Справа № 646/2981/25
Провадження № 1-кп/646/1045/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Харків

Основ`янський районного суд міста Харкова у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання : ОСОБА_2 ,

прокурора : ОСОБА_3 ,

захисника : ОСОБА_4 ,

обвинуваченого : ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000179 від 08.02.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.153 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Основ`янського районного суду міста Харкова перебуває кримінальне провадження № 0000179 від 08.02.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.153 КК України.

03 вересня 2025 року в судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з триманням останнього в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення посилалася на продовження існування ризиків, передбачених п.п 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме : переховуватися від суду, оскільки передбачене законом покарання може спонукати обвинуваченого переховуватися від суду з метою уникнення покарання, окрім цього у зв`язку з введенням військового стану в Україні, а також активними бойовими діями в м.Харкові та Харківській області, може спонукати до втечі до іншого міста, незаконно впливати на свідків та на неповнолітню потерпілу, та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення. Застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого є неможливим, оскільки вони не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не можуть запобігти вищевказаним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що обвинувачений не має наміру переховуватися від суду, посилання прокурора на тяжкість покарання не є підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинувачений не має наміру впливати на свідків та наголосив на тому, що потерпіла вже неодноразово не приходить в судове засідання.

Заслухавши прокурора, який підтримав клопотання та вважає доведеним висновок про існування ризиків, зазначених у клопотанні та наявність підстав для продовження запобіжного заходу, та неможливість застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки вищевказане правопорушення поєднане із насильством, заслухавши обвинуваченого та захисника, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.02.2025 застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, а саме: до 08.04.2025 р., без визначенням суми застави.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.04.2025 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, а саме: до 05.06.2025 р., без визначенням суми застави.

Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 28.05 2025 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, а саме: до 26.07.2025 р., без визначенням суми застави.

Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 11.07.2025 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, а саме: до 08 вересня 2025 року, без визначенням суми застави.

Дія запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 , закінчується 08 вересня 2025 року, що стало підставою звернення сторони обвинувачення до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, строк покарання за санкцією вказаної статті передбачає позбавлення волі строком до 7 років.

Суддею при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою встановлена наявність ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу на потерпілу у кримінальному провадженні, оскільки останній з нею знайомий та достовірно знає її адресу місця проживання.

Крім того, враховуючи, що за вчинене кримінальне правопорушення передбачено покарання у виді до 7 років позбавлення волі, за відсутності будь-яких вагомих стримуючих факторів, обвинувачений, усвідомлюючи невідворотність покарання, може, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, покинути місце мешкання, у зв`язку з чим об`єктивно наявний ризик його ухилення від суду, адже він не є постійним мешканцем м. Харкова, проживав в орендованій квартирі.

Також приймаючи до уваги інші відомості про особу підозрюваного, який в силу ст. 89 КК України не судимий, не працює, не має постійного джерела доходу, суддя вважає доведеним ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення.

При цьому суд враховує, практику Європейського суду з прав людини відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Конвенцією Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства, ратифікованою Верховною Радою України Законом України № 4988-VI від 20.06.2012, визначено, що кожна сторона вживає необхідних законодавчих або інших заходів для захисту прав й інтересів жертв, у тому числі їхніх особливих потреб як свідків, на всіх стадіях розслідування та кримінального провадження, зокрема шляхом: забезпечення їхньої безпеки, а також безпеки їхніх сімей та з їхнього боку свідків від погроз, помсти та повторної віктимізації; забезпечення уникнення контакту між жертвами та правопорушниками.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Одночасно, в рішенні Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості.

Також слід зазначити, що продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення останнім незаконного впливу на потерпілу та запобігання вчинення інших кримінальних правопорушень.

Крім того, судом не встановлено та стороною захисту в судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Даних про стан здоров`я, які унеможливлюють перебування обвинуваченого в умовах ізоляції від суспільства суду не надано.

Судовий розгляд з об`єктивних причин неможливо закінчити до спливу терміну запобіжного заходу, а отже, виникає необхідність продовження строку вказаного запобіжного заходу оскільки судом було встановлено, що вищезазначені ризики існують. Жодних обставин, які б свідчили про зменшення вищеперелічених ризиків та можливість зміни обвинуваченому запобіжного заходу, не встановлено.

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом (ч.3 ст.183 КПК України).

Проте, враховуючи приписи п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, з урахуванням суспільної небезпеки інкримінованого злочину, який визначається не лише посяганням на статеву свободу або статеву недоторканість особи, а й заподіянням шкоди іншим суспільним відносинам та соціальним цінностям, зокрема фізичному й психічному розвитку, честі і гідності особи, з метою унеможливлення контакту обвинуваченого з потерпілою, яка є фізично слабшою та залежною, у зв`язку зі своїм неповнолітнім віком, суд дійшов висновку, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_5 потребує виняткового контролю, у зв`язку з чим не вбачає підстав для визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 01 листопада 2025 року (включно).

Строк дії ухвали до 01 листопада 2025 року (включно).

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, що перебувають під вартою - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1