У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянув апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 14.05.2025 року, якою накладено арешт на сільськогосподарську будівлю - склад у провулку між вул. Українська (Петровського) біля домоволодіння №17 та вул. Лесі Українки в селищі Казанка, Баштанського району, Миколаївської області, із забороною користування та розпорядження будь - яким фізичним чи юридичним особам, в межах кримінального провадження № 0000018 від 23 квітня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 197-1 КК України.

учасники судового провадження:

представник власника майна: адвокат ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт сільськогосподарської будівлі - складу у провулку між вул. Українська (Петровського) біля домоволодіння №17 та вул. Лесі Українки в селищі Казанка, Баштанського району, Миколаївської області, в межах кримінального провадження № 0000018 від 23 квітня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 197-1 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Задоволено клопотання прокурора Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна, в межах кримінального провадження № 0000018 від 23 квітня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 197-1 КК України.

Накладено арешт на сільськогосподарську будівлю - склад у провулку між вул. Українська (Петровського) біля домоволодіння №17 та вул. Лесі Українки в селищі Казанка, Баштанського району, Миколаївської області, із забороною користування та розпорядження будь - яким фізичним чи юридичним особам (в тому числі проведення ремонту, зміни, поліпшення, знищення, демонтажу) до скасування арешту у встановленому законом порядку.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною.

Зазначає, що прокурором не було доведено поза розумним сумнівом ймовірну винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 197-1 КК України, а також не було навіть зазначено в клопотанні розміру шкоди, нібито завданої кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.3 ст. 197-1 КК України.

Вважає, що слідчим суддею не було дотримано приписів ч.1,2,5 ст. 132 КПК України, не було наведено доказів того, що існує обгрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_5 або іншою особою кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Зазначає, що арештована сільськогосподарська будівля була збудована третіми особами ще у 2003 році, а КК України було доповнено ст. 197-1 у 2007 році, тобто набагато пізніше ніж було побудовано арештоване майно.

Стверджує, що ряд отриманих стороною захисту документів, а саме договорів, актів, видаткових накладних свідчать про те, що сільськогосподарська будівля була збудована ще у 2003 році, спільно подружжям ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на земельний ділянці, яка була надана ОСОБА_9 у користування для будівництва житлового будинку та господарських споруд для ведення особистого господарства, але у звязку зі смертю ОСОБА_9 право користування на вказану земельну ділянку припинилося.

На думку апелянта, слідчий суддя не дотримався положень ст. 171,173 КПК України, не оцінив розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для власника.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

До суду надійшло клопотання прокурора про арешт сільськогосподарської будівлі - складу у провулку між вул. Українська (Петровського) біля домоволодіння №17 та вул. Лесі Українки в селищі Казанка, Баштанського району, Миколаївської області, в межах кримінального провадження № 0000018 від 23 квітня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 197-1 КК України.

В клопотанні зазначено, що у СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження за фактом самовільного будівництва будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці комунальної власності (без кадастрового номеру), що знаходиться в провулку між вул. Українська (Петровського) (біля домоволодіння №17) та вул. Лесі Українки в смт. Казанка, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що земельна ділянка в провулку між вулицями Українська (Петровського) (біля будівлі №17) та вул. Лесі Українки в смт. Казанка Баштанського району, під будівлею складу, використовується ОСОБА_10 .

Відповідно до листа Казанківської селищної ради №1423/02.03-7/3 від 28.04.2025, уповноваженим органом з питань містобудування та архітектури Казанківської селищної ради для забудови вищезазначеної земельної ділянки містобудівні умови та обмеження не надавалися.

Згідно інформації Бюро технічної інвентаризації Казанківської селищної ради Миколаївської області №102 від 05.05.2025, право власності на нерухоме майно сільськогосподарську будівлю за адресою: вул. Українська (Петровського) (біля домоволодіння №17) вул. Лесі Українки с-ще Казанка, Баштанського району, Миколаївської області, не зареєстровано.

Відповідно до листа Казанківської селищної ради N?02.03-7/3/5-1606 від 08.05.2025, будь-яка дозвільна документація щодо будівництва об?єкту - сільськогосподарської будівлі - складу у провулку між вул. Українська (Петровського) (біля домоволодіння №17) та вул. Лесі Українки в селищі Казанка, в уповноваженому органі містобудування та архітектури Казанківської селищної ради відсутня.

Подане прокурором клопотання про арешт вищевказаного майна мотивоване тим, що сільськогосподарська будівля - склад у провулку між вул. Українська (Петровського) (біля домоволодіння №17) та вул. Лесі Українки в селищі Казанка постановою прокурора від 30.04.2025 у вказаному кримінальному провадженні визнано речовим доказом, тому з метою збереження речового доказу слід арештувати вищевказане майно.

Задовольняючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя вказав, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з метою збереження речового доказу, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у кримінальному провадженні0000018 від 23 квітня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 197-1 КК України, оскільки незастосування арешту може призвести до змін самої будівлі, знищення, демонтажу та інших дій.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, зокрема, ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, які передбачені ст. 2 КПК України, своєчасне застосування якого може запобігти негативним наслідкам при розслідуванні злочинів.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000018 від 23 квітня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 197-1 КК України.

В ході досудового розслідування, 30.04.2025 проведено огляд місця події, під час якого встановлено, що в провулку, приблизно на відстані 50 м на земельній ділянці комунальної власності від вул. Українська (Петровського) №17 в бік вул. Лесі Українки розташована будівля, зовні схожа на сільськогосподарську, призначену для зберігання сільськогосподарської продукції (склад). Вказана будівля є кам?яною, побудованою з цегли та сільськогосподарських плит, вкрита шиферним покриттям. Також в ході досудового розслідування встановлено, що зазначена земельна ділянка, під будівлею складу, використовується ОСОБА_10 .

Відповідно до листа Казанківської селищної ради №1423/02.03-7/3 від 28.04.2025, уповноваженим органом з питань містобудування та архітектури Казанківської селищної ради для забудови вищезазначеної земельної ділянки містобудівні умови та обмеження не надавалися.

Згідно інформації Бюро технічної інвентаризації Казанківської селищної ради Миколаївської області №102 від 05.05.2025, право власності на нерухоме майно сільськогосподарську будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано.

Відповідно до листа Казанківської селищної ради N?02.03-7/3/5-1606 від 08.05.2025, будь-яка дозвільна документація щодо будівництва об?єкту - сільськогосподарської будівлі - складу у провулку між вул. Українська (Петровського) (біля домоволодіння №17) та вул. Лесі Українки в селищі Казанка, в уповноваженому органі містобудування та архітектури Казанківської селищної ради відсутня.

Постановою прокурора від 30.04.2025 року вищевказану сільськогосподарську будівлю - склад у провулку між вул. Українська (Петровського) (біля домоволодіння №17) та вул. Лесі Українки в селищі Казанка Баштанського району Миколаївської області, визнано речовим доказом в кримінальному провадженні № 0000018 від 23 квітня 2025 року.

Враховуючи, що сільськогосподарська будівля - склад у провулку між вул. Українська (Петровського) (біля домоволодіння №17) та вул. Лесі Українки в селищі Казанка, самовільно збудована на самовільно зайнятій земельній ділянці комунальної власності в селищі Казанка, використовується ОСОБА_5 без відповідних правовстановлюючих документів, що призводить до спричинення збитків від недоотримання коштів за фактичне використання земельної ділянки на території Казанківської селищної ради, прокурор клопотав про накладення арешту на цю будівлю.

Розглядаючи в порядку ст. ст. 170-173 КПК України клопотання про накладення арешту на майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен в тому числі враховувати наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Ці вимоги закону спрямовані на те, щоб арешт майна не привів до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею були дотримані вимоги ст.ст. 170-173 КПК України та доцільно до обставин, задоволено клопотання прокурора.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку, що оскільки зазначене в клопотанні прокурора майно має значення речових доказів по вищевказаному вказаному кримінальному провадженню, то з метою забезпечення збереження цього майна необхідно накласти на нього арешт.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням цього слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, всупереч доводам апелянта.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження і який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку.

Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту на сільськогосподарську будівлю - склад у провулку між вул. Українська (Петровського) (біля домоволодіння №17) та вул. Лесі Українки в селищі Казанка, самовільно збудовану на самовільно зайнятій земельній ділянці комунальної власності.

З урахуванням викладеного вище, відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали, про що просить апелянт.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 14.05.2025 року, якою накладено арешт на сільськогосподарську будівлю - склад у провулку між вул. Українська (Петровського) біля домоволодіння №17 та вул. Лесі Українки в селищі Казанка, Баштанського району, Миколаївської області, із забороною користування та розпорядження будь - яким фізичним чи юридичним особам, в межах кримінального провадження № 0000018 від 23 квітня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 197-1 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: