Справа № 717/515/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року Кельменецький районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

засудженого: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в селищі Кельменці клопотання про зняття судимості ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Кельменці Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, раніше судимого:

згідно вироку Кельменецького районного суду Чернівецької області від 30 вересня 2004 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

згідно вироку Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 грудня 2005 року за ч.4 ст. 186 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі,

згідно вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 вересня 2017 року за ч.2 ст.15 та ч.2 ст. 186 КК до чотирьох років позбавлення волі.

згідно вироку Кельменецького районного суду Чернівецької області від 25 липня 2022 року за ч.2 ст.185 КК України до одного року позбавлення волі.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотання у якому просить винести відповідну ухвалу чи рішення про зняття судимостей. Надати вимогу до Міністерства внутрішніх справ Департаменту інформатизації про зняття інформації щодо нього із вказанням про несудимість.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 заперечує щодо задоволення клопотання ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що згідно вироку Кельменецького районного суду від 30 вересня 2004 року ОСОБА_4 був визнаний винним у вчинені злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і йому призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік шість місяців не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України. ОСОБА_4 був визнаний винним в тому, що 14 липня 2004 року , біля 10 години 10 хвилин, з метою таємного викрадення чужого майна, через двері проник в кабінет №33, який розташований в приміщенні Кельменецької районної державної адміністрації в смт Кельменці Чернівецької області , площа Центральна 1. Там ОСОБА_4 викрав майно та кошти потерпілої ОСОБА_5 на загальну суму 1513 гривень 90 копійок, а також майно та кошти потерпілої ОСОБА_6 на загальну суму 374 гривні 50 копійок.

Згідно вироку Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 грудня 2005 року ОСОБА_4 був засуджений за вчинення злочину передбаченого ч.4 ст. 186 КК України і на підставі ч.4 ст. 71 КК України йому було призначено остаточне покарання у виді семи років шести місяців позбавлення волі. ОСОБА_4 був звільнений з місць позбавлення волі 23 липня 2012 року по відбуттю міри покарання.

Згідно вироку Кельменецького районного суду від 12 листопада 2015 року ОСОБА_4 був визнаний винним у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України і йому призначено покарання у виді шести місяців арешту. ОСОБА_4 був визнаний винним в тому, що 30 серпня 2015 року, біля 14 години, прийшов до приміщення магазину „ ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований в смт Кельменці вул. Бесарабська буд. 2А, який орендує приватне підприємство „Продукт Сервіс. В приміщенні магазину ОСОБА_4 виявив, що продавець відсутній на робочому місці. Оглядаючи приміщення магазину ОСОБА_4 побачив ключ в касовому апараті. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Переконавшись що за ним ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 підійшов до касового апарата, відчинив його та викрав з касового апарату гроші в сумі 2974 гривні.

Згідно вироку Кельменецького районного суду від 02 червня 2016 року ОСОБА_4 був визнаний винним у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України і йому призначено покарання у виді одного року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_4 призначене остаточне покарання за сукупністю вироків частково приєднавши до покарання призначеного за новим вироком невідбуту частину покарання призначеного згідно вироку Кельменецького районного суду Чернівецької області від 12 листопада 2015 року, у виді одного року одного місяця позбавлення волі. ОСОБА_4 був визнаний винним в тому, що 28 грудня 2015 року, біля 13 години 57 хвилин, знаходився в приміщені магазину „ ІНФОРМАЦІЯ_3 , який розташований в смт Кельменці вул. Сагайдачного 26 а. Знаходячись на другому поверсі магазину, обвинувачений помітив, що продавець відсутній. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел викрасти гроші. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливою метою, ОСОБА_4 з ящика під прилавком магазину викрав гроші в сумі 1200 гривень. ОСОБА_4 був звільнений з місць позбавлення волі 12 січня 2017 року по відбуттю строку покарання.

Згідно вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 вересня 2017 року ОСОБА_4 був визнаний винним вчинені злочину передбаченого за ч.2 ст.15 та ч.2 ст. 186 КК України і йому призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. Злочин було вчинено 15 липня 2017 року. ОСОБА_4 був звільнений з місць позбавлення волі 15 липня 2021 року по відбуттю строку покарання.

Згідно вироку Кельменецького районного суду від 25 липня 2022 року ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України і йому призначено покарання у виді одного року позбавлення волі. ОСОБА_4 був визнаний винним в тому, що 25 серпня 2021 року, біля 18 години 30 хвилин, знаходився в приміщення кафе-бістро "Фортуна", яке розташоване в смт Кельменці вул. Сагайдачного 94 а, з робочого місяця бармена викрав гроші в сумі 3000 гривень. ОСОБА_4 був звільнений з місць позбавлення волі 16 червня 2023 року по відбуттю строку покарання.

Згідно до ст. 538 КПК України, після відбуття покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі суд, який ухвалив вирок, має право розглянути питання про зняття судимості з цієї особи за її клопотанням.

Згідно до ст. 12 КК України злочини передбачені ч.2 ст. 185 КК України, віднесені до категорії нетяжких злочинів, злочини передбачені ч.3 ст. 185 КК України, віднесені до категорії тяжких злочинів.

Згідно до ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються:

- особи, засуджені за вчинення злочину до основного покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, громадських робіт, виправних робіт, пробаційного нагляду або арешту, якщо вони протягом року з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення;

- особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за нетяжкий злочин, якщо вони протягом трьох років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення;

- особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення і деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» 3886-ІХ від 18.07.2024 (далі - Закон). Вказаним Законом внесені зміни до ст. 51 КУпАП і дану статтю викладено в новій редакції, зокрема в ч.1 ст. 51 КУпАП дано визначення дрібного викрадення чужого майна дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки. шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. В частині 2 ст. 51 КУпАП встановлено, що дія, передбачена частиною першою цієї статті , передбачає відповідну відповідальність якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну

дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно п.5 Підрозділу 1 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яким встановлено, що з урахуванням норм абзацу першого підпункту 169.4.1 пункту 169.4 цієї статті платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного від одного роботодавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги: 169.1.1. у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, дрібним викрадення чужого майна шляхом крадіжки вважається в тому випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз вказаних вище норм законодавства свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, тобто станом на 01.01.2015 року 1218 гривень, а станом на 01 січня 2021 року 2270 гривень.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 88 КК України особа вважається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Судимість має правове значення у разі вчинення нового кримінального правопорушення, а також в інших випадках, передбачених законами України. Особи, засуджені за вироком суду без призначення покарання або із звільненням від покарання чи такі, що відбули покарання за діяння кримінальна протиправність і караність якого усунута законом, визнаються такими, що не мають судимості.

Таким чином, ОСОБА_4 , з моменту набрання чинності 09 серпня 2024 року Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких і інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», вважається таким, що не має судимості за вироком Кельменецького районного суду віл 02 червня 2016 року, оскільки він відбув покарання за діяння, кримінальна протиправність і караність якого усунута законом.

Станом на 22 липня 2025 року ОСОБА_4 визнається судимим за вироками Кельменецького районного суду Чернівецької області від 30 вересня 2004 року за ч.3 ст. 185 КК України, від 25 липня 2022 року за ч.2 ст.185 КК України, вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 грудня 2005 року за ч.4 ст. 186 КК України та вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 вересня 2017 року за ч.2 ст.15 та ч.2 ст. 186 КК України.

Суд вважає, що судимість за вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 12 листопада 2015 року, є погашеною в силу ст. 89 КК України.

Таким чином, Кельменецьким районним судом розглядається питання щодо зняття судимості із ОСОБА_4 за вироками Кельменецького районного суду Чернівецької області від 30 вересня 2004 року за ч.3 ст. 185 КК України, та від 25 липня 2022 року за ч.2 ст.185 КК України.

Згідно до ч.5 ст. 90 КК України, якщо особа, що відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить кримінальне правопорушення, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново. У цих випадках строки погашення судимості обчислюються окремо за кожне кримінальне правопорушення після фактичного відбуття покарання (основного та додаткового) за останнє кримінальне правопорушення.

Згідно до ст. 91 КК України, якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення , то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу. Зняття судимості до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього кодексу не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні кримінальні правопорушення або кримінальні правопорушення, пов`язані з корупцією. Зняття судимості допускається лише після закінчення неменш як половини строку погашення судимості, зазначеного у статті 89 нього Кодексу.

Враховуючи, що згідно вироку Кельменецького районного суду віл 30 вересня 2004 року ОСОБА_4 був визнаний винним у вчинені злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, який є тяжким злочином, суд вважає, що

у достроковому знятті судимості за даним вироком слід відмовити.

Дострокове зняття судимості відповідно ст. 91 КК України можливе лише за умови, що судом буде встановлено, що особа зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення. Зняття судимості є правом, а не обов`язком суду. Тому, якщо з урахуванням обставин справи суд дійде висновку, що особа не довела свого виправлення , він вправі відмовити у достроковому знятті.

Згідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що працював у «інтернеті» і це підтверджується зарахуванням коштів на його рахунки у банках. ОСОБА_4 просив витребувати інформацію про рух коштів на його рахунках в банках.

Суд вважає, що інформація про рух коштів на рахунках у даному випадку не доводить зразкову поведінку і сумлінне ставленням до праці.

Суд враховує, що ОСОБА_4 не надав суду доказів, які б свідчили про його зразкову поведінку після відбуття строку покарання та сумлінного ставленням до праці. Тому, з урахуванням обставин справи, суд вважає, що ОСОБА_4 не довів своє виправлення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про дострокове зняття судимості слід відмовити .

На підставі ст. ст. 5, 12, 88, 89, 90, 91 Кримінального кодексу України, Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення і деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» 3886-ІХ від 18.07.2024 року, керуючись ст. ст. 22, 538 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про дострокове зняття судимості за вирокам Кельменецького районного суду від 30 вересня 2004 року за ч.3 ст. 185 КК України, та від 25 липня 2022 року за ч.2 ст.185 КК України - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом семи днів з дня її проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Кельменецький районний суд.

Суддя: