Провадження № 1-кп/638/819/25
УХВАЛА

Іменем України

19 травня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника - ОСОБА_8 ,

особи, відносно якої подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_9 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000594 від 03 серпня 2023 року відносно особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, раніше не судимого, з середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого, неодруженого, який не має осіб, перебуваючих на утриманні, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

23.07.2023 о 13:45, ОСОБА_9 знаходився на першому поверсі під?їзду № 7, буд. АДРЕСА_2 , де також знаходилась потерпіла ОСОБА_6 .

В ході спілкування між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_9 , знаходячись у положенні стоячі навпроти потерпілої ОСОБА_9 , наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя, а саме в районі губи, чим спричинив потерпілій, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 09-1128/2023, тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на обличчі, які відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Вказані дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримала та просила його задовольнити, вказавши, що, на її думку, є всі законні підстави застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_9 у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала позицію прокурора щодо задоволення клопотання відносно ОСОБА_9 в повному обсязі. Також, в судовому засіданні зазначила, що претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_9 не має, витрати на лікування відсутні.

Представник медичного закладу, в.о. КНП Харківської обласної ради "Обласний психоневрологічний диспансер №3" лікар ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_9 з 1998 перебуває на обліку та під наглядом у зазначеному закладі і по теперішній час. Під час спостереження йому було встановлено діагноз: шизофренія параноїдна форма, безперервний тип перебігу, реміссія С. У зв`язку із цим захворюванням ОСОБА_9 в 2012 році була встановлена 2 група інвалідності безстроково. За допомогою постійно до закладу раніше звертались сестра, мати та батько ОСОБА_9 , які робили йому ін`єкції і тому стан останнього був більш-менш впорядкований. Але потім в 2019 році померла мати, приходив батько декілька разів. Потім ОСОБА_9 опікувалась сусідка, у якої син теж хворів на захворювання, пов`язане з розладом психіки, робила ін`єкції, потім припинила. Останнє звернення за медичиною допомогою було в 2020 році. Відповідно до наявної інформації ОСОБА_9 лікувався у 2022 році у 4 відділенні КНП ХОР "Обласна клінічна психіатрична лікарня №3". В 2023 також проходив лікування у 13 відділенні КНП ХОР "Обласна клінічна психіатрична лікарня №3". ОСОБА_8 висловила свою думку про нагальну необхідність застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_9 та зазначила, що на теперішній час стан здоров`я ОСОБА_9 не покращився, він потребує лікування в умовах стаціонару в закладі з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом. Поведінка ОСОБА_9 може спричинити шкоди оточуючим.

Захисник особи, відносно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні просила суд не застосовувати примусові заходи медичного характеру стосовно ОСОБА_9 . Зазначила, що обставини вчинення суспільно небезпечного діяння не доведені.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_9 обставини вчинення ним суспільно небезпечного діяння не визнав, зазначив, що він проживає на 7 поверсі, а потерпіла на 6-му у будинку АДРЕСА_2 . Тілесних ушкоджень потерпілій він не наносив. Також повідомив, що він має хронічні захворювання, приблизно в 2013-2014 перебував на лікуванні в умовах стаціонару, на теперішній час мешкає сам, батьки померли, з близькими особами не спілкується. Висловився про розуміння застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд доходить наступного висновку.

За змістом роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03 червня 2005 року, примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Згідно висновку судово - психіатричного експерта №237 від 24.10.2023, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії, параноїдна форма. Відповідно до свого психічного стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_9 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання. Не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_9 відповідно до свого психічного стану потребує застосування примусових заходів медичного характеру госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

З урахуванням наведеного у відповідності до вимог ст. 503 КПК України органом досудового розслідування було змінено порядок розслідування та до суду було направлено клопотання про застосування щодо ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру.

Частинами 3 та 4 ст. 503 КПК України передбачено, що кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинення дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру. Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Факт вчинення ОСОБА_9 суспільно небезпечного діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, повністю підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів:

- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні пояснила, що 23.07.2023 в обід вона разом з чоловіком зайшла до під`їзду за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_2 . В цей момент, будучі на першому поверсі, вона почула, що ліфтом пересувався ОСОБА_9 (сусід, що проживає поверхом вище неї), при цьому гучно лаявся та не давав змогу користуватися ліфтом іншим. Після того, як ОСОБА_6 намагалась звернути увагу ОСОБА_9 , щоб той припинив затримувати ліфт для інших, ОСОБА_9 спустився до першого поверху на ліфті і між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_9 наблизився до ОСОБА_6 , коли вона вже була у ліфті, і замахнувся рукою в бік голови ОСОБА_6 , потім наніс їй удар кулаком в область обличчя, розбив губи. Чоловік намагався припинити сварку та поїхати разом з ОСОБА_6 на ліфті, а ОСОБА_9 при цьому розмахував руками, бив ногами по кабіні ліфта та намагався потрапити у кабіну, коли двері вже зачинялись, потім ОСОБА_9 пішки піднявся до квартири, де проживала потерпіла і стучав по дверях квартири, потім пішов. Потерпіла викликала швидку, бо була вся в крові, та співробітників поліції. Також, потерпіла зазначила, що раніше також були конфлікти у неї (тільки у словесній формі) та у інших мешканців з ОСОБА_9 , оскільки він постійно наносить шкоду майну співласникам, поводить себе озлоблено. Претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_9 не має;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 03.08.2023 у службовому приміщенні, кабінеті №417 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, за адресою м. Харків, вул. Толбухіна, 103,за участю потерпілої ОСОБА_6 , з додатками (фототаблицями) - щодо механізму нанесення тілесних ушкоджень, їх локалізації та характеру;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 05.10.2023 за адресою: м. Харків, пр-т Перемоги, 72, за участю свідка ОСОБА_10 , з додатками (фототаблицями);

- висновком експерта №09-1128/2023 (експертиза почата 04.08.2023, закінчена 09.08.2023), відповідно якого у громадянки ОСОБА_6 , мають місце: синець та садно на обличчі, які утворилися від травматичної дії тупого твердого предмету, синець за механізмом удару-стиснення, садно за механізмом тертя-ковзання, та могли бути отримані за 4-5 діб до проведення огляду. За ступенем тяжкості синець та садно відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів. Тілесні ушкодження у громадянки ОСОБА_6 могли утворитися за обставинами та механізмом, на які вона посилається у протоколі допиту від 03.08.2023 та у протоколі слідчого експерименту від 03.08.2023;

- висновком судово - психіатричного експерта №237 від 24.10.2023 щодо психічного стану ОСОБА_9 ..

Встановлено, що згідно довідки КНП ХМР "Міський психоневрологічний диспансер №3" від 08.08.2023 №6694 та КНП ХОР "Обласний психоневрологічний диспансер №3" №3249 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під наглядом КНП ХОР "ОПНД №3" (в минулому КНП ХМР "МПНД №3") з 1998 року, діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, реміссія С. Останнє звернення за медичною допомогою в 2020 році. ОСОБА_9 , своєю поведінкою може спричинити шкоду оточуючим.

Згідно довідки КНП ХОР "Обласна клінічна психіатрична лікарня №3" ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився на лікуванні у 4-му психіатричному відділенні для дорослих з палатами для паліативної допомоги з 01.10.2022 по 27.10.2022, з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу.

Відповідно до висновку судово - психіатричного експерта №237 від 24.10.2023, а саме пункту 23:

1) ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії, параноїдна форма. Відповідно до свого психічного стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

2)У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_9 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання. Не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

3) На теперішній час ОСОБА_9 відповідно до свого психічного стану потребує застосування примусових заходів медичного характеру госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

З огляду на виявлені обставини хворобливого стану психіки ОСОБА_9 з переважанням негативної симптоматики у межах зазначеного вище хронічного психічного захворювання, з безперервним типом перебігу, враховуючи надані відомості закладу охорони здоров`я, де ОСОБА_9 перебуває під наглядом з 1998 року, щодо неодноразового лікування в умовах стаціонару та висновок про те, що останній своєю поведінкою може спричинити шкоду оточуючим, надані пояснення лікаря ОСОБА_8 , відсутність близьких осіб в оточенні ОСОБА_9 , які б могли допомогти підтримувати стабільний стан його здоров`я, суд дійшов висновку про наявність небезпечності особи внаслідок її психічного стану для самої себе та інших осіб, а також можливість спричинення ОСОБА_9 іншої шкоди.

Таким чином, ОСОБА_9 виявляє клінічні ознаки суспільної небезпеки та потребує поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування та запобіганню вчиненню ним суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ст. 18 КК України суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа.

Згідно ч.2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення; 3) які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4)госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Визнавши доведеним, що особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 513 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи необхідно застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо необхідно, то які.

При цьому, при виборі виду примусових заходів медичного характеру суд оцінює суспільну небезпеку хворого як для себе так і для інших осіб та керується принципом необхідності і достатності для попередження скоєння хворим повторного суспільно небезпечного діяння. Ступінь суспільної небезпеки психічно хворого визначається на підставі аналізу тяжкості вчиненого діяння і типу його суспільної небезпеки (активний тип чи пасивний).

Першою ознакою, що впливає на вибір виду примусового заходу медичного характеру, є тяжкість діяння. У даному кримінальному провадженні судом встановлено, що ОСОБА_9 вчинив діяння, спрямоване проти здоров`я громадян, що свідчить про такий ступінь суспільної небезпеки психічно хворого, який дає підстави для висновку щодо необхідності застосування до нього примусової психіатричної допомоги, яка пов`язана з госпиталізацією і постійним наглядом, задля запобіганню зміни в бік погіршення його хворобливого стану та попередження вчинення ним інших суспільно небезпечних діянь.

Для визначення ступеня суспільної небезпеки суд також враховує тип суспільної небезпеки самого ОСОБА_9 , який страждає на хронічне психічне захворювання та не може усвідомлювати своїх дій та керувати ними. Розрізняють активний тип суспільної небезпеки психічно хворого, коли спонукальним мотивом скоєння суспільно небезпечних дій є особливості психічного стану (маячні та галюцинаторно-маячні синдроми, розлади свідомості тощо), та пасивний тип суспільної небезпеки, коли хворий вчиняє суспільно небезпечні дії під впливом збігу обставин або дій інших осіб.

Поняття «активна та пасивна суспільна небезпека» відображають різне співвідношення медичного, психопатологічного та ситуаційного факторів, реалізованих у конкретному діянні, і обумовлюють вибір примусових заходів медичного характеру.

У висновку судово-психіатричного експерта №237 зазначено, що у зв`язку з переважанням негативної симптоматики, при наявності порушень мислення та некритичності до свої минулих та нинішніх дій, ОСОБА_9 рекомендовано госпіталізація в психіатричну лікарню зі звичайним наглядом. Лікар ОСОБА_8 в судовому засіданні також висловила свою думку про нагальну необхідність застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_9 та зазначила, що на теперішній час стан здоров`я ОСОБА_9 не покращився, він потребує лікування в умовах стаціонару в закладі з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

На думку суду, необхідним і достатнім примусовим заходом медичного характеру для попередження скоєння ОСОБА_9 інших суспільно небезпечних діянь та зниження ступеню небезпечності психічно хворого для себе і для інших осіб, є поміщення (госпіталізація) ОСОБА_9 до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, як такого, що потребує тримання і лікування хворого у такому закладі в примусовому порядку.

Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_9 підлягає задоволенню, оскільки доведено, що останній вчинив суспільно небезпечне діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження), у стані неосудності і до нього необхідно застосувати примусові медичні заходи у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, оскільки за своїм психічним станом та характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння він не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, і потребує психіатричної допомоги.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати у справі підлягають компенсації із Державного бюджету.

Запобіжні заходи у даному кримінальному провадженні відсутні і суд не вбачає підстав для їх застосування.

Керуючись ст.ст.292, 372, 512,513,516 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000594 від 03 серпня 2023 року відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатрічної допомоги із звичайним наглядом.

До набрання ухвалою законної сили ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід не обирати.

Речовий доказ, а саме: диск із видеозаписами, де патрульна поліції, фіксує приїзд співробітників патрульної поліції за адресою: м. Харків, пр-т. Перемоги буд. 72Б, було виявлено заявницю, яка пояснила обставини події, а саме, що на неї кинуся сусід з 313 квартири. На місце прибула БШМД з (Пекалов), заявниці надали медичну допомогу, від госпіталізації відмовилась. Від заявниці було відібрано заяву та пояснення та передано до ХРУП № 3 для подальшого з?ясування обставин події залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її проголошення, а особою, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошено 23.05.25 о 14 год. 30 хв.

Особі, що вчинила суспільно небезпечне діяння, лікареві, захиснику та прокурору негайно вручити копію ухвали.

Суддя ОСОБА_1