Справа № 946/4998/25
Провадження № 1-кс/946/1353/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про вжиття невідкладних заходів особистої безпеки потерпілого,-

В С Т А Н О В И В:

01.07.2025 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про вжиття невідкладних заходів особистої безпеки потерпілого, яке у судовому засіданні уточнив та просить: визнати його ситуацію такою, що підлягає під критерії реальної загрози, передбаченої Законом «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві»; зобов`язати Ізмаїльський РВП ГУНП в Одеській області видати йому кнопку екстреного реагування (КЕР) для негайного виклику патруля поліції в разі загрози; зобов`язати відповідний відділ Національної поліції реагувати на його виклик негайно (без зволікань), гарантуючи його фізичну безпеку в межах повноважень.

Обґрунтування клопотання, що було доповнено заявником у судовому засіданні, зводиться до того, що ОСОБА_3 є потерпілим у кримінальному провадженні та особою, що зазнала неодноразових порушень своїх прав з боку представників силових структур, зокрема Національної поліції. Також зазначає, що протягом попередніх звернень до поліції він неодноразово апелював до захисту, однак реакція поліції була або відсутньою, або прямо суперечила його правам - у деяких випадках працівники поліції сприяли його незаконному утриманню або ігнорували факти загроз. Має підстави вважати, що існує реальна й невідворотна загроза його життю та здоров?ю. Підтвердженням цього є: документальні звернення до поліції; відсутність виїзду на місце виклику; ігнорування фактів загрози; відсутність результатів перевірок; факти психологічного тиску, фізичного супроводу та дій, які можна кваліфікувати як співучасть у незаконному позбавленні волі. Наголошує, що він вже зазнавав шкоди, а в разі повторення ситуації держава нестиме відповідальність за недотримання превентивного обов`язку.

ОСОБА_3 в судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання та пояснив, що йому надходять погрози з прихованого номера, його затримували працівники поліції та доставляли до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де від нього вимагали та примушували пройти медичну комісію. Боїться за своє життя, за ним їздить автомобіль співробітників поліції, переслідує його або супроводжує. Крім цього, зазначив що звертається на лінію «102», але коли чують його фамілію то не реагують та не виїжджають співробітники поліції.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву, якою просить розглянути клопотання ОСОБА_3 по справі № 946/4998/25 за його відсутністю та зазначив, що за заявою ОСОБА_4 відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000956 та розпочато досудового розслідування. У задоволенні вимог клопотання просить відмовити у зв`язку із відсутністю будь-яких правових підстав для застосування заходів вказаних у клопотанні, крім цього, до СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області не надходило жодних клопотань за вказаним фактом.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» (далі Закон), забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, тобто у виявленні, попередженні, припиненні, розкритті або розслідуванні кримінальних правопорушень, а також у судовому розгляді кримінальних проваджень, - це здійснення правоохоронними органами правових, організаційно-технічних та інших заходів, спрямованих на захист життя, житла, здоров`я та майна цих осіб від протиправних посягань, з метою створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя.

За статтею 2 цього Закону право на забезпечення безпеки шляхом застосування заходів, зазначених у статтях 1 і 7 цього Закону, за наявності відповідних підстав мають, серед інших осіб, потерпілий та його представник у кримінальному провадженні; підозрюваний, обвинувачений, захисники і законні представники.

Слідчим суддею встановлено, що 25.06.2025 року ОСОБА_4 звертався до слідчого судді зі скаргою про зобов`язання уповноважених осіб Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області внести відомості до ЄРДР за його заявою від 24.06.2025 року, зміст якої містив відомості про те, що працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 скоєно злочин проти його сина ОСОБА_3 , який є заявником по даній справі, а саме: його незаконно утримують у ТЦК.

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.06.2025 року (справа № 946/4799/25) частково задоволено скаргу ОСОБА_4 та зобов`язано уповноважену особу Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області внести відомості до ЄРДР за його заявою від 24.06.2025 року.

На підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.06.2025 року (справа № 946/4799/25) Ізмаїльським РВП ГУНП в Одеській області внесені відомості до ЄРДР за № 0000956 від 02.07.2025 року за ч. 1 ст.146 КК України, про що слідчий долучив до своєї заяви копію відповідного витягу з ЄРДР.

Отже, з урахуванням змісту заяви ОСОБА_4 від 25.06.2025 року та приписів ст. 55 КПК України, ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000956 від 02.07.2025 року за ч. 1 ст. 146 КК України є потерпілим, а тому він вправі звертатися з клопотанням про вжиття заходів забезпечення безпеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону, рішення про застосування заходів безпеки приймається слідчим, дізнавачем, прокурором, судом, у провадженні яких знаходяться кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, у розслідуванні чи судовому розгляді яких брали або беруть участь особи, зазначені у статті 2 цього Закону, а також органом (підрозділом), що здійснює оперативно-розшукову діяльність, щодо осіб, які брали участь або сприяли виявленню, попередженню, припиненню кримінальних правопорушень.

Заходи забезпечення безпеки визначені ч. 1 ст. 7 Закону, та такими є: а) особиста охорона, охорона житла і майна; б) видача спеціальних засобів індивідуального захисту і сповіщення про небезпеку; в) використання технічних засобів контролю і прослуховування телефонних та інших переговорів, візуальне спостереження; г) заміна документів та зміна зовнішності; д) зміна місця роботи або навчання; е) переселення в інше місце проживання; є) поміщення до дошкільної виховної установи або установи органів соціального захисту населення; ж) забезпечення конфіденційності відомостей про особу; з) закритий судовий розгляд.

З урахуванням характеру і ступеня небезпеки для життя, здоров`я, житла та майна осіб, взятих під захист, можуть здійснюватися й інші заходи безпеки (ч. 2 ст. 7 Закону).

Так, у судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 звертаючись до слідчого судді з клопотанням про вжиття невідкладних заходів особистої безпеки потерпілого, зазначив, що він є потерпілим у кримінальному провадженні та особою, що зазнала неодноразових порушень своїх прав з боку представників силових структур, зокрема Національної поліції. Протягом попередніх звернень до поліції він неодноразово апелював до захисту, однак реакція поліції була або відсутньою, або прямо суперечила його правам - у деяких випадках працівники поліції сприяли його незаконному утриманню або ігнорували факти загроз. Вважає, що існує реальна й невідворотна загроза його життю та здоров`ю. На підтвердження цьому вказує на: наявність документальних звернень до поліції; відсутність виїзду на місце виклику; ігнорування фактів загрози; відсутність результатів перевірок; факти психологічного тиску, фізичного супроводу та дій, які можна кваліфікувати як співучасть у незаконному позбавленні волі. Також у мотиви свого клопотання ОСОБА_3 вказав, що він вже зазнавав шкоди, а в разі повторення ситуації держава нестиме відповідальність за недотримання превентивного обов`язку.

Підставами для вжиття заходів забезпечення безпеки осіб, зазначених у статті 2 цього Закону, є дані, що свідчать про наявність реальної загрози їх життю, здоров`ю, житлу і майну (ч. 1 ст. 20 Закону).

Частина 2 статті 20 Закону передбачає, що приводом для вжиття заходів забезпечення безпеки учасників кримінального судочинства, членів їх сімей та близьких родичів може бути: а) заява учасника кримінального судочинства, члена його сім`ї або близького родича; б) звернення керівника відповідного державного органу; в) отримання оперативної та іншої інформації про наявність загрози життю, здоров`ю, житлу і майну зазначених осіб; г) отримання прохання Міжнародного кримінального суду про вжиття заходів забезпечення безпеки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 Закону, заходи щодо безпеки осіб, взятих під захист, застосовуються тільки за наявності підстав, зазначених у статті 20 цього Закону. Порядок здійснення заходів безпеки визначається цим Законом, іншими актами законодавства України. Орган, який здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, дізнавач, прокурор, слідчий суддя, суд, одержавши заяву або повідомлення про загрозу безпеці особи, зазначеної у статті 2 цього Закону, зобов`язані перевірити цю заяву (повідомлення) і в строк не більше трьох діб, а у невідкладних випадках - негайно прийняти рішення про застосування або про відмову у застосуванні заходів безпеки. На своє рішення вони приймають мотивовану постанову чи ухвалу і передають її для виконання органу, на який покладено здійснення заходів безпеки. Ця постанова чи ухвала є обов`язковою для виконання вказаними органами. У разі наявності в заяві (повідомленні) про загрозу безпеці особи, зазначеної у статті 2 цього Закону, відомостей про кримінальне правопорушення слідчий, дізнавач, прокурор у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, починає досудове розслідування, а орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий суддя, суд направляє заяву (повідомлення) відповідному органу досудового розслідування для початку досудового розслідування. Про прийняте рішення терміново в письмовій формі повідомляється заявник.

Так, слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000956 від 02.07.2025 року за ч. 1 ст. 146 КК України.

З імперативності положень 55 КПК України, потерпілим в рамках даного провадження є ОСОБА_3 .

Разом з тим, слідчий суддя констатує відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення безпеки потерпілого ОСОБА_3 , оскільки доводи не є достатніми.

Крім того, ОСОБА_3 не навів достатньо об`єктивних підстав, які надавали б можливість слідчому судді встановити наявність реальної загрози життю, здоров`ю, житлу і майну цій особі, а припущення особи, її побоювання, не обґрунтовані конкретними фактами, а тому у слідчого судді відсутні підстави для застосування заходів безпеки, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись Законом України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», ст. ст. 303, 306, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про вжиття невідкладних заходів особистої безпеки потерпілого відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 04.07.2025 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1