ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 650/1163/25
Номер провадження: 11-кп/819/299/25
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000036 за апеляційною скаргою прокурора Бериславської окружної прокуратури ОСОБА_8 зі змінами на вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 04 березня 2025 року щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. П`ятихатки Великоолександрівського району Херсонської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 04 березня 2025 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Вирішено питання про процесуальні витрати.

Цим вироком ОСОБА_9 визнано винуватим у тому, що він 09 лютого 2025 року близько 16:00 години, перебуваючи в приміщені однієї з кімнат домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклого конфлікту, який виник під час спілкування з ОСОБА_10 , з особистих мотивів, з метою заподіяння тілесних ушкоджень останній, умисно, кулаком правої руки наніс один удар в область лівого плеча ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синця лівого плечового суглобу, який згідно з висновком судово-медичної експертизи № 45 від 11.02.2025 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень

Дії ОСОБА_9 кваліфіковано судом за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Крім того, ОСОБА_9 12 лютого 2025 року близько 12:00 години, перебуваючи на території подвір`я домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклого конфлікту, який виник під час спілкування з ОСОБА_10 , з особистих мотивів, з метою заподіяння тілесних ушкоджень останній, умисно, кулаком правої руки наніс один удар в область лівого ока ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синця обличчя (область лівого ока та лівої лицевої ділянки) та крововиливів у м`які покрови обличчя які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 54 від 13.02.2025 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_9 судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Вимоги та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Прокурор в апеляційній скарзі зі змінами просить вирок суду від 04.03.2025 року стосовно ОСОБА_9 змінити з підстав неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, істотного порушення кримінального процесуального закону.

Доповнити мотивувальну частину вироку суду обставинами, які обтяжують покарання повторність злочинів.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що вирок суду є незаконним і таким, що підлягає зміні з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що при призначенні ОСОБА_9 покарання суд не в достатній мірі врахував, що ОСОБА_9 в короткий проміжок часу, а саме 09 та 12 лютого 2025 року двічі вчинив інкримінований йому кримінальний проступок, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення ставати не захотів, у зв`язку із чим стороною обвинувачення у обвинувальному акті зазначено обставину, що обтяжує покарання передбачену п.1 ч.1 ст. 67 КК України «вчинення злочину особою повторно».

У своєму рішення суд, як підставу для відмови у врахуванні обтяжуючої обставини послався на те, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, в редакції, що діяла на час скоєння обвинуваченим інкримінованого йому кримінального проступку та на час судового розгляду, при призначенні покарання, обставиною, що його обтяжує визнається вчинення повторно саме злочину, а не кримінального правопорушення.

Разом з тим, відповідно до позиції, викладеної у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», вирішуючи питання про наявність чи відсутність у діях особи повторності, сукупності, рецидиву злочинів, суддям необхідно керуватися перш за все положеннями статей 32-35 КК України.

За приписами ч. 1 ст. 32 КК повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

На думку апелянта, суд безпідставно виключив при ухваленні вироку із мотивувальної частини повторність, як обставину, що обтяжує покарання, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до ст. 409 КПК України є підставою для зміни вироку.

Позиції учасників.

Прокурор підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги зі змінами .

Адвокат ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Обвинувачений, потерпіла в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином , їх неприбуття відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви суду.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорює висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених і викладених у вироку обставин, кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 125 КК України та правильність застосування судом положень ст. 381, 382 КПК , вид та міру призначеного судом покарання, а тому вирок в цій частині відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України не перевіряється в апеляційному порядку.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок щодо ОСОБА_9 в апеляційному порядку перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З обвинувального акта вбачається, що слідчий зазначав про наявність обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину повторно.

В апеляційній скарзі зі змінами прокурор, посилаючись на те, що суд при призначенні покарання не врахував як обставину, що обтяжує покарання- вчинення злочину повторно, просить доповнити мотивувальну частину вироку суду обставинами, які обтяжують покарання повторність злочинів.

Колегія суддів вважає вимоги апеляційної скарги необґрунтованими з огляду на наступне.

Мотивуючи апеляційну скаргу неврахуванням при призначенні покарання обставини, що обтяжує покарання- вчинення злочину повторно, прокурор між тим жодного доводу щодо невідповідності виду та міри призначеного судом покарання вимогам ст. 50, 65 КК України не наводить і не заявляє вимогу щодо скасування чи зміни вироку в частині призначеного покарання.

За наведеного обґрунтованих підстав для повторного дослідження відомостей що характеризують особу обвинуваченого апеляційна скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги прокурора зводяться до необхідності встановлення обставини, що обтяжує покарання- вчинення злочину повторно та констатації наявності такої обставини у вироку шляхом його зміни.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 67 КК України при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються: вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів.

Тобто, відповідно до закону України про кримінальну відповідальність, а саме п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, в редакції, що діяла на нас скоєння ОСОБА_9 інкримінованих йому кримінальних проступків та на час судового розгляду, при призначення покарання, обставиною, що його обтяжує визнається саме вчинення злочину особою повторно, а не кримінальних правопорушень ( проступків), як на те вказує апелянт.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України і доводи апеляційної скарги висновки суду в цій частині не спростовують.

Те, що законодавець передбачив в якості обставини, що обтяжує покарання саме вчинення злочину повторно, а не кримінальних правопорушень, свідчить та обставина, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, поряд із змінами, внесеними до ст. 32 КК, на які посилається апелянт, внесено зміни до ст. 67 КК, а саме зазначено: у пунктах 2-4, 6-9, 13 частини першої, у частинах другій і четвертій статті 67 слово «злочин» в усіх відмінках і числах замінено словами «кримінальне правопорушення» у відповідному відмінку і числі.

Разом із тим, цим Законом змін до п. 1 ч.1 ст. 67 КК України внесено не було.

Отже при призначенні покарання , як обставина що його обтяжує визнається саме вчинення злочину повторно, як вказано у п.1 ч. 1 ст. 67 КК України.

За приписами ч. 3 ст. 67 КК України при призначенні покарання суд не може визнати такими, що його обтяжують, обставини, які не зазначені у ч.1 ст. 67 КК України.

Згідно з класифікацією кримінальних правопорушень, визначених ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України віднесено до категорії кримінальних проступків, а не злочинів, тому, як вірно зазначив суд, у цьому кримінальному провадженні не може бути враховано повторність злочинів, як обставина що обтяжує покарання.

Посилання апелянта як на підставу для зміни вироку на роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», колегія суддів вважає нерелевантними. Зазначена постанова Пленуму Верховного Суду була прийнята до внесення змін у ст. 12, 67 КК України , відтак посилання на надане визначення у ст. 32 КК України повторності кримінальних правопорушень, на що вказує прокурор, не вказує на те, що обставиною, яка обтяжує покарання ст. 67 КК передбачено саме повторність кримінальних правопорушень, а не вчинення злочину особою повторно, як вказано у самій нормі ст. 67 КК України.

Враховуючи викладене , колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду першої інстанції з підстав та доводів, які викладені в апеляційній скарзі прокурора , зміні не підлягає, тому апеляційну скаргу прокурора зі змінами належить залишити без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, ч.2 ст. 376 КПК України , апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора зі змінами залишити без задоволення.

Вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 04 березня 2025 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, і з цього часу протягом 3-х місяців може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4