запобіжний захід стосовно підозрюваного кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними кримінальним процесуальним законом конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Враховуючи зазначене вище, практику ЄСПЛ, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, які мають великий суспільний інтерес, колегія суддів вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено слідчим суддею місцевого суду правомірно, оскільки у зв`язку із встановленням обґрунтованої підозри ОСОБА_8 , доведеністю існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків, особи підозрюваного, контроль за поведінкою підозрюваного шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим.

Доводи апеляційної скарги з приводу неврахування слідчим суддею вимог ст. ст. 177-178 КПК України, спростовуються зазначеним вище.

У конкретному випадку, обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.

Крім того, як встановлено, слідчим суддею, з урахуванням положень ст. ст. 182, 183 КПК України, визначено й альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Беручи до уваги наведене, положення ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кримінального процесуального закону України, колегія суддів приходить до висновку про законність й обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 25.07.2025 про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, у межах досудового розслідування, з 07 години 40 хвилин 24.07.2025 року до 07 години 40 хвилин 21.09.2025 року, із визначенням застави в сумі 60 560 гривень, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4