У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.05.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/201/25 за апеляційною скаргою прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 березня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_8 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 .

Продовжено підозрюваному ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою строком на 60 днів в межах строку досудового розслідування - до 15 травня 2025 року включно.

Визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_11 своїх обов`язків, передбачених цим Кодексом в розмірі двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 757 000 грн. (сімсот п`ятдесят сім тисяч гривень).

Роз`яснено, що підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; - не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає: Закарпатська область, м. Чоп, без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; - утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками, спеціалістами, експертами у цьому кримінальному провадженні; - здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків до 15.05.2025.

З матеріалів клопотання вбачається, що старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_12 , за погодженням з прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні № 0000884, відомості про яке 06.12.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Прокурор просив продовжити відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого підозрюваному злочину, встановлені ризики є дійсними та триваючими, і виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо підозрюваного на більш м`який. Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого слідчим суддею, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено. За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про продовження строку тримання під вартою підлягає до задоволення.

Поряд з цим, слідчий суддя визначив ОСОБА_10 заставу у співставленні з існуючими ризиками та даними про його особу, яка здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, та враховував майновий стан обвинуваченого, в розмірі - 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 грн.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки враховуючи наявні ризики, передбачені п.п. 2, 3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що за вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 190 та ч. 2 ст. 255 КК України, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_13 , передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, які у розумінні ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, тому до підозрюваного ОСОБА_13 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Просить суд, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Заслухавши суддю-доповідача про суть ухвали слідчого судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, підозрюваного ОСОБА_13 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечили, щодо доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_13 є підозрюваним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.11.2024, у зв`язку з тяжкістю кримінального провадження, досудове розслідування у кримінальному провадженні за 0000884 від 06.12.2023 року за підозрою в тому числі ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, продовжено до дванадцяти місяців, тобто до 03 червня 2025 року.

Як слідує з матеріалів клопотання, оцінюючи в сукупності всі наявні в матеріалах справи докази, слідчий суддя погодився з наявністю вказаних у клопотанні ризиків та дійшов висновку про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.

Слідчий суддя, не врахувавши в повній мірі підстав та обставин, передбачених статтями 177 та 178 цього Кодексу, прийняв рішення щодо визначення підозрюваному ОСОБА_15 розміру застави, при цьому жодного обґрунтування та мотивів прийнятого слідчим суддею рішення оскаржувана ухвала не містить.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що злочини, які інкримінуються ОСОБА_15 , є особливо тяжкими і передбачають призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен браги до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину, а згідно із позицією ЄСПЛ у справі «Летельс проти Франції», тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію і соціальні наслідки, які роблять виправданим затримання, принаймні, протягом певного часу.

Слід врахувати, що на сьогодні, особливо в умовах дії правового режиму воєнного стану, існує безліч видів шахрайських схем, які відпрацьовуються на споживачах фінансових послуг, зокрема, викрадення грошових коштів з банківського рахунку, що реалізовуються у взаємодії із власником банківського рахунку, якого введено в оману та який добровільно передає персональну інформацію про себе або без прямої взаємодії із власником банківського рахунку. В Україні шахрайство та інша незаконна діяльність у сфері ринків фінансових послуг, які здійснюються з використанням інформаційних, електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем та електронних комунікаційних мереж, набуває якостей професійного, системного та організованого характеру, зокрема, йдеться про так звані шахрайські «кол-центри», а також схеми із залученням та навчанням третіх осіб з метою їх участі в незаконній діяльності у зазначенні сфері.

Встановлено, що учасники злочинної організації займались заволодінням коштів громадян ЄС, а тому Україна в умовах війни мас значні репутаційні втрати на території СС та таким чином ускладнює надання Україні допомоги в умовах воєнного стану для протистояння російській агресії.

В обґрунтування наявності вказаного ризику також слід зазначити, що завдана матеріальна шкода потерпілим, яка вже встановлена у кримінальному провадженні є значною та складає 48 265 659.

Окрім того, під час проведення досудового розслідуваним встановлено більше 300 осіб, які потерпіли від злочину, що підтверджується вилученими під час проведення обшуку речовими доказами, протоколами НСРД та показами свідків. Після встановленим обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні буде додатково повідомлено учасникам злочинної організації про нові підозри у вчиненні кримінальних правопорушень. А чому, підозрюваний усвідомлює про необхідність відшкодування завданої шкоди, та буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, у період дії на території України воєнного стану виїзд чоловіків віком від 18 до 60 років заборонений, та те, що Закарпатська область межує із чотирьма країнами Європейського Союзу, зокрема Польшею, Словаччиною, Угорщиною та Румунією, останній може покинути територію України поза офіційними пунктами пропуску, оскільки обізнаний про методи та місця у яких можна вільно покинути територію України, так як обвинувальний акт відносно останнього за вчинення ним злочину, щодо незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненим у складі організованої групи скеровано до суду.

Слід також врахувати, що ОСОБА_13 , дотримувався визначених організаторами методів конспірації, здійснював координацію роботи «кол центрів», володіє інформацією, щодо осіб, які є клієнтами іноземних банківських установ, та безпосередньо шахрайськими діями, шляхом обману виманював в потерпілих осіб грошові кошти задля власного збагачення та збагачення усіх членів злочинної організації, які об`єднані єдиною метою, а тому перебуваючи на волі буде мати реальну можливість переховуватись від органів досудового розслідування, використовуючи свої зв`язки та наявні засоби.

Вищевказані обставини дають підстави вважати, що він, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду протягом тривалого часу, а саме, перебуваючи на волі, матиме можливість покинути територію України та перебувати за її межами тривалий час, що негативно вплине на хід досудового розслідування та судовий розгляд даного кримінального провадження.

Крім того, ризик незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується наступним.

Даний ризик обгрунтовано тим, що у вказаному кримінальному провадженні є необхідність у проведенні ряду судових експертиз; у допиті осіб в якості свідків із обставин, що мають значення для кримінального провадження, щодо незаконного функціонування так званого «кол-центру», які відомі підозрюваному, у тому числі тих, які ще не допитані з об`єктивних причин, та будуть допитані у ході подальшого досудового розслідування; у допиті залучених до провадження потерпілих, щодо обставин протиправного заволодіння їхнім майном, а також встановленні інших потерпілих у ході досудового розслідування та їх допиті.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду -шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етані кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Вказане дає підстави обгрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків, їх родичів, в тому із застосуванням психологічного та фізичного насильства або ж шляхом підкупу з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань, приховування їх від органів досудового розслідування та суду, що утруднить встановлення дійсних обставин справи.

З огляду на вищевикладене, зазначене обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання ньому ризику.

Що стосується ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КІІК України, підтверджується наступним.

Зважаючи на спосіб здійснення підозрюваним злочинної діяльності за допомогою електронно-обчислювальної техніки, що значно утруднює процес збирання доказів, наявність у нього спеціальних знань, у вказаній сфері, а також на те, що підозрюваному можуть бути відомі місця зберігання таких речей і документів, в тому числі в електронному вигляді, що можуть бути використані як докази для доведення винуватості у вчиненні інкримінованих злочинів, останній може вдатися до їх знищення, зміни чи приховування, перебуваючи на волі.

Крім того, ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, передбачений н. 4 ч. 1 ст. 177 КІІК України, підтверджується наступним.

Перебуваючи па волі, ОСОБА_13 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть падати вигідні для нього неправдиві показання, чи штучно створити докази, в тому числі в електронному вигляді, які б підвереджували його невинуватість у вчиненні інкримінованих злочинів.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_13 варто врахувати положення рішення Європейського суду з прав людини у справі Фераро-Браво проти Італії від 14.03.1984, де, серед іншого зазначено, що затримання і тримання під вартою особи під вартою, безумовно, допустимі не тільки у випадках доведеності факту вчинення злочину і його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою попереднього розслідування, досягнення мети якого служить тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France рішення від 26 червня 1991 р.) зазначив: «особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу».

Слід враховувати реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_13 , враховуючи спосіб вчинення злочину, розмір спричиненої майнової шкоди, а також потерпілих, які є громадянами Угорської Республіки, , а тому перебування підозрюваного під вартою є виправданим та слугує інтересам громади у демократичному суспільстві.

Частиною 4 ст. 183 КПК України вичерпно перераховано підстави за яких слідчий суддя при застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не застосовувати до підозрюваного заставу.

Враховуючи, виключний випадок, який полягає у особі підозрюваного ОСОБА_13 , у системності та тривалості вчинення ним злочинних дій у складі злочинної організації, їх завуальованості, корисливому мотиві та меті, встановленому розмірі завданої матеріальної шкоди, яка попередньо складає 48 265 659 гривень, кількості потерпілих, яка сягає понад 300 осіб, та через завуальованість злочинних дій, слідчі дії із якими наразі не проведено, а також на даний час, ще не встановлено всіх потерпілих - мешканців країн СС, яким злочинною діяльністю злочинної організації до складу якої входить ОСОБА_13 спричинено матеріальну шкоду, а тому враховуючи наявні ризики, суспільний резонанс вчинених кримінальних правопорушень, сукупність зібраних доказів стороною обвинувачення необхідність продовження підозрюваному ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, що передбачено ч. 4 ст. 183 КПК України, тобто, згідно положення даної статті слідчий суддя, суд при постановленій ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 КК України.

Колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні, враховуючи мету та підстави застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог ст. 177 КПК України, обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України та обставини, передбачені п. 4 ч. 4 ст.183 КПК України, з урахуванням змісту повідомлення про підозру, з огляду на суспільну небезпечність діяння, його обставин, колегія суддів вважає, що в даному випадку, обрання застави не буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Виходячи з наведеного та з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, особи підозрюваного, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_14 , без визначення застави, є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

У зв`язку з чим, до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення застави.

Вказаний запобіжний захід буде в повній мірі відповідати меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а також буде слугувати дотриманню вимог ч. 2 ст. 28 КПК України, щодо проведення досудового розслідування у розумні строки.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

З урахуванням положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 березня 2025 року, якою продовжено підозрюваному ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, - скасувати.

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_8 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою строком на 60 днів в межах строку досудового розслідування - до 15 травня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді