Справа №585/3184/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/215/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА

Іменем України

28 квітня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 585/3184/23 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25.09.2023 про відмову у заміні покарання,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

установила:

У поданій апеляційній скарзі (з доповненням) засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою скасувати призначене йому покарання за ст. 309 КК, оскільки йому було призначено два покарання один рік позбавлення волі та чотири роки обмеження волі, а на даний час санкція цієї статті не передбачає покарання у виді позбавлення волі.

04.08.2023 до Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_9 про заміну призначеного за ст. 309 КК покарання, так як це покарання необхідно привести у відповідність чинному законодавству.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25.09.2023 у задоволенні клопотання засудженому ОСОБА_9 було відмовлено. Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що 15.06.2021 Роменським міськрайонним судом Сумської області вже розглядалось дане питання і вирок Донецького апеляційного суду від 03.04.2019, яким ОСОБА_9 був засуджений за ч. 2 ст. 309 КК до двох років позбавлення волі, був приведений у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VІІІ, внаслідок чого було ухвалене рішення вважати ОСОБА_9 винним за ч. 1 ст. 309 КК і йому було визначене покарання у виді обмеження волі строком чотири роки.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення судового рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, відповідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК та інших законів України, а зміни до кримінального процесуального законодавства України можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КПК та/або до законодавства про кримінальну відповідальність, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 1-3 ст. 1 КПК), а завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Належна правова процедура це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя, а застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням, і для здійснення цього завдання КК визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили (ст. 1 КК). При цьому злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення; припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності (ч. 2 ст. 4 КК), а закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК).

Здійснивши розгляд клопотання засудженого та відмовивши у його задоволенні, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15.06.2021 вже вирішене питання щодо приведення вироку Донецького апеляційного суду від 03.04.2019 відносно ОСОБА_9 у відповідність до вимог закону, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та ґрунтується як на вимогах закону України про кримінальну відповідальність, так і на вимогах кримінального процесуального закону.

Так, ОСОБА_9 був засуджений вироком Мар`їнського районного суду Донецької області від 28.01.2019 за ч. 2 ст. 309 КК і на підставі ст. 75 КК був звільнений від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком 2 роки.

03.04.2019 вироком Донецького апеляційного суду в частині звільнення ОСОБА_9 від призначеного покарання (ст. 75, 76 КК) вирок Мар`їнського районного суду Донецької області від 28.01.2019 був скасований і ОСОБА_9 було визначено за ч. 2 ст. 309 КК покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполь Донецької області від 12.12.2019 ОСОБА_9 був засуджений за ч. 1 ст. 115 КК і йому було призначене покарання у виді 8 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК, за сукупністю вироків, до призначеного покарання ОСОБА_9 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Донецького апеляційного суду від 03.04.2019 і призначено остаточне покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Вказаний вирок суду набрав законної сили 11.01.2020 і був звернутий до виконання у встановлений КПК спосіб.

01.07.2020 набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII, яким були внесені зміни до КК та КПК, зокрема до диспозиції та санкції ч. 2 ст. 309 КК.

Після внесених змін санкція ч. 2 ст. 309 КК не містить такої кваліфікуючої ознаки як «повторність», тобто протиправні дії ОСОБА_9 за вироком Донецького апеляційного суду від 03.04.2019 починаючи з 01.07.2020 мають бути кваліфіковані як незаконне придбання і зберігання наркотичних засобів без мети збуту, за що законом України про кримінальну відповідальність встановлена відповідальність ч. 1 ст. 309 КК.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15.06.2021 клопотання засудженого ОСОБА_10 про зняття з нього обвинувачення за ч. 2 ст. 309 КК було задоволено частково, а вирок Донецького апеляційного суду від 03.04.2019 щодо ОСОБА_10 в частині його засудження за ч. 2 ст. 309 КК був приведений у відповідність до вказаних вище вимог ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII, зокрема було постановлено вважати ОСОБА_10 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК, і визначено йому покарання за цією нормою закону у виді обмеження волі строком 4 роки.

Вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполь Донецької області від 12.12.2019, за яким ОСОБА_9 був засуджений за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді 8 років позбавлення волі, також був приведений у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VІІІ і постановлено вважати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, і йому було призначене покарання у виді 8 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК, за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком ОСОБА_9 покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Донецького апеляційного суду від 03.04.2019 і призначене остаточне покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, викладених у ч. 1 ст. 7 КПК, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати, крім іншого, такій засаді судочинства як законність (п. 2 ч. 1 ст. 7 і ст. 9 КПК), згідно якої під час кримінального провадження суддя/суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства; закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати КПК; при здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить КПК.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини наголосив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 пп. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Високий Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 пп. 5.4 п. 5).

Крім того, і ЄСПЛ у своєму рішенні від 23.09.1998 в справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), п. 54) зазначив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія; вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права».

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_9 не заслуговують на увагу і задоволенню не підлягають, оскільки порушене ним питання своєму у клопотанні від 04.08.2023 та у апеляційній скарзі вже було вирішено ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15.06.2021, яка набрала законної сили і звернута до виконання.

Будь-яких інших, ніж передбачених у ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VІІІ підстав для приведення вироків Донецького апеляційного суду від 03.04.2019 та Жовтневого районного суду м. Маріуполь Донецької області від 12.12.2019 відносно ОСОБА_9 , колегією суддів не установлено.

Оскаржене судове рішення є законним, обґрунтованим та належним чином умотивованим, тому ухвала суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга засудженого без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25.09.2023 відносно ОСОБА_11 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4