Провадження № 1-кп/742/451/25
Єдиний унікальний № 742/2426/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000114 від 08.04.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лохвиця Полтавської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає фактично, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 3 ст.357 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

07.04.2025 близько 08 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в транспортному засобі ВАЗ 21110, д.н.з. НОМЕР_1 , що перебуває у користуванні потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з дозволу останньої, яка запропонувала йому підвезти його, перебуваючи у цей час разом з нею в автомобілі на вул.Пирятинська в м.Прилуки, поруч з магазином продуктів «Сороковий», скориставшись тим, що остання вийшла з авто і пішла до магазину, відкрив бардачок вищевказаного автомобіля та помітив всередині паспорт у формі книжечки, після чого у ОСОБА_4 раптово виник умисел на заволодіння паспортом громадянина України для подальшого використання його в особистих інтересах.

Після цого, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що паспорт громадянина України є важливим особистим документом, який посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України, a тому має силу офіційного документа, не маючи наміру подальшого його повернення власнику або до уповноважених органів, з метою його подальшого використання у власних цілях, з порушенням законного порядку, установленого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон», скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, перевіривши вміст палітурки паспорту та впевнившись у тому, що в ній дійсно знаходиться паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого 2 грудня 2010 року Прилуцьким МВ УМВС України в Чернігівській області, пересвідчившись що його дії ніким не помічені, ОСОБА_4 незаконно заволодів зазначеним паспортом громадянина України, поклавши його до внутрішньої кишені своєї куртки, в яку був одягнутий, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Крім цього 07.04.2025 близько 08 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у транспортному засобі ВАЗ 21110, д.н.з. НОМЕР_1 , що перебуває у користуванні потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з дозволу останньої, яка запропонувала йому підвезти його, перебуваючи у цей час разом з нею в автомобілі на вул.Пирятинській у м.Прилуки, поруч з магазином продуктів «Сороковий», скориставшись тим, що остання вийшла з авто і пішла до магазину, відкрив бардачок вищевказаного автомобіля та помітив всередині паспорт у формі книжечки.

Перевіривши вміст палітурки паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого 2 грудня 2010 року Прилуцьким МВ УМВС України в Чернігівській області, він побачив там пластикову платіжну банківську картку АТ «ПУМБ» № НОМЕР_3 , яка є персоніфікованою пластиковою карткою, що надає її власнику ОСОБА_5 можливість безготівкової оплати товарів або послуг, а також отримання готівкових коштів у відділеннях банків та банкоматах, розуміючи, що банківська картка є офіційним документом, тобто є електронним платіжним документом, як засобом доступу до банківського рахунку, відповідно ст.1 Закону України «Про інформацію», ч.4 ст.51 Закону України «Про банки і банківську діяльність», п.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Після чого, близько 08 год. 02 хв. у ОСОБА_4 раптово виник корисливий мотив, спрямований на заволодіння вказаною платіжною карткою та в подальшому грошовими коштами, що перебували на рахунку цієї картки, реалізуючи який, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, а також те що банківська картка є офіційним документом, діючи умисно, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи особисті корисливі мотиви на заволодіння вказаною банківською карткою, таємно викрав із паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_5 , офіційний документ - банківську картку АТ «ПУМБ» № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_5 , що надає її власнику можливість безготівкової оплати товарів та послуг, а також отримання готівкових коштів у відділеннях банків та банкоматів, після чого ОСОБА_4 розпорядився викраденою банківською картою на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив як факт викрадення паспорта громадянина України, так і факт викрадення банківської картки у своєї знайомої ОСОБА_5 .

Свою вину у скоєному ОСОБА_4 визнав повністю та щиро у цьому розкаявся.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, але подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що жодних претензій до обвинуваченого не має, оскільки документи їй повернуті (а.п.16).

Показання обвинуваченого відповідають всім фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, отримавши згоду всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом було з`ясовано, чи правильно розуміють учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд встановив, що своїми умисними діями, вчиненими з кисливих мотивів, які виразились у викраденні у ОСОБА_5 банківської картки, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України, а своїми умисними діями, які виразилися у незаконному заволодінні її паспортом громадянина України, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.357 КК України.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 , судом встановлено не було.

Вирішуючи питання про міру покарання ОСОБА_4 , суд враховує конкретні обставини справи, вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які є кримінальними проступками, обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , за відсутності обставин, які б його обтяжували, а також особу самого обвинуваченого (а.п.18-20), який в силу ст.89 КК України вважається таким, що не був судимий (а.п.21-22), на обліку Прилуцького РВ філії ДУ «Центр пробації» не перебуває (а.п.23), перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 з початку 2022 року і по теперішній час, але на військову службу не призивався (а.п.24), виключно позитивно характеризується за місцем проживання (а.п.25), на обліку у лікаря-психіатра не пребуває (а.п.26), однак з жовтня 2010 року перебуває на диспансерному обліку через психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, має синдром залежності (а.п.27), у зв`язку з чим суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді штрафу, як того просив у судовому засіданні прокурор, оскільки саме такий вид покарання, на думку суду, буде повністю відповідати як характеру скоєних ним проступків, їхній суспільній небезпеці, так і особі самого обвинуваченого, а тому зможе належним чином посприяти виправленню ОСОБА_4 та запобігти вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов в межах даного провадження не подавався, процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів (а.п.28-30) слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.370-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 3 ст.357 КК України, і призначити покарання:

за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу розміром 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 510 гривень 00 копійок;

за ч.3 ст.357 КК України у виді штрафу розміром 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень 00 копійок.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу розміром 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази: паспорт громадянина України та банківську картку, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , - залишити у її законному володінні.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_6