КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/502/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 390/362/22 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
Категорія 186 (82, 86-1, 141)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2025 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді в складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

переглянула у закритому судовому засіданні, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 , вирок Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 21.05.2025, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Безводня Кіровоградського району Кіровоградської області, громадянина України, із середньою освітою, безробітного, без місця реєстрації проживання, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-14.12.2004 вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст. ст. 104, 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки;

-09.05.2005 вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст. ст. 104, 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки;

-20.09.2006 вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців;

-29.11.2010 вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців;

-29.01.2016 вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік три місяці;

-02.06.2016 вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки три місяці;

-15.06.2018 вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців;

-21.01.2021 вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк два роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік;

засуджено за: ч. 1 ст. 152 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк шість років.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк шість років.

Ухвалено стягнути із обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати у розмірі 9 267 грн на залучення експертів.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим за вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), та за вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно.

Кримінальні правопорушення вчинені при наступних обставинах.

Приблизно о 12 годині 00 хвилин,17.01.2022, ОСОБА_9 прийшла до лісосмуги, що поряд із с. Новопетрівка Кропивницького району Кіровоградської області, з метою заготівлі дров, де зустріла ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які розпивали спиртні напої. Останні почали допомагати ОСОБА_9 із дровами.

В той момент у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на задоволення своєї статевої пристрасті з ОСОБА_9 ..

Дочекавшись, поки ОСОБА_9 почала йти до місця проживання, ОСОБА_8 наздогнав останню та силоміць повів до лісосмуги, де погрожуючи предметом, зовні схожим на ніж, який приставив до шиї, наказав ОСОБА_9 зняти із себе штани та нижню білизну. Після чого, ОСОБА_8 з метою насильницького задоволення своєї статевої пристрасті та отримання сексуального задоволення, діючи умисно, силоміць посадив навколішки ОСОБА_9 та наказав лягти на його куртку. Користуючись похилим віком потерпілої, фізичною перевагою над нею та застосовуючи фізичне насилля, повалив спиною на землю та в подальшому вчинив із ОСОБА_9 статевий акт природнім способом проти її волі.

Після цього, ОСОБА_8 наказав ОСОБА_9 одягнутись та йти додому, а сам з місця злочину зник.

Крім того, у період часу з 12 години 00 хвилин по 12 годину 30 хвилин 17.01.2022 ОСОБА_8 , перебуваючи в лісосмузі, що поряд с. Новопетрівка Кропивницького району Кіровоградської області, тримаючи в лівій руці ніж, діючи умисно, з корисливих мотивів, із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, дістав із правої кишені куртки ОСОБА_9 належний їй мобільний телефон марки «BRAVIS» білого кольору, модель F180 RING, вартістю 196, 67 грн, тим самим відкрито повторно заволодів майном потерпілої.

Після чого, з викраденим майном ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 , просить скасувати вирок суду першої інстанції, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи і ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим за ч. 3 ст. 185 КК України, призначивши мінімальний строк покарання.

Свої вимоги умотивовує такими доводами.

Судом першої інстанції залишені поза увагою показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_10 , взявши до уваги лише показання потерпілої ОСОБА_9 та її сестри, яка не була учасницею подій. Також і свідок ОСОБА_11 донька потерпілої не була свідком подій, знає обставини лише зі слів матері (її показання з цих підстав є неналежними і не допустимими доказами).

Однак. як встановлено показаннями свідка ОСОБА_10 , він, ОСОБА_8 та потерпіла ОСОБА_9 того дня вживала разом горілку, а отже остання була у стані алкогольного сп`яніння, що впливає на повноту та достовірність її показань.

В цілому, показання свідка ОСОБА_10 узгоджуються і з іншими доказами і розбіжні із показаннями потерпілої, що вказує на певну надуманість показань останньої.

Обвинувачений ОСОБА_8 наполягає, що він вчинив лише крадіжку мобільного телефону потерпілої.

Висловлюється про порушення судом принципів всебічності, повноти, об`єктивності та неупередженості при оцінці показань свідка ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_8 , що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, адвокат вказує, що не знайшли свого підтвердження погроза ножем потерпілій, а вилучений ніж взагалі не відноситься до даного кримінального провадження; обшук, при якому вилучався ніж. проведений із порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Також адвокат вказує, що захист не погоджується із викладенням фактичних обставин в обвинувальному акті, вважає такі обставини не доведеними.

Обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції, перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Не погоджується із вироком суду, вказуючи, що його показання не взято до уваги: він вказував, що вкрав з кишені куртки потерпілої мобільний телефон, потім ще телефонував з нього братові, також, на цей телефон дзвонила свідок ОСОБА_12 (дочка потерпілої), і вказувала, що слухавку взяв чоловік на ім`я ОСОБА_13 , який допомагав жінці збирати дрова, та знайшов телефон, але наразі повернути його не може, оскільки не знає адреси, далеко відійшов, живе взагалі далеко, а тому домовився, що наступного дня приїде у місто до «Копілки», щоб віддати телефон, але наступного дня він не зміг поїхати, тому що прокинувся по обіді, а телефон розрядився.

Всі ці показання не взято до уваги судом, також не допитано його брата, якому він телефонував, не взято роздруківок телефонних дзвінків.

Також ставить під сумнів висновки експерта у даному кримінальному провадженні, вважаючи, що ці висновки не доводять його причетності до вчинення зґвалтування; крім того, судом не взято його та захисника клопотань про проведення додаткових експертиз та допиту експерта.

Крім того, вказує, що порушено процедуру вилучення речового доказу ножа, понятими не могли бути особи, яких залучили ними бути.

Ставить вимогу допитати експерта, взяти до уваги показання свідка ОСОБА_10 , взяти до уваги експертизу ножа, якою встановлено, що на ньому немає його відбитків.

Просить, враховуючи, що він вже більш ніж три роки тримається під вартою у СІЗО, де незадовільні умови, зарахувати цей строк у строк покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Просить врахувати обставини, які пом`якшують йому покарання активне сприяння розслідуванню справи та щире визнання ним вини.

На апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 подане заперечення потерпілою ОСОБА_9 , яка вказує, що вирок суду є законним та обґрунтованим, а доводи засудженого є безпідставними. За таких підстав просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку у дебатах обвинуваченого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист обвинуваченого, які підтримали апеляційні вимоги сторони захисту, просили скасувати вирок суду першої інстанції, а ОСОБА_8 визнати винуватим за ст. 185 КК України, думку прокурора, який заперечив апеляційні скарги сторони захисту, вивчивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Згідно із ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Сторона захисту вважає, що судом першої інстанції неправильно кваліфіковані дії обвинуваченого за ст. ст. 152, 186 КК України, тоді як правильна кваліфікація його дій за ст. 185 КК України, вказує, що вина ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 186, 152 КК України, не доведена доказами у кримінальному провадженні; крім того, зібраним доказам судом першої інстанції не надано належної оцінки.

Однак, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалене законне та обґрунтоване судове рішення.

Допитаний судом першої інстанції у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 надав наступних показань.

Не визнаючи свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, вказав: приблизно о 07 годині 30 хвилин, він разом із своїм братом ОСОБА_15 поїхав на маршрутці до металобази в с. Соколівське, щоб влаштуватися на роботу; приїхавши, вони з`ясували, що керівництво підприємства відсутнє, а тому пішли полями через Новопетрівку додому.

Дорогою додому ОСОБА_16 у магазині купив горілку.

У посадці він когось помітив, як потім з`ясувалось, це була потерпіла ОСОБА_9 ..

Пройшовши від цього місця метрів 100, вони розмістилися у посадці, де почали вживати горілку та продукти, які взяли із дому. Вони встигли випити по чарці, як ОСОБА_9 підійшла до них. ОСОБА_16 попросив у неї цигарок. ОСОБА_9 сказала, що випила вже вдома вина чи коньяку. Згодом ОСОБА_9 випила разом із ними. Він запропонував їй допомогти та назбирати для неї дров. ОСОБА_9 погодилася.

Коли він допомагав ОСОБА_9 навантажувати велику дровиняку, то побачив у кишені ОСОБА_9 телефон. Він вирішив витягнути із кишені телефон і залишити собі.

Брату він пізніше сказав, що телефон знайшов.

Потім вони залишилися збирати дрова, а ОСОБА_9 принесла із дому горілку, яку дала йому.

Коли ОСОБА_9 знову брала тачку, то дрова розсипалися. Він підійшов до неї, щоб допомогти скласти дрова. В цей час вона помітила у його руці вже його білий телефон та попросила повернути їй телефон, але він відмовив, бо це був його телефон. Вона сказала, що він пошкодує про це.

Потім він пішов із ОСОБА_17 додому. Дорогою додому телефон кілька разів дзвонив. На один дзвінок він відповів і домовився із донькою потерпілої, що зустрінеться та віддасть телефон.

Також він зателефонував із телефону ОСОБА_9 своєму молодшому брату ОСОБА_13 та попросив його вийти йому назустріч, оскільки погано себе почував.

ОСОБА_16 у цей час десь зник.

Через деякий час його зустрів брат ОСОБА_13 . Вони разом прийшли додому, а через 3 години повернувся ОСОБА_18 ..

Обшук у будинку його матері проходив десь о 21 год. В той час у цьому ж будинку, крім нього, проживали: його брат ОСОБА_19 , його мати ОСОБА_20 , його співмешканка ОСОБА_21 . Під час обшуку вилучили один із кухонних ножів його матері. Особисто він із собою ножа не носить, і в день зустрічі із ОСОБА_9 ножа при собі не мав.

Вважає, що експертиза не є достовірною, оскільки експерт запропонувала йому самому взяти мазок, проте він лише зімітував це.

Наполягав, що йому не відомо чому ОСОБА_9 заявила, що він зґвалтував її, оскільки він тільки непомітно викрав у неї телефон.

Тоді із ним проживала співмешканка, з якою у нього були статеві контакти. Вважає, що поняті при обшуку були зацікавлені, адже колись були потерпілими у його кримінальному провадженні.

Не зважаючи на вказані показання, надані обвинуваченим ОСОБА_8 , його вина у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, підтверджується сукупністю доказів у справі, належно досліджених судом першої інстанції.

Як встановлено показаннями потерпілої ОСОБА_9 , наданими нею в судовому засіданні суду першої інстанції: приблизно о 10 годині 00 хвилин, 17 січня 2022 року, вона збирала дрова у посадці за дачами «Ятрань» чи «Дорожник»; дорогою її наздогнали два хлопці і пройшли мимо; потім один із них гукнув її та запропонував випити, але вона відмовилася.

Після чого ці хлопці попросили у неї цигарки і вона пригостила їх. Вони їй за це допомогли наламати дров. Вона погрузила дрова на возик та повезла їх додому.

У цей час почула, що хтось женеться за нею та кричить: «Стій!». Другий чоловік в цей момент міг ще бачити і чути це, оскільки перебував неподалік.

Надалі її наздогнав ОСОБА_8 і запитав, чи боїться вона «зеків», на що вона відповіла, що не боїться; він сказав, що у нього «побіг». У руці в нього у цей час був ніж, зроблений під «фінку» із коричневим чи жовтим руків`ям. Також він сказав, що 8 років не бачив жінки. Вона у цей час стояла із другого боку тачки. ОСОБА_8 в цей час сказав, що «переріже горло і буде теплу мати»; обійшовши тачку, ОСОБА_8 приставив ножа до горла. Вона запропонувала йому піти додому. ОСОБА_8 відмовився, завів у чащу. Куртку скинув, змусив роздягнутися. Далі відбулося зґвалтування. Згоди на статевий акт вона не надавала, проте боялася ножа. Ніж весь час був біля її голови. Пропонував їй інші види сексу, проте вона відмовила.

Далі вона вийшла із посадки. В цей час їй зателефонувала донька. ОСОБА_8 зупинив її та забрав телефон.

Інший чоловік утік ще на початку цих подій.

Вдома вона ні доньці, ні зятю нічого не сказала.

На другий день донька додзвонилася на її телефон: ОСОБА_8 сказав, що привезе телефон їй на роботу, із-за чого у неї почалася істерика, бо вона злякалася за свою доньку; вона розповіла про те, що трапилося із нею.

Відповідно до наданих суду першої інстанції свідком ОСОБА_10 показань, ОСОБА_22 є його рідним братом по матері; зранку 17 січня 2022 року вони з братом поїхали в с. Соколівське влаштовуватися на роботу, однак тоді керівника металобази не було і вони пішли назад до села; купили горілки, а «тормозок» у них був з дому.

Дорогою вони побачили біля дороги тачку та тітку, яка рубала дрова. Вони вирішили допомогти їй нарубати та погрузити на тачку. Після чого, жінка пішла з тачкою додому.

Потім він побачив у брата білий мобільний телефон, він запитав, звідки він його взяв, на що брат сказав, що під деревом знайшов цей телефон.

Потім жінка ще раз повернулася, вони з нею випили горілки по чарці, потім вона принесла їм ще пляшку та цигарки.

Не знає чи намагався ОСОБА_8 повернути телефон власниці. Жінка якийсь час сиділа разом із ними. Тоді потерпіла не казала нічого про телефон. У цієї жінки в той день було якесь свято, тому вона запропонувала випити. Ніяких конфліктів у брата з потерпілою не було, брат до потерпілої не повертався.

Вони з братом випили приблизно 0,5 л горілки. Десь 2 чарки з цього випила потерпіла та ще чарку з другої пляшки.

Ножа у ОСОБА_23 він не бачив, сало було порізане ще вдома.

Вони затягнули на тачку дрова, а потерпіла понесла їх в бік будинку.

Через декілька днів після події його допитували оперативники, які сказали написати, що брат пішов від нього та прийшов через хвилин 40, коли його допитували.

Інших людей, окрім нього, брата та потерпілої не було.

У брата в той час була дівчина.

Згідно із показаннями свідка ОСОБА_11 , які остання надала в ході судового слідства суду першої інстанції, потерпіла є її матір`ю; матір постійно ходила по дрова, але куди саме їй не відомо; так вона пішла і 17 січня 2022 року.

Свідок завжди телефонувала своїй матері. У матері був білий кнопковий телефон і вона завжди їй відповідала на дзвінки.

Алкоголь мати могла вживати тільки на свята. Вдома матір не могла брати горілки, бо вони не зберігали вдома алкоголь.

Опівдні 17 січня 2022 року вона набрала матір, але та не взяла слухавки і скинула. Вона ще раз зателефонувала, але телефон вимкнули.

Мати повернулася додому десь о 15 годині та була заплаканою. Вона подумала, що це із-за втрати телефону.

Коли телефон увімкнули, то вона знову зателефонувала матері, їй відповів чоловічий голос. Потім вона ще раз зателефонувала і накричала на цього чоловіка, щоб останній віддав телефон матері. Той сказав, що на наступний день привезе. В той день мати виглядала засмученою і вона подумала, що це із-за втрати телефону.

Коли вона розповіла матері, що вона збирається поїхати на ОСОБА_24 і забрати її телефон, то у матері почалася істерика. Вона почала розпитувати матір і та все їй розповіла, а саме: що її зґвалтував чоловік, коли вона збирала дрова у посадці. Мати розповіла, що зустріла двох чоловіків, однак ґвалтував один, інший тільки міг чути крики. При цьому ґвалтівник погрожував матері ножем. Телефон мати добровільно не віддавала. Видимих тілесних ушкоджень на матері не було.

Згодом телефон повернули слідчі. Вона наполягла на тому, щоб зателефонувати в поліцію та повідомити про все, що сталося.

До і після цього вона обвинуваченого не бачила.

Свідком ОСОБА_25 суду першої інстанції надано показань про те, що вона проживає у селі Безводня; ОСОБА_8 знає як односельчанина; одного вечора, взимку, її та її чоловіка, який зараз проходить службу у ЗСУ, запросили понятими на обшук у будинку, належному матері ОСОБА_8 , де під час обшуку були поліцейські та співмешканка ОСОБА_8 ; вона спостерігала за проведенням обшуку; ОСОБА_8 також був присутній при проведенні обшуку. Весь обшук знімався на камеру.

Під час проведення обшуку свідок не чула зауважень від ОСОБА_8 .

Ніж дістали із півлітрової банки, де всі столові прибори зберігалися.

Мобільний телефон знайшли у кріслі чи в одязі.

Працівники поліції все складали у пакети.

Також, свідок додатково пояснила, що зараз її чоловіка немає у селі, оскільки проходить службу у ЗСУ; колись ОСОБА_8 щось викрав, і її чоловік писав з цього приводу заяву, проте неприязних відносин до ОСОБА_8 у неї немає.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення доводиться рядом письмових доказів матеріалів кримінального провадження у сукупності досліджених судом першої інстанції, які судом визнані допустимими й належними, як от:

_витяг з ЄРДР від 18.01.2022 про реєстрацію кримінального провадження № 0000049 за ч. 1 ст. 152 КК України та від 26.01.2022 за ч. 2 ст. 186 КК України за заявами ОСОБА_9 (а.с. 1-2 т.2);

_рапорт інспектора ВП № 2 (м. Кропивницький) Кропивницького РУП ГУ НП в Кіровоградській області (а.с. 3-4 т. 2);

_протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 18.01.2022, з якого вбачається, що ОСОБА_9 повідомила про зґвалтування (а.с.5 т. 2);

_протокол огляду місця події від 18.01.2022 із фототаблицею, яким зафіксовано в ході проведення слідчої дії огляду відкритої ділянки місцевості, яка розташована в лісосмузі за межами села Новопетрівка Кропивницького району Кіровоградської області на відстані 500 м від траси Південний об`їзд м. Кропивницький (4-й км) (а.с. 11-14 т.2);

_протокол огляду місця події від 18.01.2022 із фототаблицею, в ході проведення даної слідчої дії оглянута територія домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . В ході огляду виявлено та вилучено: труси, штани в клітинку червоного кольору (а.с. 15-27 т.2);

_протокол огляду місця події від 20.01.2022 із фототаблицею, в ході проведення слідчої дії оглянута відкрита ділянка місцевості, яка розташована в межах лісосмуги на відстані 2 км у південному напрямку від с. Новопетрівка Кропивницького району. В ході огляду потерпіла ОСОБА_9 показала місце, де її наздогнав ОСОБА_8 (а.с. 28-30 т.2);

_висновок експерта № 37 від 21.01.2022, яким встановлено, що у ОСОБА_9 будь-яких видимих тілесних ушкоджень на тілі у вигляді синців, саден, ран не виявлено; на слизовій човноподібної ямки виявлено ушкодження у вигляді розриву з крововиливом навколо, який міг утворитись від дії тупого предмету; на момент огляду дівоча пліва представлена мировидними сосочками, що свідчить про раніше маючі місце пологи (а.с. 39 т.2);

_протокол отримання зразків для проведення експертизи від 18.01.2022, в ході якого у ОСОБА_9 відібрано біологічні зразки (а.с. 41 т.2);

_протокол проведення слідчого експерименту від 20.01.2022 із відеозаписом за участі потерпілої ОСОБА_9 (а.с. 43-47 т.2);

_протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками від 18.01.2022, під час якого потерпіла ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_8 (а.с. 48-50 т.2);

_протокол пред`явлення речей для впізнання від 19.01.2022, в ході якого потерпіла ОСОБА_9 впізнала свій мобільний телефон BRAVIS (а.с. 51-53 т.2);

_протокол пред`явлення речей для впізнання від 19.01.2022, в ході якого потерпіла ОСОБА_9 впізнала ніж із руків`ям жовтого кольору (а.с. 54-56 т.2);

_протокол обшуку від 18.01.2022, в ході якого проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено ОСОБА_8 , який добровільно надав телефон BRAVIS, а на кухні виявлено ніж з рукояткою з полімерного матеріалу жовтого кольору. В ході обшуку здійснювався відеозапис (а.с. 65-71 т.2);

_ухвала слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.01.2022 про надання дозволу на проведення обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 80 т.2);

_ухвала слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.01.2022 про накладення арешту на жіночі труси та штани червоного кольору у клітинку, власником яких є ОСОБА_9 (а.с. 84 т.2);

_протокол огляду предмету від 19.01.2022, в ході якого оглянуто мобільний телефон BRAVIS F180 ring білого кольору, ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 (а.с. 86 т.2);

_ухвала слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.01.2022 про накладення арешту на мобільний телефон BRAVIS F180 ring білого кольору (а.с. 89 т.2);

_ухвала слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.01.2022 про накладення арешту на чоловічу куртку зі шкірозамінника чорного кольору, джинсові штани синього кольору та спортивні штани чорного кольору, які було вилучено в ході проведення особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_8 (а.с. 93 т.2);

_протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 18.01.2022 (а.с. 96-99 т.2);

_протокол обшуку затриманої особи від 18.01.2022, в ході якого здійснено обшук ОСОБА_8 (а.с. 103 т.2);

_висновок експерта № 38 від 21.01.2022, в якому зазначено, що у ОСОБА_8 при проведенні судово-медичної експертизи на момент огляду о 2:30 год 19.01.2022 будь-яких тілесних ушкоджень у вигляді: синців, саден, ран, не виявлено (а.с. 108 т.2);

_протокол отримання зразків для проведення експертизи від 19.01.2022, в ході якого у ОСОБА_8 відібрано біологічні зразки (а.с. 110 т.2);

_довідка про підтвердження особи затриманого ОСОБА_8 (а.с.114 т.2);

_довідка Соколівської сільської ради від 19.01.2022, з якої вбачається, що ОСОБА_8 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із ним проживають співмешканка ОСОБА_21 , мама ОСОБА_26 (а.с. 115 т.2);

_характеристика ОСОБА_8 , яка видана Соколівською сільською радою 19.01.2022, в якій зазначено, що ОСОБА_8 не працює, господарством не займається, вживає спиртні напої, дебоширить, має схильність до вчинення крадіжок майна односельців, вчиняє сварки. Надходили усні скарги від односельців (а.с. 116 т.2);

_довідка ВОІ МВС України в Кіровоградській області від 20.01.2022, згідно із якою ОСОБА_8 раніше судимий, зокрема засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, 23.10.2018 апеляційним судом Кіровоградської області звільнений по відбуттю покарання (а.с.117-121 т.2);

_вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 21.01.2021, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробовуванням на 1 (один) рік (а.с.122-124 т.2);

_довідка з КЗ «Обласний наркологічний диспансер», в якій зазначено, що ОСОБА_8 оглянутий спецкомісією 14.09.2010 у зв`язку із вживанням алкоголю зі шкідливими наслідками (а.с. 135 т.2);

_довідка з КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР», в якій зазначено, що ОСОБА_8 на обліку не перебуває (а.с. 137 т.2);

_відповідь Кропивницького районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області від 08.02.2022, в якій зазначено, що ОСОБА_8 перебуває на обліку Кропивницького РВ №1 з 18.03.2021 (а.с. 139 т.2);

_висновок експерта № 60 від 08.02.2022, в якому зазначено, що ОСОБА_8 в момент скоєння правопорушення не страждав і в цей час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України по відношенню до інкримінованого правопорушення ОСОБА_8 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує (а.с. 141-143 т.2);

_висновок експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи № 464/941/22-27 від 31.03.2022, в якому зазначено, що за матеріалами відеозапису допиту за участю потерпілої ОСОБА_9 задана кількість відкритих питань, що не мають активного випереджувального характеру, виключають несамостійсність відповідей та стимулюють до змістовного розширення її повідомлень у відповідності з психологічною специфікою спілкування. Альтернативні питання за своїм змістом є уточнюючими, логічно та послідовно сформульовані вслід за попередніми повідомленнями ОСОБА_9 та не мали впливового характеру на процес реконструкції подій, а навпаки допомогли наблизитись до уточнюючого процесу реконструкцій подій. Кількість питань другорядного характеру є статистично невеликим; частина основних питань вчинила вплив на інформативно-смисловий зміст пояснень, які давались безпосередньо ОСОБА_9 щодо досліджуваної ситуації. Комунікативна технологія допиту є психологічно згідною: стимулює активність комунікативної діяльності та не має ознак тиску на останню. Дій примусового до дачі свідчень характеру: погроз, залякувань, образ, змістових текстових підказок для відповідей, навідних запитань, дій, що упереджують дії опитуваної особи з боку особи, що здійснювала допит та присутніх осіб, в ході проведення не фіксуються. Інформація, яка виявлена під час перегляду наданого відеозапису допиту за участю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказує на психологічну достовірність показів, про які вона повідомляла: достатність відомостей у показаннях, відповіді та пояснення потерпілої, дозволяють встановити чітку хронологічну послідовність, при яких вона стала жертвою сексуального злочину. На підставі аналізу інформативно-смислового змісту сполучених нею відомостей можна відтворити вихідну подію, її деталі, особливості виникнення, перебігу та наслідки. При цьому ОСОБА_9 демонструє афективні переживання, які відчувала в момент здійснення відносно неї дій насильницького характеру зі сторони чоловіка, якого детально описує, що виразилось в зберіганні напруги, страху, почуття приниження, патологічним фіксування на спогадах про психотравмуючу ситуацію та почуття незахищеності та ураження гідності (а.с. 160-165 т.2);

_висновок експерта № СЕ-19/112-22/600-ТВ від 28.01.2022, яким встановлено, що ринкова вартість станом цін на 17.01.2022 представленого на дослідження мобільного телефону Bravis F180 Ring Dual Sim White, в технічно-справному стані, придатного для подальшого використання за призначенням, без зарядного пристрою та іншої гарнітури, придбаного новим у лютому 2017 року складає 196,67 грн (а.с. 170-176 т.2);

_висновок експерта № СЕ-19/112-22/827-Д від 04.02.2022, яким встановлено, що на поверхнях наданого на дослідження ножа з жовтим руків`ям, який було виявлено та вилучено в ході обшуку 18.01.2022 за адресою: АДРЕСА_1 , слідів папілярних узорів рук (слідів пальців та долонних поверхонь) не виявлено. Вирішити питання - чи придатні сліди рук для ідентифікації по ним особи - неможливо, оскільки на поверхнях ножа з жовтим руків`ям слідів папілярних узорів рук (слідів пальців та долонних поверхонь) не виявлено (а.с. 180-182 т.2);

_висновок експерта № 99 від 11.03.2022, яким встановлено, що на трикотажних штанах та жіночих трусах сліди крові чи сперми не виявлено (а.с. 187-188 т.2);

_висновок експерта № 28 від 28.02.2022, яким встановлено, що група крові потерпілої ОСОБА_9 згідно з висновком експерта №37 від 08.02.2022, проведеному у відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського облбюро СМЕ - В? ізосерологічної системи АВ0. Група крові підозрюваного ОСОБА_8 згідно із висновком експерта №73 від 08.02.2022, проведеному у відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського облбюро СМЕ АВ0 ізосерологічної системи АВ0. При судово-медичній експертизі вирізок: зі спортивних штанів (об`єкти №1-5) та джинсових штанів (об`єкти №6-11) підозрюваного ОСОБА_8 клітин піхвового епітелію та крові не знайдено. В об`єктах (№1, 3) епітельні клітини непридатні для цитологічного обліку (а.с. 193-195 т.2);

_висновок експерта № 73 від 08.02.2022, яким встановлено, що кров підозрюваного ОСОБА_8 належить до групи АВо за ізосерологічною системою АВ0 (а.с. 200- 201 т.2);

_висновок експерта № 37 від 08.02.2022, яким встановлено, що кров потерпілої ОСОБА_9 належить до групи В? за ізосерологічною системою АВ0 (а.с. 205-206 т.2);

_висновок експерта № 27 від 28.02.2022, яким встановлено, що група крові потерпілої ОСОБА_9 згідно з висновком експерта №37 від 08.02.2022, проведеному у відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського облбюро СМЕ - В? ізосерологічною системою АВ0. Група крові підозрюваного ОСОБА_8 згідно з висновком експерта №73 від 08.02.2022, проведеному у відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського облбюро СМЕ - АВ0 ізосерологічної системи АВ0. При судово-медичній експертизі вмісту зі статевого члена підозрюваного ОСОБА_8 (об.1;2/1,2/2) клітин піхвового епітелію та крові не виявлено. Виявлено епітеліальні клітини, статеву належність яких встановити не вдалося через наявність дрібних пікнотичних ядер та відсутність статевого Х-хроматину. При дослідженні виявлених клітин за допомогою РЗА знайдено антигену А і В ізосерологічної системи АВ0. Таким чином, враховуючи отримані результати та антигенну характеристику осіб, які проходять по справі, можливо зробити висновок про належність даних клітин особі або особам, в крові якої або яких містяться антигени А і В ізосерологічної системи АВ0, від підозрюваного ОСОБА_8 з властивими йому антигенами А і В системи АВ0 не виключається. Та виключається їх походження від ОСОБА_9 з властивим їй антигеном В ізосерологічної системи АВ0 у зв`язку з тим, що в цих клітинах відсутній глікоген та статевий Х-хроматин (а.с. 211-213 т.2);

_постанова про призначення судово-біологічної експертизи від 21.02.2022 (а.с. 211-213 т.2);

_витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.01.2022 про реєстрацію кримінального провадження за ч. 2 ст. 186 КК України (а.с. 214-213 т.2);

_рапорти працівників поліції (а.с. 215-216 т.2);

_протокол освідування особи від 05.04.2022, під час якого встановлено особу ОСОБА_8 (а.с. 242-246 т.2);

_розписка потерпілої ОСОБА_9 про отримання належного їй мобільного телефону (а.с. 252 т.2);

_висновок експерта № СЕ-19/102-22/4914-БД від 28.02.2022, в якому зазначено, що в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки зразків крові потерпілої ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_8 , які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1). На наданих на дослідження мазку-відбитку із уретральним вмістом ОСОБА_8 (об`єкт №3.1), тампоні з вмістом піхви ОСОБА_9 (об`єкт №4.1) та мазку з вмістом піхви ОСОБА_9 (об`єкт №5.1) виявлені клітини з ядрами. В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на наданих на дослідження мазку-відбитку із уретальним вмістом ОСОБА_8 (об`єкт №3.1), тампоні з вмістом піхви ОСОБА_9 (об`єкт №4.1) та мазку з вмістом піхви ОСОБА_9 (об`єкт №5.1) виявлені клітини з ядрами. В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на наданих на дослідження мазку-відбитку із уретральним вмістом ОСОБА_8 (об`єкт №3.1), тампоні з вмістом піхви ОСОБА_9 (об`єкт №4.1) та мазку з вмістом піхви ОСОБА_9 (об`єкт №5.1), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1.). Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на тампоні з вмістом піхви ОСОБА_9 (об`єкт №4.1) та мазку з вмістом піхви ОСОБА_9 (об`єкт №5.1) збігаються між собою і з генетичними ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_9 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_8 .. Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові потерпілої ОСОБА_9 та в об`єктах №№ 4.1., 5.1 складає 8,0354х10-36. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у з 124 децильйонів (1,24х1035) осіб. Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_8 виключається. Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на мазку-відбитку із уретальним вмістом ОСОБА_8 (об`єкт №3.1) є змішаним, належать більше ніж двом особам, містять генетичні ознаки зразків крові потерпілої ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_8 та невстановленої особи жіночої генетичної статі (а.с. 78-98 т.3);

_ухвала Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 08 листопада 2024 року, якою звільнено засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від покарання, призначеного вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 21.01.2021 на підставі ч.2 ст.74 КК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння (а.с. 20-22 т.6).

Суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши надані докази у їх сукупності, за наслідками повного, всебічного та неупередженого судового розгляду, прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), та у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 при цьому судом правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 186 КК України.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Щодо доводів сторони захисту.

Захист вказує, що судом першої інстанції залишені поза увагою показання обвинуваченого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_10 , взято до уваги лише показання потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_11 , яка як донька потерпілої, знає обставини лише зі слів матері і є зацікавленою, а тому її показання з цих підстав є неналежними і не допустимими доказами. Вказане є порушенням судом принципів всебічності, повноти, об`єктивності та неупередженості при оцінці показань свідка ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_8 , і є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Також, захист стверджує, що показаннями обвинуваченого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_10 встановлено, що потерпіла перебувала у стані алкогольного сп`яніння, що впливає на повноту та достовірність її показань.

Вказані доводи є безпідставними.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, змісту вироку суду, судом першої інстанції оцінено всі докази у даному кримінальному провадженні, в тому числі показання потерпілої та свідків.

Судом першої інстанції зазначено, з яких причин судом оцінені критично показання свідка ОСОБА_10 , а саме, оскільки, при оцінюванні доказів сукупно, суд встановив невідповідність показань свідка іншим дослідженим доказам у справі (в тому числі письмовим), а також зважено й на той факт, що свідок ОСОБА_10 є близьким родичем обвинуваченого ОСОБА_8 , вони перебувають у дружніх відносинах. Отже, судом не прийняті показання даного свідка в частині того, що ОСОБА_8 не ґвалтував і не грабував потерпілу, і вони випивали того дня разом з потерпілою, якій до цього допомагали із дровами.

Показання обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції також оцінено, як окремо, так і сукупно із іншими доказами. Такі показання оцінені як нелогічні та непослідовні, що спростовуються іншими доказами у справі. Зважаючи на вказане, судом показання ОСОБА_8 з приводу того, що він не ґвалтував та не вчиняв грабежу потерпілої, а лише вчинив крадіжку її мобільного телефону, визнані недостовірними.

Позиція суду першої інстанції зазначена безпосередньо в оскаржуваному обвинувальному вироку та судом мотивована (а.п. 40-41 том 6).

Вчинення саме відкритого, а не таємного викрадення мобільного телефону, доведено встановленими обставинами події кримінального правопорушення, сукупністю доказів у кримінальному провадженні.

Встановлено, що мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_9 обвинувачений ОСОБА_8 заволодів у відкритий та очевидний для потерпілої спосіб, а отже таке діяння не може бути кваліфіковане як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Перебування потерпілої ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння, що, на думку захисту, могло пояснити непослідовність та неточність показань потерпілої, по-перше, жодним достовірним і належним доказом у справі не підтверджено, крім показань власне обвинуваченого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_10 , достовірність та правдивість показань яких оцінена вище.

По-друге, звертається увага на висновок експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи № 464/941/22-27 від 31.03.2022, яким встановлено, що під час допиту потерпілої дій примусового до дачі свідчень характеру не фіксуються; інформація, яка виявлена під час перегляду наданого відеозапису допиту за участю ОСОБА_9 вказує на психологічну достовірність показань, про які вона повідомляла: достатність відомостей у показаннях, відповіді та пояснення потерпілої, дозволяють встановити чітку хронологічну послідовність, при яких вона стала жертвою сексуального злочину. На підставі аналізу інформативно-смислового змісту сполучених нею відомостей можна відтворити вихідну подію, її деталі, особливості виникнення, перебігу та наслідки. При цьому ОСОБА_9 демонструє афективні переживання, які відчувала в момент здійснення відносно неї дій насильницького характеру зі сторони чоловіка, якого детально описує, що виразилось в зберіганні напруги, страху, почуття приниження, патологічним фіксування на спогадах про психотравмуючу ситуацію та почуття незахищеності та ураження гідності.

Відтак, як встановлено, показання потерпілої ОСОБА_9 є сталими, послідовними протягом всього провадження, узгодженими із іншими доказами у справі (в тому числі письмовими), жодних непослідовностей або неточностей у них не віднайдено.

Той факт, що свідок ОСОБА_11 не є свідком-очевидцем події кримінального правопорушення, знає обставини зі слів потерпілої, яка є її матір`ю, не свідчить про недопустимість і неналежність такого доказу як показання цього свідка, і у даному випадку не спростовує факту події кримінального правопорушення або доведеності вини ОСОБА_8 .

Згідно із ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Натомість у відповідності до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Свідок ОСОБА_11 допитана судом безпосередньо під час судового слідства, повідомила про події кримінального правопорушення як їх їй відомо, також і про обставини, які відбувались після вчинення кримінального правопорушення (як їй стало відомо про зґвалтування потерпілої, відкрите викрадення у останньої мобільного телефону, її намагання повернути мобільний телефон тощо).

Тобто, свідком повідомлені обставини, які мають значення для кримінального провадження.

Показання свідка є послідовними та не суперечать іншим доказам у справі.

У подальшому суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки саме на показаннях свідка, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Ознак, визначених ст. 87 КПК України, що вказували б на недопустимість доказу, не встановлено, як і того, що доказ (показання свідка ОСОБА_11 ) не відповідає вимогам ст. ст. 85-86 КПК України.

Аналогічно оцінюються критично доводи обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі про те, що він вкрав з кишені куртки потерпілої мобільний телефон, потім ще телефонував з нього братові, також, на цей телефон дзвонила свідок ОСОБА_12 (дочка потерпілої), і вказувала, що слухавку взяв чоловік на ім`я ОСОБА_13 , який допомагав жінці збирати дрова, та знайшов телефон, але наразі повернути його не може, оскільки не знає адреси, далеко відійшов, живе взагалі далеко, а тому домовився, що наступного дня приїде у місто до «Копілки», щоб віддати телефон, але наступного дня він не зміг поїхати, тому що прокинувся по обіді, а телефон розрядився.

Вказані показання є лише процесуальною позицією обвинуваченого ОСОБА_8 у зв`язку із його обвинуваченням у вчиненні злочинів, вину у яких він не визнає, не зважаючи на тягар доказів, та бажає уникнути кримінальної відповідальності за їх вчинення. Такі показання суперечать низці доказів у даному кримінальному провадженні і визнаються неправдивими.

Захист, зокрема обвинувачений, ставить під сумнів висновки експерта у даному кримінальному провадженні, вважаючи, що ці висновки не доводять його причетності до вчинення зґвалтування.

Однак, вказаній позиції сторони захисту надано оцінки судом першої інстанції.

Судом обґрунтовано зазначено про те, що висновок експерта за наслідками молекулярно-генетичного дослідження вказує на достовірність показань потерпілої ОСОБА_9 та спростовує позицію захисту щодо відсутності статевого контакту обвинуваченого з потерпілою.

Висновком експерта № 37 від 21.01.2022 встановлено, що у ОСОБА_9 будь-яких видимих тілесних ушкоджень на тілі у вигляді синців, саден, ран не виявлено, однак на слизовій човноподібної ямки виявлено ушкодження у вигляді розриву з крововиливом навколо, який міг утворитись від дії тупого предмету.

Висновок експерта № СЕ-19/102-22/4914-БД від 28.02.2022, за наслідками проведеного молекулярно-генетичного дослідження свідчить, що генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на мазку-відбитку із уретальним вмістом ОСОБА_8 (об`єкт №3.1) є змішаним, належать більше ніж двом особам, містять генетичні ознаки зразків крові потерпілої ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_8 та невстановленої особи жіночої генетичної статі.

Конкретизовані підстави, за яких захистом даний висновок експерта або інші висновки експерта піддаються сумніву, захистом не вказуються, як і не вказується, чому саме даний висновок не може прийматися судом до уваги.

Окрім наведеного, сторона захисту (як адвокат в інтересах обвинуваченого, так і обвинувачений) виказує переконання, що порушено процедуру вилучення речового доказу ножа, понятими при обшуку не могли бути особи, яких залучили, вони були учасниками іншого кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 , а також стороною захисту вказується, що не знайшли свого підтвердження погроза ножем потерпілій, а вилучений ніж взагалі не відноситься до даного кримінального провадження.

Такі твердження колегією суддів визнаються такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Обставинами кримінального провадження встановлено факт погрози ОСОБА_8 ножем потерпілій ОСОБА_9 при вчиненні зґвалтування останньої.

Вказане підтверджується наведеними та аналізованими вище доказами (як показання потерпілої і письмові докази).

Як вимагає ч. 7 ст. 223 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне. Обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії, крім особливостей, встановлених статтею 615 цього Кодексу. Понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження. Зазначені особи можуть бути допитані під час судового розгляду як свідки проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

Мета проведення обшуку, підстави і порядок його проведення, а також вимоги до його проведення регламентує ст. 234 КПК України, безпосереднє проведення цієї слідчої дії визначає ст. 236 КПК України.

Згідно із протоколом обшуку від 18.01.2022, дана слідча дія проведена із дотриманням зазначених вище вимог Кримінального процесуального кодексу України, учасникам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки, слідча дія проведена при участі понятих, із здійсненням технічної фіксації проведення обшуку. В ході проведення обшуку виявлено та вилучено ніж із рукояткою жовтого кольору.

Слід зауважити, обшук проведений у присутності ОСОБА_8 .

Заяв та зауважень щодо проведеної слідчої дії не зафіксовано.

У подальшому, вилучений при обшуку ніж пред`явлений для впізнання потерпілій ОСОБА_9 , що зафіксовано протоколом пред`явлення речей для впізнання від 19.01.2022, в ході проведення даної слідчої дії потерпіла впізнала даний ніж.

Відносно участі понятих заборон, встановлених ч. 7 ст. 223 КПК України, для участі у проведенні слідчої дії певної категорії осіб не встановлено.

Поняті, які брали участь у проведенні обшуку 18.01.2022, не є потерпілими, родичами підозрюваного або потерпілої, працівниками правоохоронних органів.

Також, той факт, що дані особи могли бути учасниками іншого кримінального провадження, де у минулому обвинувачувався ОСОБА_8 , наразі не свідчить про їх заінтересованість в результатах даного кримінального провадження.

Позаяк, жодних вагомих доказів протилежного, які б могли підтвердити заінтересованість понятих, та пояснити, у чому саме вона полягає, стороною захисту не надано, не віднайдено таких доказів і у матеріалах кримінального провадження.

Відтак, підсумовуючи зазначене вище, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що доводи сторони захисту свого підтвердження не знайшли.

Щодо дотримання судом першої інстанції принципів призначення покарання, вимог ст. ст. 50, 65-67 КК України.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого; покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У статті 65 КК України визначено загальні засади призначення покарання, які наділяють суд правом вибору між однією із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, кожна з яких є законною. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання; суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Зважується, крім того, на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах «Souring v. UK», «Shvydka v. Ukraine», «Tammer v. Estonia», - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Європейський Суд з прав людини у справах «Бакланов проти Росії» та «Фрізен проти Росії» зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

У справі «Ізмайлов проти Росії» Європейський Суд вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Виходячи з мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини і захистом інтересів держави й суспільства.

Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, судом, при призначенні ОСОБА_8 покарання, враховано тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особисті характеристики особи обвинуваченого, а також й обставини, передбачені ст.ст. 66-67 КК України.

ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні умисних, нетяжкого і тяжкого злочинів, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, оглянути наркологом у 2010 році, встановлений діагноз психічні і поведінкові розлади особистості внаслідок вживання алкоголю зі шкідливими наслідками, безробітний, суспільно корисною працею не займається, за місцем проживання характеризується негативно як особа, яка не працює, господарством не займається, вживає спиртні напої, дебоширить, має схильність до вчинення крадіжок майна односельців, вчиняє сварки, на яку надходили усні скарги від односельців.

ОСОБА_8 раніше багаторазово судимий, виключно за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, в тому числі тяжких.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, не встановлені.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , визнано вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Як слідує зі змісту оскаржуваного вироку, суд першої інстанції, врахувавши всі обставини у даній справі, а також принципи призначення покарання (необхідність й достатність призначеного покарання для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень), прийшов до висновку про призначення обвинуваченому покарання у межах санкцій частин статей обвинувачення, а саме у виді позбавленні волі на визначений строк.

Відтак, беручи до уваги зазначене, можливо стверджувати, що всі наведені обставини достатньо враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, і суд першої інстанції прийшов до висновку про призначення обвинуваченому покарання, яке, на переконання колегії суддів, відповідає тим принципам призначення покарання, про які йшлося вище.

З приводу доводів обвинуваченого ОСОБА_8 врахувати обставини, які пом`якшують йому покарання активне сприяння розслідуванню справи та щире визнання ним вини, вказані твердження є безпідставними.

Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення це добровільна ініціативна допомога слідству з боку особи будь-яким чином: надання відомостей, доказів, допомога у виявленні співучасників, знаряддя злочину чи здобутого злочинним шляхом майна.

При цьому, добровільність полягає у тому, що дії особи мають бути вмотивовані внутрішнім переконанням, а не тиском доказів; ініціативність виявляється у тому, що особа не просто відповідає на запитання, а сама пропонує інформацію чи допомогу; активність же характеризована не формальністю, а енергійністю та різнобічністю.

Матеріали кримінального провадження не містять підтвердження наявності наведених ознак у поведінці ОСОБА_8 протягом кримінального провадження.

Аналогічно, у конкретному випадку неможливо визнавати обставиною, яка пом`якшує обвинуваченому покарання, визнання ОСОБА_8 винуватості: як слідує з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав, не зважаючи на її доведеність сукупністю доказів у справі.

Тобто, твердження обвинуваченого з приводу визнання ним вини та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення є лише формальним твердженням, не доведеним фактично.

Також, обвинувачений в апеляційній скарзі просить, враховуючи, що він вже більш ніж три роки тримається під вартою у СІЗО, де незадовільні умови, зарахувати строк тримання під вартою у строк покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вказані вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до Закону України від 26.11.2015 року «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII та ч. 5 ст. 72 КК України (до змін, внесених Законом № 2046-VІІІ), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У подальшому, Законом України № 2046-VІІІ від 18.05.2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» постановлено: Частину п`яту статті 72 Кримінального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2001 р., № 25-26, ст. 131) викласти в такій редакції: «5. Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Верховним Судом позицію щодо порядку зарахування строку попереднього ув`язнення викладено в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі №663/537/17.

Зокрема, пунктом 107 означеної Постанови визначено: Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

Як встановлено, кримінальне правопорушення ОСОБА_8 вчинене 17.01.2022, під вартою останній тримався у межах даного кримінального провадження з 18.01.2022.

Таким чином, попереднє ув`язнення ОСОБА_8 зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день

З огляду на зазначене, беручи до уваги, що доводи апеляційних скарг свого підтвердження не знайшли, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено, колегія суддів залишає оскаржуваний вирок суду першої інстанції без змін як законний та обґрунтований.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 21.05.2025 стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4