Справа № 185/8424/18
Провадження № 1-кп/185/606/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2025 року м.Павлоград
Дніпропетровської області
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9
ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
потерпілих - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
представника потерпілих - адвоката ОСОБА_15 ,
обвинуваченого ОСОБА_16 ,
його захисників - адвокатів ОСОБА_17 ,
ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Олександропіль, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого ТОВ «Днепр Проф Строй», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -
Сторони, кожен окремо, не заперечували щодо розгляду справи під час воєнного стану.
Відповідно до змісту обвинувального акту, ОСОБА_16 обвинувачується в тому, що він 01 жовтня 2017 року, приблизно о 15 годині 10 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Fiat Doblo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_19 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , в салоні якого перебувала пасажир ОСОБА_20 , прямуючи зі швидкістю приблизно 100-110 км/год., рухався по автодорозі Знам`янка-Луганськ-Ізварине, через населений пункт село Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області, від міста Дніпра у напрямку міста Донецька, наближаючись до перехрестя з другорядним провулком Партизанським села Богуслав.
В цей же час по автодорозі Знамянка-Луганськ-Ізварине, через село Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області, від міста Донецька у напрямку міста Дніпро рухався автомобіль «Renault Trafic» р.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_21 , в салоні якого знаходився пасажир ОСОБА_22 .
У ході руху по автодорозі Знамянка-Луганськ-Ізварине, наближаючись до перехрестя з другорядним провулком Партизанським с.Богуслав, Павлоградського району, Дніпропетровської області, водій ОСОБА_16 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров?я громадян, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки,за наявності об`єктивної та реальної можливості спостерігати за рухом транспортних засобів у зустрічному напрямку, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перед перехрестям з провулком Партизанським села Богуслав, Павлоградського району, близько 15.10год. того ж дня виїхав на зустрічну смугу, в безпосередньої близькості перед автомобілем «Renault Trafic» реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_21 , який зі швидкістю приблизно 90 км/год. рухався у зустрічному напрямку по автодорозі Знам?янка-Луганськ-Ізварине через село Богуслав Павлоградського району від міста Донецька у напрямку міста Дніпра, та наближався до перехрестя другорядним провулком Партизанським села Богуслав, Павлоградського району, Дніпропетровської області., чим створив аварійну дорожньо-транспортну ситуацію для водія ОСОБА_21 , а саме загрозу зіткнення зазначених автомобілів.
При цьому, водій ОСОБА_21 при своєчасному застосуванні екстреного гальмування на займаній смузі не мав технічної можливості зупинитися раніше, ніж місця зупинки його автомоблія досягне зустрічний автомобіль «Fiat Doblo» реєстраційний номер НОМЕР_5 .
З метою запобігання зіткненню із зустрічним автомобілем «Fiat Doblo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_16 , водій ОСОБА_21 , діючи відповідно до п.2.14 е) Правил дорожнього руху, у зв`язку з неможливістю іншими засобами запобігти власної загибелі чи каліцтву громадян, відступив від вимог законодавства, а саме - змінив напрямок руху керованим ним автомобілем «Renault Trafic» реєстраційний номер НОМЕР_6 вправо, виїхав на праве узбіччя, і далі на перехрестя з провулком Партизанським села Богуслав, де скоїв наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля на неповнолітнього пішохода ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який йшов у зустрічному напрямку.
Після створення аварійної ситуації, та скоєної після цього дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_16 залишив місце події.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_23 був смертельно травмований.
Своїми діями водій ОСОБА_16 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3. 6), 10.1. Правил дорожнього руху, в яких вказано:
п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов?язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а так само бути взаємно ввічливими».
п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинністворювати небезнеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`югромадян, завдавати матеріальних збитків».
п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на ї зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом
п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку Руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».
Порушення п. 10.1. Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв?язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Невиконання вищевказаного пункту Правил дорожнього руху призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого ОСОБА_23 заподіяно наступні тілесні ушкодження: синці: на верхній повіці лівого ока біля внутрішнього кута та на верхній повіці правого ока біля зовнішнього кута, в правій виличній області, на передній поверхні лівої гомілки у верхній третині на відстані від 30 до 40 см від рівня підошовної поверхні стоп та на передній поверхні правої гомілки у верхній третині на відстані від 30 до 37 см від рівня підошовної поверхні стоп, на зовнішній поверхні правого гомілково-ступневого суглобу; садна: в лобній області справа, в області правої надбрівної дуги, на верхній повіці правого ока, в правій скронево-виличній області, на верхній повіці лівого ока, в лівій щічній області, на переніссі, на кінчику носа, в області правої надбрівної дуги біля зовнішнього краю, в правій щічній області з переходом на верхню та нижню губи справа та на підборіддя, на задній поверхні лівого передпліччя в середній та нижній третинах, на задній поверхні правого ліктьового суглобу, в області правої здухвинної кістки в проекції здухвинного гребеня з переходом на праву поперекову ділянку, на тлі вищезазначеного синця на передній поверхні лівої гомілки у верхній третині; забійні рани: на тлі вищезазначених осаднень на підборідді безпосередньо під нижньою губою, в проекції кута нижньої щелепи справа та на підборідді в нижній третині. Субарахноїдальні крововиливи головного мозку, крововиливи-гематоми легень, крововиливи в області пристінкової плеври, крововиливи в області серця, розриви селезінки, крововиливи в області підшлункової залози, наднирників, навколо ниркової клітковини та біля коренів брижі, перелом лівої великогомілкової кістки у верхній третині з вогнищевим крововиливом навколо. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, що діяли за ударним механізмом з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області або при ударі об такі та такими предметами могли бути виступаючі частини транспортного засобу, що рухався, можливо при наступних фазах автотравми: контакт частин автомобіля з тілом людини (синці та садна в області верхньої третини гомілок, перелом верхньої третини лівої гомілки), відкиданням його та падінням тіла на дорожнє покриття (крововиливи-гематоми в області легень, серця, розриви селезінки) та ковзання тіла по дорожньому покриттю (садна з косо-поздовжньою посмугованістю тіла та забійні рани обличчя). Давність утворення тілесних ушкоджень може відповідати даті, вказаній в постанові про призначення судово-медичної експертизи, тобто 01 жовтня 2017 року. Тілесні ушкодження виявлені в ОСОБА_23 за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення та як такі, що призвели до смерті потерпілого.
Смерть ОСОБА_23 настала внаслідок сумісної тупої травми голови, грудної клітини, живота та лівої нижньої кінцівки, яка супроводжувалась внутрішньочерепною травмою субарахноїдальним крововиливом, крововиливами-гематомами в області легень, розривами селезінки гемоперітонеумом (970 мл.), поперечним переломом лівої великогомілкової кістки у верхній третині, забійними ранами обличчя, саднами та синцями обличчя, тулубу та кінцівок. Дана травма перебуває у прямому причинно-наслідковому зв?язку з настанням смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 о 15 годині 10 хвилин на перехресті автодороги Знам' янка-Луганськ-Ізварине та провулка Партизанського у селі Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області.
Органом досудового слідства за наведених вище обставин дії водія ОСОБА_16 кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
На переконання суду, в результаті дослідження, аналізу, взаємозв`язку та оцінки всіх перевірених судом доказів, які були надані прокурором на підтвердження пред`явленого ОСОБА_16 обвинувачення та доказів, наданих обвинуваченим ОСОБА_16 і його захисниками на спростування висунутого обвинувачення, вищевказане обвинувачення за ч.2 ст.286 КК України відносно ОСОБА_16 не знайшло свого підтвердження та не було доведено поза розумним сумнівом.
Мотивами прийняття судом такого рішення є наступні підстави.
Статтею 17 КПК України закріплено презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Відповідно до ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженню доказуванню підлягають подія кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушення, а також розмір судових витрат; обставини, які впливають на ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; тощо.
Згідно ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_16 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав, позовні вимоги потерпілих ОСОБА_24 , кожного окремо, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди також не визнав та зазначив, що загиблого та його родину він раніше не знав. В день ДТП він рухався на автомобілі Фіат-Добло білого кольору в сторону м. Донецька. Проїжджаючи с. Богуслав, Павлоградського району він звернув увагу на мікроавтобус білого кольору, який їхав по зустрічній смузі з великою швидкістю. Побачив купу пилу у дзеркало заднього виду, а потім побачив, що зупинилося два автомобілі. В місці зупинки тих авто він побачив силуети людей. Він зупинився на власній полосі руху та вийшов з автомобіля подивитися, що сталося. Його на допомогу ніхто не кликав, він стояв на відстані, близько 200-300 м. Після чого він поїхав з місця зупинки, оскільки не вважав себе причетним до даної ситуації.
Додав, що в місці смертельного ДТП він не змінював напрямок руху, бо в цьому для нього не було ніякої необхідності. Під час руху будь яких проблем у нього не виникало, в місці пригоди була пряма ділянка дороги, а тому, змінювати різко напрямок руху свого авто, виїжджати на зустрічну смугу або іншим чином провокувати ДТП, й т.і. в нього не було ніяких підстав.
Наполягав на своєї невинуватості та просив його виправдати.
Суд констатує, що у судовому засіданні сторонам було забезпечено дотримання передбаченого ст. 22 КПК України права, щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості.
Позиція сторони обвинувачення полягала в тому, що вина водія ОСОБА_16 у вчиненні інкримінованого злочину повністю доводиться показаннями потерпілих, свідків, експертними висновками, протоколами слідчих та процесуальних дій.
Позиція сторони захисту полягала в тому, що стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом, сукупністю достатніх та достовірних доказів факту виїзду керованим обвинуваченим автомобілем на полосу зустрічного руху, наявність в діях водія ОСОБА_16 невідповідностей правилам дорожнього руху України, які б перебували у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП та його наслідками у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_25 , а докази сторони обвинувачення, отриманні під час досудового розгляду справи, цілковито спростовуються експертними висновками, отриманими під час судового розгляду справи.
Під час судового розгляду судом були досліджені такі докази, які були надані сторонами кримінального провадження, а також учасниками судового розгляду, та які мали наступний зміст та доказову базу:
- витяг з ЄРДР від 01.10.2017 року, як підстава початку досудового слідства, з правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 286 КК України, з фабулою про те, що 01.10.17 р. о 15:15 год. саме водій ОСОБА_21 , керуючи а/м «Renault Trafic» р/н НОМЕР_3 , рухаючись по автодорозі Знамянка-Луганськ-Ізварине через село Богуслав у Павлоградському районі Дніпропетровської області від міста Донецька у напрямку міста Дніпра, на перехресті з провулком Партизанським скоїв наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який перетинав проїзну частину провулка Партизанського у зустрічному вказаному автомобілю напрямку. Внаслідок ДТП ОСОБА_23 був смертельно травмований.;
- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.10.2017 року, згідно якого зафіксована обстановка на місці ДТП : сліди бокового занесення автомобіля Рено Трафік, сліди рідини вказаного авто, фрагменти скла, пошкоджене авто водія ОСОБА_21 , яке мало концентрацію механічних пошкоджень передньої, та передньої правої сторони керованого ним автомобіля Рено Трафік, наявність трупу потерпілого з тілесними ушкодженнями, що був розташований у полі, поблизу автодороги, тощо.
Звертає на себе увагу той факт, що вказаним первісним протоколом огляду місця ДТП не встановлено факт застосування екстреного чи будь-якого гальмування водієм автомобіля Рено-Трафік ОСОБА_21
- протокол огляду трупа чоловіка від 01.10.2017 року, згідно якого зафіксовано місце розташування трупа потерпілого в полі, по за межами автодороги, лежачи на спині, голова повернута ліворуч й т.і., наявність на трупі чисельних тілесних ушкоджень, тощо;
- висновок судово-медичної експертизи трупа №589 від 26.10.2017 року, відповідно якого смерть ОСОБА_23 настала внаслідок сумісної тупої травми голови, грудної клітини, живота та лівої нижньої кінцівки, яка супроводжувалась внутрішньочерепною травмою субарахноїдальним крововиливом, крововиливами-гематомами в області легень, розривами селезінки гемоперітонеумом (970 мл.), поперечним переломом лівої великогомілкової кістки у верхній третині, забійними ранами обличчя, саднами та синцями обличчя, тулубу та кінцівок.
- протоколами огляду запису з відео-камер спостереження з фототаблицями від 04.10.2017р., якими перед місцем ДТП, в районі місця ДТП та по за місцем ДТП встановлено в день пригоди, під час якої було смертельно травмовано потерпілого ОСОБА_25 , рух автомобіля, ймовірно марки Фіат, білого кольору, р.н. НОМЕР_1
- протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_26 від 20.10.2017 року, з фото таблицями, який під час проведення вказаної слідчої дії повідомив похідні дані обставин ДТП, які, на його погляд, мали місце, та вказав, що не може показати місце наїзду автомобіля Рено-Трафік на потерпілого ОСОБА_25 , оскільки наїзд відбувався передньою частиною автомобіля Рене-Трафік, який рухався попереду нього. Зауважив, що не бачив моменту виїзду зустрічного авто на їх полосу руху, а лише бачив зустрічний для Рено-Трафіка автомобіль на зустрічній полосі руху, в момент їх роз`їзду з автомобілем Рено-Трафік, тощо;
- протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_27 від 20.10.2017 року, яка на відміну від свідка ОСОБА_26 зазначила, що не бачила механізму ДТП, не може підтвердити виїзд зустрічного автомобіля на смугу їх руху, та не бачила, яким чином на пішохода наїхав водій автомобіля Рено-Трафік, оскільки вказана автівка їхала у попутному напрямку, попереду автомобіля, в якому рухалася вона з ОСОБА_26
- протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_21 від 16.11.2017 року, який повідомив правоохоронним органам про власний механізм ДТП версієя якого, фактично, зводиться до того, що в день ДТП, під час зближення із зустрічним транспортом під керуванням обвинуваченого, останній, в безпосередній близькості до місця роз`їзду автомобілів, різко виїхав на зустрічну смугу руху, чим привів керований ним мікроавтобус Рено-Трафік у стан керованості в аварійній ситуації, змусив різко змінити напрямок руху вправо, внаслідок чого відбулося зіткнення з загиблим ОСОБА_28
- протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_22 від 16.11.2017 року, який мав аналогічну позицію тій, що мав свідок ОСОБА_21 ;
- протоколи слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_16 , відповідно до змісту яких, відтворюючи обставини ДТП, обвинувачений ОСОБА_16 показав та розказав про власну версію ДТП, швидкість та час руху, а також, зокрема й про те, що лінія роз`їзду транспортних засобів була розташована на відстані 78.8 м від межі пішохідного переходу, при цьому інтервал між транспортними засобами становив 1.95 м Зауважив, що автомобіль Renault рухався на відстані 1.0 м від правого краю проїжджої частини дороги, а керований ним автомобіль Fiat на смугу зустрічного руху не виїжджав;
- висновок експертизи технічного стану транспортного засобу №9/10.2/30 від 14.03.2018 року, яка підтвердила справність в момент ДТП мікроавтобуса Рено-Трафік;
- висновки судово-автотехнічної експертизи №9/10.1/14 від 13.02.2018 року та висновки судово-автотехнічної експертизи №9/10.1/14 від 26.04.2018 року, згідно яких дії водія ОСОБА_16 не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, що знаходилось в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП;
- висновок автотехнічної експертизи №10.1-10.4/003 від 09.01.2019 року, відповідно до якого показання свідків ОСОБА_21 , та ОСОБА_26 , надані під час слідчих експериментів від 20.10.2017 року та 16.11.2017 року, як окремо, так і в комплексі, з технічної точки зору, не могли мати місце в умовах місця пригоди, позбавлені технічного сенсу, та є такими, що не підтверджуються проведеними дослідженнями, а тому вони не можуть бути прийняті для дослідження обставин механізму ДТП необхідного для відповіді на поставлені на експертизу запитання. При цьому, показання обвинуваченого ОСОБА_16 , надані ним під час слідчого експерименту від 11.04.2018 р. як окремо так і в комплексі, з технічної точки зору, могли мати місце, в умовах місця пригоди, не позбавлені технічного сенсу, та є такими, що підтверджуються проведеним дослідження, а тому вони були прийняті для дослідження обставин ДТП необхідного для відповіді на поставлені запитання;
- висновок транспортно-трасологічної, автотехнічної експертизи та експертизи технічного стану №762/763/63-21 від 19.04.2021 року, згідно якого обставини ДТП досліджувались за двома варіантами: варіант №1 за показаннями свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ; варіант №2 за показаннями обвинуваченого ОСОБА_16 .
Відповідаючи на поставлені питання по варіанту №1 експерт прийшов до висновку, що водій ОСОБА_21 знаходився в аварійній ситуації, через виїзд на його смугу руху автомобіля під керуванням ОСОБА_16 , та технічна спроможність запобігти ДТП визначалась однобічними діями водія ОСОБА_16 .
За варіантом №2 технічна спроможність запобігти ДТП визначалась однобічними діями водія ОСОБА_21 , який мав виконати вимоги п.10.1 ПДР України. При цьому, дії водія ОСОБА_16 не регламентуються вимогами ПДР України, з точки зору забезпечення безпеки руху.
Також, експертом у даному висновку було встановлено неспроможність з технічної точки зору показань свідка ОСОБА_26 стосовно показників взаємного роз`їзду автомобілів Renault та Fiat;
- висновок фототехнічної експертизи №СЕ-19/104-24/9405-ФП від 19.03.2024 року, якою було встановлено, що автомобіль Фіат-Добло рухався в день ДТП, внаслідок якої загинув потерпілий ОСОБА_25 , по автодорозі , на якій 01.10.2017р. відбулася вказана пригода.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_29 показав, що 01.10.2017 року, приблизно о 15:05 год., він вийшов проводити сина на навчання. Той взяв рюкзак, сумку і пішов. Минуло приблизно 5 хвилин, забігла сусідка, яка повідомила, що, ОСОБА_30 збила машина. Він вибіг на трасу до ОСОБА_30 , де побачив, що в місці ДТП стояло дві машини - одна десятка, друга пріус, а також швидка, яка стояла в полі. Коли він підбіг ближче, то побачив, як лікар швидкої та сусід реаніматолог надавали першу медичну допомогу сину, який тільки хрипів. Трохи далі, приблизно в районі 80 м від тіла сина стояв білий фургончик. Через деякий час з Пріуса виліз водій ОСОБА_21 . Він почав на нього кричати та питати в нього, як сталося ДТП. Водій ОСОБА_31 сказав, що він сам не знає, як так вийшло. Потім лікар встановив смерть сина, через 5-10 хв приїхав слідчий, за ним приїхав експерт. Вони оглядали тіло загиблого, місце ДТП, зробили заміри.
Додав, що через невеликий проміжок часу до нього додому приїжджав водій ОСОБА_21 та пропонував йому один мільйон грн., аби він закрив справу та не мав до нього претензій, в зв`язку із загибеллю в ДТП сина, а коли він відмовився взяти від нього вказані кошти та зазначив, що бажає встановити справедливість, ОСОБА_21 натякнув йому, що він отримає справедливість та пішов.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 пояснив що 01.10.2017 р. він їхав за білим мікроавтобусом Рено Трафік, десь годину, може більше, зі швидкістю 80-100 км/год, дорога була вузька і він його не міг обігнати. Проїжджаючи село Богуслав, а саме зупинку праворуч, він звернув увагу, що на ній немає людей. Продовжуючи їхати за бусом, за зупинкою, метрів 20-30, бус різко змінив напрямок руху, пішов різко вправо і з під нього вилетів білий "пиріжок". В той же час мікроавтобус різко повертається вліво, і вказаний бус почало кидати по дорозі. Він дивився, чи перевернеться мікроавтобус до стабільного руху, але він зупинився. Також він бачив, як пиріжок «схопив» обочину, зупинився на декілька секунд та поїхав далі. Вони з дружиною в своєму авто зупинилися позаду мікроавтобуса та залишалися на місці ДТП.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 пояснила що в день ДТП вони з чоловіком їхали на своєму автомобілі. В якийсь час вони іхали за білим мікроавтобусом. Вона читала книгу, та підняла голову вже тоді, коли їх авто почало гальмувати. Піднялася пиляка, щось полетіло від бампера… Вони загальмували та зупинилися, вийшли з автомобіля та почали дивитись по сторонах. Скрізь була пиляка, нічого не було зрозуміло. З мікроавтобуса вийшли люди. Стали роздивлятися, та побачили, що мікроавтобус збив молоду людину. Хлопці пішли ближче до потерпілого. Вона не пішла, та дивилася здалеку. Згодом приїхала швидка та поліція.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 , пояснив, що ДТП сталася 1 жовтня 2017 року. Він повертався з Донецького регіону на машині Рено Трафік. Близько 15 години вони з братом заїхали в Павлоградський район, село Богуслав. Їхав він зі швидкістю, приблизно, 90 км/ год. З лівої сторони дороги сиділи дві жінки і чимось торгували, поруч була зупинка, на якій нікого не було. На зустріч їм їхала машина білого кольору. Ближче до цієї зупинки вказана машина білого кольору, похожа на пиріжок, виїхала на його зустрічну смугу руху. Інтуїтивно він повернув кермо вправо, потім вліво. Трохи втратив керування мікроавтобусом, який встав на два колеса і в кінці кінців викотився з цього місця метрів на 60-70. Після того, як він вивернув кермо свого мікроавтобуса, вони роз?їхались. Під час вказаного маневру він звертав увагу тільки на те, щоб роз?їхатися із зустрічним авто. В момент роз`їзду він відразу почув удар. Коли вони вже зупинилися і вийшли з мікроавтобуса він побачив, що в полі лежала людина. Вони з братом підбігли до того місця. Позаду них, за 70 м, вони побачили чорний позашляховик, який зупинився і стояв. Згодом приїхала патрульна машина, потім швидка допомога, яку він викликав зі свого телефону.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснив, що 01.10.2017 року їхав з братом в мікроавтобусі Рено-Трафік. Під час під`їзду до зупинки в с. Богуслав, Павлоградського району, він побачив, що на їх смугу різко виїхав білий міні-фургон. Він їхав приблизно 100 км/год. Щоб уникнути зіткнення брат повернув кермо праворуч та машина стала на два колеса. Під час руху на узбіччі вони збили хлопця. До місця прибіг чоловік медик та почав надавати першу допомогу. Зустрічний автомобіль спочатку зупинився, а потім поїхав далі.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_32 пояснив, що виїжджаючи з Богуслав, Павлоградського району він не знав цієї вулиці, тому рухався по карті. Під час того, як вони з матір`ю переїхали дорогу, вони почули удар. А перед цим бачили, як у вказаному місці йшла людина, чоловік. Як з`ясувалось потім - це був хлопець. Коли вони почули удар, то викликали поліцію. З мікроавтобусу вийшли люди, та підійшли до місця події…
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_33 надала аналогічні показання. Додала, що вони викликали швидку та поліцію. Через деякий час вони поїхали через посадку додому.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_34 повідомив суду, що 01.10.2017р. відбулося ДТП, в результаті якого загинув його сусід. На місці події він до нього підійшов першим. В той день він працював на своїй дільниці, вже не пам`ятає час, але після обіду, він почув глухий стук, на який він повернувся і на цьому перехресті він побачив, як летить тіло ОСОБА_30 , загиблого, в полі. Бачив поруч автомобіль білого кольору Рено. Він почав бігти до нього до місця ДТП, пробіг цей автомобіль, побачив, що на автомобілі є пошкодження і побіг до ОСОБА_23 . Коли він слідував до ОСОБА_30 то бачив, що один з пасажирів автомобіля Рено підносив його взуття і сумку. Далі він був тільки біля ОСОБА_30 . Побачив множинні забої на обличчі. Далі він потерпілого не оглядав. Ознак клінічної смерті в нього не було. По роду своєї діяльності він констатував, що в потерпілого був тяжкий коматозний стан. Дихання зберігалось, серцебиття також, пульс прощупувався, але він розумів характер таких травм, та розумів, що це не надовго. Далі вже, коли приїхала швидка, тоді вже він разом з фельдшером бригади швидкої, спостерігав ознаки клінічної смерті, і власне безуспішно застосували сердечно-легеневу реанімацію.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 повідомила суду, що 01.10.2017 року вони з чоловіком їхали в напрямку Донецької області. Виїхали з Дніпра вони, приблизно, в обід, рухалися, приблизно, 70 км/год. Коли в селі Богуслав Павлоградського району вони проїхали зупинку, то, приблизно, через 60-70 метрів вони роз?їхались з мікроавтобусом. Марку та номер авто вона не запам`ятала. Та машина їхала з великою швидкістю, майже вдвічі швидше, ніж їхали вони.
Додала, що ані вони, ані той мікроавтобус не виїжджали на зустрічну смугу руху.
Допитаний в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_35 підтвердив надані ним висновки судових експертиз, повідомив, що використовував ймовірне місце зіткнення автомобілів і дійшов до висновку, що водій автомобіля Renault не встигав загальмувати і тому знаходився в умовах аварійної ситуації. Він визначив, що момент небезпеки для водія мікроавтобусу Рено-Трафік виникає з моменту виїзду на його смугу іншого автомобіля. При цьому додав, що технічна спроможність показів свідків ДТП, які надавали похідні данні для надання експертного висновку експертом не перевірялась, оскільки такі питання перед ним не ставилися.
Допитаний в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_36 повідомив суду, що повністю підтримує свій висновок експерта №10.1-10.4/003 від 09.01.2019 року. Вказаний висновок було отримано із використанням новітнього та сучасного експертного програмного комплексу PC-Crash 11.0. Особливістю цього програмного забезпечення є динамічне моделювання руху транспортних засобів при заданих параметрах.
Вказаний експерт повідомив суду, що великим мінусом старих технологій є те, що вони не враховують рух рульового колеса. На його переконання, під час проведення на досудовому розслідуванні експертизи судовий експерт ОСОБА_37 був заручником застарілих методик. На його, експерта ОСОБА_38 , переконання, в цьому кримінальному провадженні є два механізми ДТП. А данні, які були прийняті за основу експертом ОСОБА_37 технічно не спроможні.
Ані показання свідків братів ОСОБА_39 , ані покази свідків ОСОБА_40 , не є технічно спроможними, бо за показаннями водія ОСОБА_21 він почав зміщуватись від своєї полоси руху, ще до пішохідного переходу. А якщо брати за правду показання свідків ОСОБА_40 , то за такою версією розвитку ДТП взагалі б відбулось зіткнення автомобіля Renault з автомобілем Fiat. Місце наїзду, встановлене в ході огляду місця події є також технічно неспроможним, бо осип скла та пластику, був зафіксований раніше того місця, хоча зіткнення між транспортними засобами не відбувалося, і вказані сліди ДТП з явилися тільки в зв`язку з наїздом автомобіля Рено-Трафік на пішохода ОСОБА_24 .
Допитаний в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_41 , після перегляду фрагментів відеозапису повідомив, що ідентифікувати транспортні засоби можливо в ході проведення експертизи. Встановлення відповідності часу на відеозаписах реальному часу неможливо на теперішній час, оскільки він встановлюється за допомогою серверу, який не був вилучений одразу після ДТП.
Допитаний в судовому засіданні слідчий ОСОБА_42 повідомив суду, що слідчі дії були проведені ним в кримінальному провадженні у повному обсязі. Була призначена експертиза, й т.і. Ним була надана оцінка діям двох водіїв на підставі висновку експерта. З?ясовано було, що порушення ПДР було допущено водієм ОСОБА_43 , а водій ОСОБА_31 знаходився в аварійній ситуації. Тому на підставі всіх експертиз було вручено підозру саме водію ончарову. По ОСОБА_44 було кримінальне провадження, в якому проводились експертизи, які підтвердили, що в його діях не вбачається порушень ПДР, які знаходяться в причинному зв?язку. Повідомив, що сервери, на якому зберігались відеозаписи не вилучалися, в цьому на його думку не було потреби. Проводився огляд відеозаписів, на яких був таймер.
Ретельно, детально та в повному обсязі дослідивши усі надані сторонами кримінального провадження на підтвердження їх позицій докази, проаналізувавши іх між собою та в сукупності, співставляючи надані сторонами докази з пред`явленим ОСОБА_45 обвинуваченням з точки зору їх належності, достатності, достовірності та допустимості суд приходить до наступного висновку.
Диспозиція ч.2 ст.286 КК України передбачає настання відповідальності за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" при розгляді справ про злочини, відповідальність за які встановлено статтями 286 - 288, 415 КК, слід мати на увазі, що диспозиції сформульованих у них норм - бланкетні. У зв`язку з цим суди повинні ретельно з`ясовувати і зазначати у вироках, у чому саме полягали названі у перелічених статтях порушення; норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано; чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.
При цьому слід враховувати, що за змістом ст. 286 КК України, цей злочин належить до злочинів з матеріальним складом. А тому ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння, є не будь-яке з порушень правил безпеки дорожнього руху, а лише ті з них, які створюють реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і перебувають з ними у причинному зв`язку. Тому встановлення причинного зв`язку між діянням, що полягає у порушенні конкретних правил безпеки дорожнього руху і наслідками, що настали, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 286 КК України.
Разом з тим, жодним дослідженим в судовому засіданні доказом, що наданий стороною обвинувачення, прямо, беззаперечно та поза розумним сумнівом не доводиться причинно-наслідковий зв`язок між діяннями обвинуваченого ОСОБА_46 , настанням ДТП та наслідками ДТП у виді смерті потерпілого ОСОБА_47 .
Так, на користь версії порушення водієм ОСОБА_48 Правил дорожнього руху України, наслідком яких була ДТП та смертельне травмування пішохода ОСОБА_49 свідчать, фактично, свідки ОСОБА_50 , ОСОБА_51 та ОСОБА_52 , які вказують на те, що перед настанням ДТП водій ОСОБА_53 автомобілем Фіат-Добло, яким він керував, виїхав на зустрічну смугу руху, та спровокував аварійну ситуацію для автомобіля Рено-Трафік під керуванням водія ОСОБА_54 .
Достовірність вказаних показань, а також експертних висновків, які були надані на підставі показань вказаних осіб викликають у суду обґрунтовані сумніви, які за приписами ст. 62 Конституції України тлумачаться судом на користь обвинуваченого
ОСОБА_55 -перше, обвинувачений ОСОБА_53 , та свідок ОСОБА_56 стверджують, що кероване обвинуваченим авто не виїжджало на смугу зустрічного руху транспорту. Будь яким беззаперечним доказом, зокрема, відео-доказом ( камера спостереження, відео-реєстратор й т.і.) зазначені твердження обвинуваченого та свідка у справі прокурором не спростовані.
По-друге, саме водій ОСОБА_50 , як зазначає потерпілий ОСОБА_13 , невдовзі після ДТП, аби залагодити свою вину приїздив до нього та пропонував в якості відшкодування та за дял закриття справи доволі значну суму - один мільйон гривень.
По-третє, допитаний в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_36 повідомив суду, що повністю підтримує свій висновок експерта №10.1-10.4/003 від 09.01.2019 року. Вказаний висновок було отримано ним із використанням новітнього та сучасного експертного програмного комплексу PC-Crash 11.0. Особливістю цього програмного забезпечення є динамічне моделювання руху транспортних засобів при заданих параметрах.
Вказаний експерт повідомив суду, що великим мінусом старих технологій є те, що вони не враховують рух рульового колеса. На його переконання, під час проведення на досудовому розслідуванні експертизи судовий експерт ОСОБА_37 був заручником застарілих методик. На його, експерта ОСОБА_38 , переконання, в цьому кримінальному провадженні є два механізми ДТП. А данні, які були прийняті за основу експертом ОСОБА_37 технічно не спроможні.
Ані показання свідків братів ОСОБА_39 , ані покази свідків ОСОБА_40 , не є технічно спроможними, бо за показаннями водія ОСОБА_21 він почав зміщуватись від своєї полоси руху, ще до пішохідного переходу. А якщо брати за правду показання свідків ОСОБА_40 , то за такою версією розвитку ДТП взагалі б відбулось зіткнення автомобіля Renault з автомобілем Fiat. Місце наїзду, встановлене в ході огляду місця події є також технічно неспроможним, бо осип скла та пластику, був зафіксований раніше того місця, хоча зіткнення між транспортними засобами не відбувалося, і вказані сліди ДТП з явилися тільки в зв`язку з наїздом автомобіля Рено-Трафік на пішохода ОСОБА_25 .
Вказаний експертний висновок, щодо того, що місце наїзду, встановлене під час огляду місця події є також технічно неспроможним, бо осип скла та пластику, був зафіксований раніше того місця, хоча зіткнення між транспортними засобами не відбувалося, і вказані сліди ДТП з явилися тільки в зв`язку з наїздом автомобіля Рено-Трафік на пішохода ОСОБА_25 , узгоджується з показаннями безпосереднього та не зацікавленого у результаті розгляду справи свідка ДТП - ОСОБА_57 який повідомив суду, що 01.10.2017р. коли відбулося ДТП, він почув глухий стук, на який він повернувся і на перехресті де відбулося ДТП він побачив, як летить тіло ОСОБА_30 , загиблого, в полі. Він бачив поруч автомобіль білого кольору Рено. Він почав бігти до нього до місця ДТП, пробіг цей автомобіль, побачив, що на автомобілі є пошкодження і побіг до ОСОБА_23 . Коли він слідував до ОСОБА_30 то бачив, що один з пасажирів автомобіля Рено підносив його взуття і сумку…
Вказані обставини, наведені свідком під присягою свідчать про те, що реальні обставини ДТП, ще до прибуття слідчого та працівників поліції, шляхом пересування в місці ДТП речей потерпілого (загиблого ОСОБА_25 ) були спотворені.
Даний свідок також не зазначав про наявність в місці пригоди свідків ОСОБА_40 , які, начебто, за власною версією, та за версією братів ОСОБА_39 , в місці ДТП рухалися на позашляховику чорного кольору марки Міцубіші саме за мікроавтобусом Рено-Трафік та бачили зазначений ними згодом механізм ДТП, під час якого водій ОСОБА_58 , буцімто, виїхав на полосу зустрічного руху, чим спровокував смертельне ДТП.
Не згадує про наявність в місці ДТП автомобіля свідків ОСОБА_40 і потерпілий ОСОБА_59 , який вибіг до смертельно травмованого сина, фактично, через 5 хвилин після ДТП.
Наявність вказаних свідків не було зафіксовано і під час проведення огляду місця пригоди, що вбачається з протоколу огляду, хоча свідки - брати ОСОБА_60 зазначають, що саме вказане авто - позашляховик чорного кольору марки Міцубіші, в якому, начебто, за ними рухалися свідки ОСОБА_61 , зупинився за ними в місці ДТП та не покидало вказане місце в тому числі й під час прибуття працівників поліції.
В решті-решт, вказане авто - позашляховик чорного кольору марки Міцубіші, на якому в місці ДТП, начебто, за Рено- ОСОБА_62 рухалися свідки ОСОБА_61 , не було ідентифіковано під час проведення відповідної експертизи, якою було встановлено перелік автомобілів, що рухалися автодорогою, на якій 01.10.2017 року відбулося ДТП внаслідок якої загинув потерпілий ОСОБА_63 .
Отже, надані стороною обвинувачення докази винуватості ОСОБА_16 у вчиненні інкримінованого злочину, які складаються, фактично, з показань згаданих вище свідків та похідних від цих показань - експертних автотехнічних висновків, проведених за вихідними даними, отриманими від свідків ОСОБА_39 та ОСОБА_40 , не можуть мати наперед встановленої сили, та оцінюються судом критично, оскільки, не узгоджуються із сукупністю інших доказів, які наводяться судом та спростовують достовірність наданих вказаними свідками свідчень, щодо обставин ДТП
Суд враховує, що вихідні дані для проведення зазначених експертиз були отримані від осіб, які прямо зацікавлені у встановленні винуватості ОСОБА_16 , а саме - братів ОСОБА_39 . При цьому, звертає на себе увагу той факт, що під час розгляду справи судом було встановлено, що кримінальне провадження відносно водія ОСОБА_64 неодноразово закривалося слідчими органами без повідомлення про прийняте рішення потерпілих ОСОБА_25 .
Стосовно висновків щодо недостовірності показань подружжя ОСОБА_40 , які, в якості похідних даних також використовувалися експертом ОСОБА_65 , суд враховує, що висновком судової автотехнічної експертизи №10.1-10.4/003 від 09.01.2019 року, судовий експерт ОСОБА_66 , експертним шляхом встановив, що показання, як свідків ОСОБА_21 , так і свідків ОСОБА_26 , наданих ними під час слідчих експериментів від 20.10.2017 року та 16.11.2017 року, як окремо, так і в комплексі, з технічної точки зору, не могли мати місце в умовах місця пригоди, позбавлені технічного сенсу, та є такими, що не підтверджуються проведеними дослідженнями, а тому вони не можуть бути прийняті для дослідження обставин механізму ДТП необхідного для відповіді на поставлені на експертизу запитання.
В свою чергу, показання ОСОБА_16 , надані ним під час слідчого експерименту 11.04.2018 року, в частині того, що лінія роз`їзду транспортних засобів розташована на відстані 78.8 м від межі пішохідного переходу, при цьому інтервал між ТЗ становив 1.95 м, що автомобіль Renault рухався на відстані 1.0 м від правого краю проїжджої частини дороги, а автомобіль Fiat на смугу зустрічного руху не виїжджав, як окремо так і в комплексі, з технічної точки зору, могли мати місце, в умовах місця пригоди, не позбавлені технічного сенсу, та є такими, що підтверджуються проведеним дослідження, а тому вони були прийняті для дослідження обставин ДТП необхідного для відповіді на поставлені запитання.
Судовий експерт ОСОБА_36 у дослідницькій частині свого висновку зазначив, що відповідно до копій матеріалів справи, в яких зафіксована обстановка місця дорожньо-транспортної пригоди, на проїжджій частині дороги сліди переміщення автомобіля Fiat, висипання з нього сипучих матеріалів, витоку його технічних, сконденсованих та інших рідин, подряпин дорожнього покриття його деталями, як до, так і після зіткнення вказаних транспортних засобів відсутні. На проїжджій частині дороги зафіксовано лише слідову інформацію, яка відобразилась від переміщення автомобіля Renault до наїзду на пішохода та до місця його фактичної зупинки. Під час проведеного комплексного дослідження не надалось можливим, як підтвердити, так і спростувати факт виїзду автомобіля Fiat на смугу зустрічного руху, тому подальше дослідження питань поставлених на вирішення проводилось по двом варіантам: на підставі пояснень свідків ОСОБА_21 , та ОСОБА_26 , які вказують, що автомобіль Fiat виїжджав на смугу зустрічного руху та змушував водія ОСОБА_21 до зниження швидкості та маневрування; та на підставі показів свідків ОСОБА_16 , які вказують, що автомобіль Fiat не виїжджав на смугу зустрічного руху, оскільки Renault та Fiat рухались паралельно межам проїжджої частини дороги по суміжним смугам.
За першим варіантом розвитку обставин механізму ДТП, відповісти на питання поставлені на вирішення експертизи не надалось можливим, оскільки, вихідні дані із показів свідків ОСОБА_21 , та ОСОБА_26 в частині розташування транспортних засобів, як у момент зміни автомобілем Fiat напрямку руху для виїзду на смугу зустрічного руху, зміни автомобілем Renault напрямку руху так і розташування автомобіля Fiat на проїжджій частині дороги у момент роз`їзду вказаних авто, з технічної точки зору не спроможні, і при цьому, в матеріалах справи відсутні відомості щодо координат траєкторії руху автомобіля Fiat з моменту повного виїзду на смугу протилежного напрямку до моменту коли він її повністю залишив (або почав залишати).
При цьому, за другим варіантом розвитку обставин механізму ДТП, відповідно до показів ОСОБА_16 , водій автомобіля Renault ОСОБА_21 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_23 , шляхом своєчасного виконання вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, для виконання яких у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. Невиконання водієм ОСОБА_21 зазначених вимог ПДР України, з технічної точки зору, перебувало в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП.
Водій ОСОБА_16 не мав технічної можливості запобігти настанню дорожньо-транспортної пригоди своєчасним виконанням тих чи інших норм ПДР України, в його діях не вбачається будь-яких невідповідностей вимогам ПДР України, які б з технічної точки зору перебували б у причинному зв`язку із настанням події даної ДТП.
Також, в цьому ж контексті суд звертає увагу на те, що судовий експерт ОСОБА_37 , допитаний в судовому засіданні 26.11.2019 року, відповідаючи на питання про те, чи зміняться висновки експертизи, якщо зміниться параметр дорожньої обстановки у вигляді відстані між передніми частинами автомобілей в момент виїзду одного із них на зустрічну смугу руху повідомив, що так, вихідні дані впливають на висновки та можуть змінити їх, додавши, що на його вирішення слідчим не ставилося питання про спроможність чи не спроможність показань свідків у справі, які в якості похідних даних використовувалися під час проведення ним експертних висновків.
18.02.2020 року в судовому засіданні був допитаний судовий експерт ОСОБА_67 . У своїх показах він повідомив суду, що повністю підтримує свій висновок експерта №10.1-10.4/003 від 09.01.2019 року, який був виконаний із використанням програмного комплексу PC-Crash 11.0. Особливістю цього програмного забезпечення є динамічне моделювання руху транспортних засобів при заданих параметрах. Також експертом було повідомлено, що великим мінусом старих технологій є те, що вони не враховують рух рульового колеса. При проведенні експертизи судовий експерт ОСОБА_37 був заручником застарілих методик. На думку експерта ОСОБА_38 , в цьому кримінальному провадженні є два механізми ДТП, дані, які прийняті за основу експертом ОСОБА_37 технічно не спроможні. Ані покази свідків ОСОБА_39 , ані покази свідків ОСОБА_40 , не є технічно спроможними, бо за показами ОСОБА_21 він почав зміщуватись від своєї полоси руху ще до пішохідного переходу, а за показами свідків ОСОБА_40 взагалі б відбулось зіткнення автомобіля Renault з автомобілем Fiat. Місце наїзду, встановлене в ході огляду місця події є технічно неспроможним, бо осип скла та пластику зафіксований раніше того місця.
Тому, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження наведені вище докази, та, як наслідок їх отримання - висновок судово-автотехнічної експертизи №9/10.1/14 від 13.02.2018 року, висновок судово-автотехнічної експертизи №9/10.1/14 від 26.04.2018 року та висновок судової автотехнічної експертизи №10.1-10.4/003 від 09.01.2019 року в комплексі, взаємозв`язку з іншими доказами, тощо, можна стверджувати про недоведеність винуватості ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, поза розумним сумнівом.
Судовим експертом ОСОБА_69 у своєму експертному висновку та під час допиту в судовому засіданні, на відміну від експертних висновків експерта ОСОБА_70 у справі було детально, із посиланням на відповідні норми методик, з демонстрацією за допомогою комп`ютерної графіки, з використанням динамічного моделювання руху транспортних засобів аргументовано доведено технічну неспроможність похідних даних, що використовувалися експертом ОСОБА_65 під час надання експертних висновків, про, начебто, винуватість у вказаному ДТП водія ОСОБА_46 , в зв`язку з чим суд надає перевагу саме зазначеному експертному висновку над іншими
З огляду на усі вищевказані розбіжності, наявність невстановлених обставин в даному кримінальному провадженні, а відтак обгрунтованих сумнівів та суперечностей, подання стороною захисту такого доказу, як висновок судової автотехнічної експертизи №10.1-10.4/003 від 09.01.2019 року, цілковито спростовує доведеність вини ОСОБА_16 тими доказами, які були представлені судом стороною обвинувачення, та приводить суд до висновку, що достатніх, достовірних, належних та допустимих доказів того, що перед смертельним травмуванням водієм автомобіля Рено-Трафік ОСОБА_21 потерпілого ОСОБА_23 , саме водій ОСОБА_16 виїхав на зустрічну смугу руху, та, відповідно, що його діяння є протиправними та перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками ДТП - суду не надано та судом під час розгляду справи не встановлено.
Відтак, суд вважає, що послідовні твердження обвинуваченого ОСОБА_16 на всіх стадіях кримінального переслідування про те, що під час керування автомобілем Фіат Добло він не порушував Правила дорожнього руху, не виїжджав на зустрічну для автомобіля Рено-Трафік смугу руху та не провокував транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_21 на зміну напрямку руху, виїзд на обочину, на наступний рух до місця знаходження потерпілого ОСОБА_23 , тощо, заслуговують на увагу.
Так само, на користь недоведеності вини водія ОСОБА_16 у вчиненні інкримінованого злочину свідчить той факт, що місце ДТП не мало слідів гальмування з боку автомобіля Рено-Трафік; останній до місця наїзду на пішохода ОСОБА_25 проїхав доволі значну відстань; наїзд на пішохода ОСОБА_25 відбувся не будь-якою, а саме передньою та передньою правою частиною автомобіля під керуванням водія ОСОБА_21 , що в певній мірі спростовує версію вказаного свідка про некерованість його мікроавтобуса під час аварії,; речі загиблого в ДТП переміщувалися в місці пригоди з місця їх фактичного знаходження до часу їх належної фіксації правоохоронними слідчими органами; тіло потерпілого ОСОБА_25 було знайдено в полі, поза межами автомобільної дороги, а після вчинення вказаного смертельного ДТП водій ОСОБА_21 , за твердженням потерпілого ОСОБА_13 , пропонував під час зустрічі з ним доволі значні грошові кошти у сумі один мільйон гривень, аби потерпілий закрив справу та не мав до нього претензій, тощо.
При цьому, суд констатує, що інші докази, які були надані сторонами кримінального провадження та досліджені судом підтверджують лише ступень тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого, причину настання його смерті, наявність автомобілю обвинуваченого в день ДТП на автодорозі, на якій відбулася вказана пригода, керування вказаним автомобілем саме обвинуваченим ОСОБА_48 , й т.і., а не факт порушення водієм ОСОБА_48 ПДР, та причинний зв`язок між порушенням Правил дорожнього руху, настанням ДТП та її наслідками у виді смерті потерпілого ОСОБА_47 .
Судом були досліджені, проаналізовані з точки зору їх належності, достовірності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, та оцінені всі надані стороною обвинувачення та захисту докази, будь яких клопотань про дослідження додаткових доказів чи доповнення судового розгляду від учасників процесу не надходило.
У відповідності до ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.1 п.2 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Статтею 17 КПК України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Зі змісту рішень Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (п. 45), у справі «Авшар проти Туреччини» (п. 282), у справі «Веренцов проти України» (п.86), що є частиною національного законодавства України випливає, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність.
Обвинувальний вирок може бути ухвалений тільки за умови надання стороною обвинувачення достатньої сукупності достовірних доказів, якими обґрунтовується доведеність всіх обставин, які підлягають встановленню у конкретному кримінальному провадженню. Винуватість обвинуваченого повинна бути доказана з переконливістю та безсумнівністю і підтверджена сукупністю належних, допустимих та достовірних (безсумнівно істинних) доказів.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.
Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
У даному випадку, визнання обвинуваченого ОСОБА_16 винним за ч.2 ст.286 КК України на підставі всіх тих доказів, що були надані під час судового розгляду справи суду прокурором є неприпустимим, оскільки обвинувальний вирок повинен бути ухвалений судом тільки за умови надання стороною обвинувачення достатньої сукупності достовірних, достатніх та допустимимх доказів, якими обґрунтовується доведеність всіх обставин, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні.
Разом з тим, суду не надано сукупності достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному проваджені, передбачених пунктом 2 частини 1 ст. 91 КПК України.
За наведених вище обставин та обґрунтувань, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_16 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, в зв`язку з чим, він має бути виправданий, у зв`язку із недоведеністю, що кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 286 КК України вчинене обвинуваченим, згідно п.2 ч.1 ст. 373 КПК України.
У зв`язку із виправданням обвинуваченого ОСОБА_16 , цивільний позов потерпілих ОСОБА_25 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, у відповідності до вимог ст. 129 КПК України, необхідно залишити без розгляду.
Доля речових доказів має бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати, у відповідності до ст.118,124 КПК України, мають бути віднесені на рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд:
Визнати невинуватим ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та виправдати його, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення, згідно п.2 ч.1 ст.373 КПК України.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_16 не застосовувати.
Позовні вимоги потерпілих ОСОБА_25 залишити без розгляду.
Зняти арешт, накладений Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.11.2017 року на автомобіль Рено-Трафік р/н НОМЕР_3 , належний ОСОБА_71 , шляхом зняття заборони на його відчуження, розпорядження та користуванням ним.
- змиви технічної рідини з місця ДТП, фрагменти скла, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровські області знищити;
- автомобіль Рено-Трафік р/н НОМЕР_3 , належний ОСОБА_71 , що зберігається на території Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області передати власнику авто за належністю;
- автомобіль Фиат-Добло р/нАА7754ВС, переданий на зберігання ОСОБА_72 залишити за належністю;
- оптичні ДВД диски з відеозаписами з камер спостереження, та з технічною інформацією ПрАТ Киівстар, ПрАТ ВФ Україна зберігти в матеріалах кримінального провадження;
Процесуальні витрати в розмірі 5720,00 гривень за проведені у справі експертизи віднести на рахунок держави.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1