Дата документу 17.07.2025Справа № 554/5818/25
Провадження № 1-кс/554/8870/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання слідчого спеціальної поліції відділу СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000013 від 03.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.246, ч.1 ст.364 КК України,

в с т а н о в и л а:

До провадження слідчого судді надійшло клопотання про накладення арешту на майно, мотивоване тим, що в провадженні СУ ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000013 від 03.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3, ст.27, ч.4 ст.28 ч.4 ст246, ч.1 ст.364 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що в період часу починаючи з 07.03.2025 року по 28.03.2025 року, було виявлено незаконну порубку дерев породи «Ясен», «Акація», «Дуб» «Клен», в кількості 240 свіжо-спиляних пеньків в полезахисній лісосмузі поблизу с. Розумівка Полтавського району Полтавської області, чим відповідно до довідок вартості та розрахунку розміру шкоди Державної екологічної інспекції Центрального округу від 08.04.2025, державі, заподіяно збитків на суму 4 307 135,47 грн.

В ході проведення оперативно-розшукових заходів працівниками УСБУ в Полтавській області було встановлено групу осіб, які причетні до вказаних злочинів, а також організовано займаються незаконними порубками дерев різних порід в лісосмугах на території Полтавського району, Полтавської області, після чого що спричиняє тяжкі наслідки.

Встановлено, що до вказаної протиправної діяльності причетні наступні особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12

14.07.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтава було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_13 , що за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Samsung A32», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-карткою з абонентним номером НОМЕР_3 , який поміщено до сейф-пакунку НПУ №PSP2304606.

Постановою слідчого від 14.07.2025 вилучене майно визнано речовими доказами по кримінальному провадженню.

З метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх пошкодження, знищення, приховування, слідчий просить накласти арешт на них арешт.

У судове засідання слідчий не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій розгляд клопотання просив проводити без його участі, клопотання просив задовольнити в повному обсязі.

Власник майна ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку власника майна, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом скоєння кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.1, 2, 5, 6 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує зі змісту клопотання, метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів, що узгоджується із вимогами п.1 ч.2 ст.170 КПК України

Постановою слідчого від 14.07.2025 року вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Аналізуючи матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Слідчим доведено, що вилучений 14.07.2025 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_13 , за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон марки «Samsung A32», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-карткою з абонентним номером НОМЕР_3 є доказом злочину, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям речового доказу, зазначеним у ст.98 КПК України.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту щодо вказаного майна надасть можливість провести із ним необхідні органу досудового розслідування слідчі та процесуальні дії, експертні дослідження. Висновки, отримані за результатами виконання таких процесуальних дій слугуватимуть доказами у справі.

Вказане майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, оскільки існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення майна, враховує можливість використання його як доказу у зазначеному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Водночас слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до положень ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170, 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 14.07.2025 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung A32», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-карткою з абонентним номером НОМЕР_3 , який поміщено до сейф-пакунку НПУ №PSP2304606, шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 18 липня 2025 року о 15 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1