печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001598 від 07.08.2023,-

В С Т А Н О В И В :

14.08.2025 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001598 від 07.08.2023.

Мотивуючи подане клопотання прокурор вказує, що за процесуального керівництва Печерської окружної прокуратури м. Києва, слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені 07.08.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001598, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території міста Києва, в Печерському районі міста Києва здійснюють свою діяльність т.з. «кол-центри», а саме, групою осіб налагоджений протиправний механізм отримання грошових коштів від громадян України та громадян інших країн, які під виглядом здійснення інвестицій в інструменти фондового ринку та крипто валюти, а також представляючись працівниками банківських установ, шляхом обману та зловживання довірою, заволодівають грошовими коштами громадян, використовуючи при цьому незаконні дії з документами на переказ, платіжними картками та іншими засобами доступу до банківських рахунків, електронних грошей, в результаті чого, своїми діями завдають потерпілим майнової шкоди.

05.08.2025 за вищевказаною адресою: м. Київ, Кловський узвіз, 7 поверх 21, офіс 110 прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва за участі інших прокурорів групи у провадженні №0001598, було проведено невідкладний обшук в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України.

За результатами проведеного обшуку за вказаною вище адресою було підтверджено ознаки діяльності т.з. «кол-центру» - було встановлено, що приміщення «110» за відповідною адресою є фактично офісним приміщенням, що складається з групи приміщень, у яких було виявлено понад 30 робочих місць, обладнаних комп`ютерною технікою, аксесуарами, додатковими та допоміжними приладами і пристроями, у тому числі сервером та маршрутизаторами (роутерами) посиленої дії, що у сукупності підтверджує ознаки шахрайства відповідного виду.

Крім цього, перед початком обшуку офісу «110» прокурором зафіксовано велику кількість невстановлених осіб різного віку, національності та статі, які одночасно та організовано залишали будівлю №7 (з різних поверхів та офісів) за адресою, у зв`язку із розпочатим раніше обшуком іншого приміщення за адресою. Такі обставини вказують на те (об`єктивно мають ознаки), що за вказаною адресою було виявлено цілу мережу «кол-центрів», які, так чи інакше, пов`язані та/або підтримують зв`язок між собою у разі виникнення будь-яких загроз їх протиправної діяльності. Зазначені особи, вочевидь, на тлі їх викриття, терміново почали залишати офіси, розташовані на різних поверхах будівлі з метою уникнення своєї ідентифікації з боку правоохоронців.

Після отримання доступу до приміщення за адресою: АДРЕСА_1 будь-яких осіб у ньому виявлено не було.

Водночас, всі намагання встановити власників та/або законних користувачів відповідного офісу були безрезультатними - власників або користувачів за результатами обшуку не встановлено.

Доступ до приміщення було забезпечено домоправителем, який окремо зазначив під відео-фіксацію, що останньому передали ключ від вхідних дверей, однак будь-яких повноважень щодо участі в обшуку, представляти інтереси власників/користувачів він не має.

Таким чином, обшук за адресою: АДРЕСА_1 проведено на підставі, у спосіб та відповідно до вимог КПК України без участі представників власників, користувачів, однак із забезпеченням схоронності приміщення та майна в ньому з боку відповідальної особи.

Водночас, суспільний інтерес, що полягає у виявленні та припиненні діяльності т.з. «кол-центрів», притягненні причетних до шахрайської діяльності осіб до кримінальної відповідальності, превалює над Конституційними правами власників, користувача приміщення «110» на недоторканність цієї нерухомої власності.

За результатами обшуку з приміщення за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено наступне майно: монітор HP BE 4544; монітор EIZO DAH 992362; монітор EIZO DAH 992564; монітор EIZO DAH 992407; монітор EIZO DAH 992762; монітор EIZO DAH 992357; монітор EIZO DAH 812990; монітор EIZO DAH 992366; монітор EIZO DAH 992526; монітор EIZO DAH 992559; монітор EIZO DAH 992392; монітор EIZO DAH 992363; монітор EIZO DAH 992532; монітор S26926035; монітор DAH 992396; монітор DAH 992403; монітор DAH 992388; монітор DAH 992397; монітор HP BE 6270; монітор EIZO DAH 992394; монітор DAH 991677; монітор SAMSUNG S06GZHK2T104071E; монітор HP 6CM4170LVP; монітор HP 3CQ4140V8W; монітор HP 6CMMH140MLY; відеорегістратор SAE0422FPA25B167; SWITCH SPS90; Iphone apple мобільний телефон без серійного номеру; Карта пам`яті 120 GB WI25SSD/SP120GBST; Гарнітура (навушники) у кількості 14 шт.; процесор DELL DT 010PS0487; процесор DELL 5YBFD22; процесор DELL DT 01OPS1399; процесор DELL DT 01OPS0494; процесор DELL FTTLFY1; процесор DELL 23SBD22; процесор DELL 5V4QS22; процесор DELL FVSM022; процесор DELL 42CFD22; процесор FUJITSU; процесор K1337-A110-Z105; процесор DELL 28BV102; процесор FUJITSU 4LCF048832; процесор DELL 84CFD22; процесор DELL 71CFD22; BILL COUNTER MODEL H-5388 без серійного номеру; BILL COUNTER без серійного; Сейф TK ; чернові нотатки та копії документів.

Крім цього, 06.08.2025 року, з огляду на фактичні обставини та результати обшуку, вищевказані вилучені речі, предмети, документи було визнано прокурором речовими доказами у цьому кримінальному провадженні, про що винесена окрема постанова.

Прокурор вказує, що на даний час з метою збереження вищевказаних речових доказів у кримінальному провадженні, виникла необхідність у накладенні на них арешту оскільки вони мають значення для кримінального провадження.

У судове засідання прокурор/слідчий не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Прокурор подав до суду заяву про проведення розгляду клопотання у його відсутність, вимоги підтримав.

Окрім цього, прокурором долучено копію увхали про проведення обшуку від 19.08.2025 у справі 757/38078/25-к.

Власники майна в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщенням інформації на сайті Печерського районного суду м. Києва.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено, що неприбуття сторін, у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутврішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

На підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно положень ч.ч. 8, 9 ст. 236 КПК України, особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Абзацом 1 ч. 5 ст. 171 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Судовим розглядом встановлено, що обшук, під час якого було вилучено майно та на арешті якого на даний час наполягає сторона обвинувачення, був проведений 05.08.2025, а прокурор звернувся до суду 06.08.2025.

Окрім цього, вбачається, що стороні обвинувачення ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.08.2025 було надано дозвіл про проведення обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане в сукупності свідчить про дотримання строку на звернення до суду з даним клопотання та дотримання вимог ст. 233,234 КПК України.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 частини другої цієї статті у випадку, передбаченому пунктом 1, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З огляду на зазначені вимоги закону слідчий суддя приходить до висновку про те, що вилучене майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні №0001598.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому слідчий суддя вважає за доцільне, для ефективного розслідування з метою збереження речових доказів накласти арешт на вказане майно.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання про задоволення клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на вилучене майно, з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 26, 98, 100, 107, 117, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт, на речі, предмети, документи, вилучені під час обшуку за адресою: м. Київ, Кловський узвіз, 7 поверх 21, офіс 110, а саме: монітор HP BE 4544; монітор EIZO DAH 992362; монітор EIZO DAH 992564; монітор EIZO DAH 992407; монітор EIZO DAH 992762; монітор EIZO DAH 992357; монітор EIZO DAH 812990; монітор EIZO DAH 992366; монітор EIZO DAH 992526; монітор EIZO DAH 992559; монітор EIZO DAH 992392; монітор EIZO DAH 992363; монітор EIZO DAH 992532; монітор S26926035; монітор DAH 992396; монітор DAH 992403; монітор DAH 992388; монітор DAH 992397; монітор HP BE 6270; монітор EIZO DAH 992394; монітор DAH 991677; монітор SAMSUNG S06GZHK2T104071E; монітор HP 6CM4170LVP; монітор HP 3CQ4140V8W; монітор HP 6CMMH140MLY; відеорегістратор SAE0422FPA25B167; SWITCH SPS90; Iphone apple мобільний телефон без серійного номеру; Карта пам?яті 120 GB WI25SSD/SP120GBST; Гарнітура (навушники) у кількості 14 шт.; процесор DELL DT 010PS0487; процесор DELL 5YBFD22; процесор DELL DT 01OPS1399; процесор DELL DT 01OPS0494; процесор DELL FTTLFY1; процесор DELL 23SBD22; процесор DELL 5V4QS22; процесор DELL FVSM022; процесор DELL 42CFD22; процесор FUJITSU; процесор K1337-A110-Z105; процесор DELL 28BV102; процесор FUJITSU 4LCF048832; процесор DELL 84CFD22; процесор DELL 71CFD22; BILL COUNTER MODEL H-5388 без серійного номеру; BILL COUNTER без серійного; Сейф TK ; чернові нотатки та копії документів (відомості щодо права власності на зазначене майно наразі не встановлені).

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1