Справа 303/2259/25
Провадження 1-кс/303/653/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року місто Мукачево

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000316, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 березня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області 02 травня 2025 року.

На обґрунтування клопотання заявник зазначає, що ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 травня 2025 року у кримінальному провадженні №0000316, внесеному до ЄРДР 12.03.2025, накладено арешт на майно, в тому числі на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 на автомобіль марки «BMW» моделі «Х5 М» д.н.з. НОМЕР_2 , а також автомобіль марки «BMW» моделі «Х5 М» д.н.з. НОМЕР_2 .

Заявник зазначає, що вона є власницею транспортного засобу, автомобіля синього кольору легкового універсала BMW моделі Х5 М державний номерний знак НОМЕР_2 .

Вказаний автомобіль вона за нотаріально посвідченою довіреністю 31 січня 2025 року, реєстровий номер 92, дійсною строком на шість місяців, передала в користування та розпорядження своїй далекій родичці, ОСОБА_5 , яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , яка мала намір виїхати на короткий термін за кордон з метою медичного обстеження.

Заявник наголосила, що від ОСОБА_5 вона дізналась, що 29 квітня 2025 року у місті Мукачево автомобіль був відібраний у неї без пояснень. Зі слів ОСОБА_5 , 29.04.2025 вона на автомобілі BMW марки Х5 М державний номерний знак НОМЕР_2 приїхала у АДРЕСА_2 , до своїх малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які за рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23.04.2024 проживають з їхнім батьком, ОСОБА_6 за вищевказаною адресою. Однак, батько дітей, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким вона спільно не проживає і в шлюбі не зареєстрована, сказав їй, що його запрошують до міста Мукачево до відділку поліції та попросив її підвезти його, оскільки він був на той час без автомобіля. ОСОБА_5 погодилася та підвезла ОСОБА_6 в місто Мукачево, де він попросив надати йому ненадовго автомобіль. Коли ОСОБА_5 прийшла до відділку поліції в місті Мукачево, її автомобіля і самого ОСОБА_6 там не знайшла, а через декілька днів ОСОБА_6 повідомив, що автомобіль був тимчасово вилучений, а йому було вручено підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Заявник акцентувала увагу на тому, що клопотання слідчого про арешт на зазначене майно мотивоване тим, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місце, але не пізніше 28.03.2025, група осіб, серед яких згадується ОСОБА_6 , скоїла злочин, передбачений ч.3 ст.332 КК України і при цьому користувався автомобілем синього кольору BMW марки Х5 М державний знак НОМЕР_2 .

Заявник вважає ці твердження такими, що не відповідають дійсності, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь які докази того, що її автомобіль використовувався учасниками кримінального провадження №0000316 від 12.03.2025 в незаконних цілях, а ОСОБА_5 , яка має право тимчасово користуватись та розпоряджатись її автомобілем, не передавала його третім особам в користування чи розпорядження, автомобіль ніким не викрадався і постійно перебував під наглядом власника.

Додатково заявниця зазначила, що обшук проведений слідчим СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 не відповідає вимогам КПК України, оскільки дозволу у ОСОБА_4 , як у власника автомобіля, слідча не отримувала, а ОСОБА_6 не був особою, яка користувалася вказаним транспортним засобом.

Крім того, автомобіль, на який накладено арешт, у період, визначений у клопотанні слідчої про накладення арешту (у невизначений час, але не пізніше 28.03.2025), перебував у місті Києві, що підтверджується відео фіксацією порушення правил дорожнього руху, зафіксованими в автоматичному режимі. 29.03.2025 автомобіль повернувся з міста Києва, цього ж дня о 10 годині 55 хвилині перебував на 174 км від міста Києва на трасі М06 Київ-Чоп. При цьому, ОСОБА_5 повідомляла ОСОБА_4 про переміщення автомобіля до міста Києва до середини квітня.

Органом досудового розслідування до матеріалів кримінального провадження не долучено будь-яких доказів, що належний ОСОБА_4 автомобіль використовувався будь-ким із фігурантів кримінального провадження чи був об`єктом протиправних дій, або отриманий нею у власність внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З метою усунення обмеження на право власності, заявник вважає, що необхідність у вжитих заходах забезпечення кримінального провадження є неправомірною і клопоче про скасування арешту на вищезазначене майно.

В судове засідання ОСОБА_4 та представник, адвокат ОСОБА_3 не з`явилися, до суду подали заяву про розгляд клопотання у їх відсутності, клопотання просили задовольнити.

Слідчий СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності, надав суду заперечення, зміст яких зводиться до наступного.

На думку слідчого, арешт на автомобіль накладено законно та обґрунтовано, оскільки вказаним автомобілем користувався підозрюваний ОСОБА_6 , в тому числі для протиправної діяльності організації незаконної міграції осіб призовного віку. Крім того, автомобіль та все, що в ньому було вилучено, визнано речовими доказами, є засобами вчинення кримінального правопорушення та в разі їх втрати може в подальшому негативно вплинути на судовий розгляд. Слідчий наголосив, що санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, а тому, на його думку, автомобіль, який тривалий час перебував у користуванні ОСОБА_6 , в разі винесення судом обвинувального вироку може бути конфіскований.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що у провадженні слідчого відділу Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження №0000316 від 12.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

02 травня 2025 року ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області накладено арешт на майно, в тому числі на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 на автомобіль марки «BMW» моделі «Х5 М» д.н.з. НОМЕР_2 , а також автомобіль марки «BMW» моделі «Х5 М» д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Завданням арешту майна у розумінні ч.11 ст. 170 КПК України є заборона або обмеження користування, розпорядження майном, і вони можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судом встановлено, що відповідно до довіреності від 31 січня 2025 року ОСОБА_4 , будучи відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля «BMW» моделі «Х5 М» д.н.з. НОМЕР_2 , уповноважила ОСОБА_5 та/або ОСОБА_10 бути її представником з питань розпорядження вищевказаним автомобілем строком на шість місяців.

В ході огляду місця події від 29.04.2025 слідчим, яким здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, серед іншого, вилучено автомобіль BMW марки Х5 М державний номерний знак НОМЕР_2 та свідоцтво про його реєстрацію, які, в подальшому, постановою слідчого визнані речовими доказами.

Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 травня 2025 року накладено арешт на майно, в тому числі, на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 на автомобіль марки «BMW» моделі «Х5 М» д.н.з. НОМЕР_2 , а також автомобіль марки «BMW» моделі «Х5 М» д.н.з. НОМЕР_2 .

Зі змісту ухвали слідчого судді встановлено, що підставою накладення арешту на вказане майно стало визнання речей речовими доказами у провадженні.

Ні ОСОБА_4 , ні її представник під час розгляду клопотання про арешт майна не були присутні.

Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції", заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-П).

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п.50, Series AN 98).

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Суд зазначає, що в даному випадку, накладення арешту на майно заявниці ОСОБА_4 , яка на даний час немає жодного відношення до кримінального провадження та яка в належний спосіб тимчасово передала належний їй транспортний засіб для користування ОСОБА_5 , та який був вилучений в ОСОБА_6 , є непропорційним обмеженням права власності особи на майно.

З наданих представником заявника документів, зокрема, постанов за порушення правил безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, встановлено перебування належного ОСОБА_4 транспортного засобу поза межами Закарпатської області, що потребує додаткової перевірки під час досудового розслідування та викликає обґрунтовані сумніви в достовірності обставин, зазначених органом досудового розслідування на обґрунтування клопотання про арешт майна.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23.04.2024 встановлено, що фактичні шлюбні відносини між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 припинено з початку 2022 року, а місце проживання спільних дітей визначено за ОСОБА_6 , що додатково підтверджує обставини, вказані заявницею, зокрема, одноособового користування нею транспортним засобом.

На підтвердження спростування доводів клопотання та обґрунтування користування ОСОБА_6 транспортним засобом - автомобілем марки «BMW» моделі «Х5 М» д.н.з. НОМЕР_2 , стороною обвинувачення надано протокол пред`явлення речей для впізнання від 03.04.2025, яким зафіксовано впізнання свідком ОСОБА_11 транспортного засобу «BMW» моделі «Х5» темно-синього кольору, на якому невідома особа, під час перебування свідка у місті Виногралів Закарпатської області доставляла йому їжу.

Суд зазначає, що самі по собі вказані докази не свідчать про належність вказаного майна до кримінального правопорушення за правовою кваліфікацією за ч.3 ст. 332 КК України.

Крім того, зі змісту повідомлення про підозру від 29.04.2025 ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, останній підозрюється в організації незаконного переправляння осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами та вказівками, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, не вбачається причетності до вказаного кримінального правопорушення ні ОСОБА_4 , як власника майна, ні ОСОБА_5 , як тимчасового користувача автомобіля.

Враховуючи встановлені обставини, зокрема, належності автомобіля на праві власності ОСОБА_4 , факту оформлення нею доручення на користування на ім`я ОСОБА_5 , відсутності документів, які підтверджують факти користування вказаного автомобіля підозрюваним ОСОБА_6 , реалізації органом досудового розслідування повноважень щодо фіксації обставин кримінального правопорушення під час огляду автомобіля, беручи до уваги принципи розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб, вимоги ч. 4 ст. 173 КПК України про необхідність застосування найменш обтяжливого способу арешту майна, враховуючи продовження досудового розслідування, в ході якого може виникнути необхідність у вчиненні певних слідчих дій з вказаним автомобілем, суд вважає необхідним клопотання ОСОБА_4 задовольнити частково шляхом надання власнику права користування вказаним арештованим майном із забороною розпорядження ним.

Керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.

Дозволити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , користуватися транспортним засобом марки «BMW» моделі «Х5 М» д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 на автомобіль марки «BMW» моделі «Х5 М» д.н.з. НОМЕР_2 , до прийняття рішення про скасування арешту майна.

Заборонити ОСОБА_4 або будь-яким іншим особам розпоряджатися транспортним засобом марки «BMW» моделі «Х5 М» д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 на автомобіль марки «BMW» моделі «Х5 М» д.н.з. НОМЕР_2 , до прийняття рішення про скасування арешту майна.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язок зі зберігання транспортного засобу, свідоцтва про реєстрацію, до прийняття рішення про скасування арешту майна.

В задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1