Справа № 574/681/24
Провадження 1-кп/574/54/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області кримінальне провадження №0000743 від 02.07.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Васищеве, Харківського району, Харківської області, з базовою загальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч.4 ст.185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

До Буринського районного суду Сумської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується в тому, що знаючи що його тітка ОСОБА_5 , яка проживає в приміщенні літньої кухні одного з ним домогосподарства в АДРЕСА_2 , у своїй жіночій сумці на гардеробі зберігає паспорт та банківську карту 20.06.2024 року шляхом вільного доступу з метою вчинення крадіжки банківської карти пройшов до приміщення літньої кухні. При цьому ОСОБА_3 був відомий пін-код картки, оскільки чув як раніше ОСОБА_5 називала його в телефонній розмові особі яку прохала зняти грошові кошти з належної їй банківської карти. Скориставшись відсутністю ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на заволодіння банківською карткою останньої, з метою подальшого зняття за її допомогою грошових коштів, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи таємність та протиправність своїх дій, близько 07:00 год. того ж дня ОСОБА_3 таємно викрав з жіночої сумки банківську карту № НОМЕР_1 , що надає доступ до банківського рахунку НОМЕР_2 , відкритому на ім`я ОСОБА_5 в АТ КБ ПриватБанк». У відповідності до вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4., 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, ст. ст. 14, 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», зазначена банківська картка є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом і виступає засобом доступу до банківського рахунку.

У подальшому ОСОБА_3 20.06.2024 року близько 10.00 год. прибув до м. Буринь та керуючись корисливим мотивом, спрямованим на таємне викрадення належних ОСОБА_6 грошових коштів з її банківського рахунку, діючи повторно, в умовах введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року воєнного стану в Україні, який в подальшому було продовжено та діє по даний час, завідомо знаючи про те, що крадіжка являється протиправним діянням, що тягне за собою кримінальну відповідальність, переслідуючи корисливий мотив та мету наживи, усвідомлюючи таємність та протиправність своїх дій, зняв з належної ОСОБА_5 банківської карти у період з 10:17 год. по 10:19 год. 20.06.2024 грошові кошти у сумі 2000 грн. у банкоматі АТ КБ «Приватбанк», що розташований за адресою: м. Буринь, вул. Незалежності, буд. 1 та о 13:33 год. 20.06.2024 продовжуючи свої протиправні дії, охоплені єдиним умислом на крадіжку грошей ОСОБА_5 у банкоматі розташованому у відділенні банку АТ КБ «Приватбанк» за адресою: м. Буринь, пров. Горького, буд. 2/1 зняв грошові кошти у сумі 700 грн.. Отримавши викрадені таким чином з рахунку ОСОБА_5 грошові кошти на загальну суму 2700 грн. ОСОБА_3 розпорядився ними на власний розсуд.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів, та за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Під час судового засідання ОСОБА_3 не заперечував проти закриття кримінального провадження в частині обвинувачення його за ч.4 ст.185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Прокурор ОСОБА_4 також висловив думку про необхідність закриття кримінального провадження у вказаній частині у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ОСОБА_3 діяння.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, подавши до суду письмову заяву, в якій просила судовий розгляд здійснювати у його відсутності.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступних висновків.

Законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права (ч. 1 ст. 3 КК України).

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Так, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі - Закон № 3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за вчинення якої настає відповідальність, передбачена ст. 51 КУпАП.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо вартість такого майна перевищує розмір, встановлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 3028 грн.

Ураховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у таємному викраденні коштів в загальній сумі 2700 грн., що є меним двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то це діяння з 09.08.2024 підпадає під дію Кодексу України про адміністративні правопорушення та не є кримінально караним.

Згідно п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Враховуючи викладене, кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_3 за ч.4 ст.185 КК України підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки обвинувачений проти цього не заперечує.

Керуючись ст. 5 КК України, ст.ст. 284, 479-2 КПК України, суд, -

постановив:

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2024 року за №0000743, в частині обвинувачення ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, закрити у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд Сумської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1