Справа № 629/4161/25
Провадження № 1-кс/629/1070/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Лозівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000188 від 12.06.2025, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Лозівської окружної прокуратури ОСОБА_3 13.06.2025 звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене в ході огляду місця події 12.06.2025, а саме на: рибацькі сітки в загальній кількості 10 штук з наступними характеристиками: 2 сітки довжиною по 70 метрів, висотою по 3 метри та розміром вічка 55 мм; 6 сіток довжиною по 70 метрів, висотою по 3 метри та розміром вічка 60 мм кожна; 2 сітки довжиною по 70 метрів, висотою по 3 метри та розміром вічка 70 мм, поміщені до трьох поліпропіленових мішків білого кольору; а також на водні біоресурси, а саме: карась сріблястий в кількості 54 екземпляри, загальною вагою 32,00 кг; лящ в кількості 7 екземплярів, загальною вагою 3,50 кг; окунь в кількості 13 екземплярів, загальною вагою 2,90 кг; короп в кількості 1 екземпляр вагою 0,44 кг; раки в кількості 5 екземплярів, загальною вагою 0,80 кг., поміщені до трьох поліпропіленових мішків білого кольору, із забороною будь-яким особам будь-яким шляхом користуватися, розпоряджатися та відчужувати вказане майно.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що 12.06.2025 о 06:52 до чергової частини Лозівського РВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» ОСОБА_5 про те, що за адресою: Харківська область, Лозівський район, село Українське, біля Орільського водосховища, виявлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає: АДРЕСА_1 , який займався незаконним виловом риби.

Відомості за даним фактом 12.06.2025 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000188 за ч.1 ст.249 КК України

В ході огляду місця події, проведеному 12.06.2025 на відкритій ділянці місцевості поблизу Орільського водосховища неподалік села Українське Лозівського району Харківської області, було виявлено ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , поруч з яким знаходились три поліпропіленові мішки, всередині яких знаходились водні біоресурси, а також ще три поліпропіленові мішки, всередині яких знаходились рибацькі сітки. В ході проведення огляду за участю головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів «Харківський рибоохоронний патруль» ОСОБА_8 було встановлено кількість, види та проведено зважування водних біоресурсів, що знаходились у трьох мішках, а саме: карась сріблястий в кількості 54 екземпляри, загальною вагою 32,00 кг; лящ в кількості 7 екземплярів, загальною вагою 3,50 кг; окунь в кількості 13 екземплярів, загальною вагою 2,90 кг; короп в кількості 1 екземпляр вагою 0,44 кг; раки в кількості 5 екземплярів, загальною вагою 0,80 кг.

Також було встановлено розміри рибацьких сіток, що знаходились у трьох мішках, а саме: 2 сітки довжиною по 70 метрів, висотою по 3 метри та розміром вічка 55 мм; 6 сіток довжиною по 70 метрів, висотою по 3 метри та розміром вічка 60 мм кожна; 2 сітки довжиною по 70 метрів, висотою по 3 метри та розміром вічка 70 мм. За результатами огляду рибацькі сітки в загальній кількості 10 штук та водні біоресурси в загальній кількості 80 екземплярів були вилучені. В подальшому, вилучені біоресурси, а саме риба в кількості 75 екземплярів та раки в кількості 5 екземплярів були поміщені до трьох поліпропіленових мішків, опечатані бирками за підписами учасників огляду та передані на відповідальне зберігання ФОП « ОСОБА_9 ».

До приїзду слідчо - оперативної групи Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з місця події зник у невідомому напрямку.

Як пояснив ОСОБА_7 , він є фізичною особою - підприємцем та є відповідальним за виконання режиму рибогосподарської експлуатації Орільського (Орільківського) водосховища, розташованого на території Лозівського і Сахновщинського районів Харківської області. Відповідно до даного режиму працівники його рибогосподарського підприємства здійснюють вилов водних біоресурсів з Орільського водосховища. 12.06.2025 працівник його рибогосподарського підприємства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснив вилов водних біоресурсів з Орільського водосховища, використовуючи рибацькі сітки, довжина та розмір вічка яких не відповідає характеристикам знарядь і засобів лову, якими дозволено здійснювати вилов водних біоресурсів, відповідно до вищевказаного режиму. ОСОБА_7 зазначив, що йому не було відомо про повні характеристики знарядь і засобів лову, якими дозволено здійснювати вилов водних біоресурсів.

З пояснень ОСОБА_6 стало відомо, що з 11.06.2025 він працює на посаді рибалки в рибогосподарському підприємстві ФОП « ОСОБА_7 ». 11.06.2025 близько 19:00 він розмістив в Орільському водосховищі рибацькі сітки в кількості 10 штук з метою вилову водних біоресурсів. 12.06.2025 близько 05:00 він вийняв дані рибацькі сітки з виловленими водними біоресурсами з Орільського водосховища. В цей час він був зупинений головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів «Харківський рибоохоронний патруль» та в ході перевірки рибацьких сіток було виявлено, що їх довжина та розмір вічка не відповідають характеристикам знарядь і засобів лову, якими дозволено здійснювати вилов водних біоресурсів, відповідно до вищевказаного режиму. ОСОБА_6 зазначив, що йому не було відомо про повні характеристики знарядь і засобів лову, якими дозволено здійснювати вилов водних біоресурсів., та він здійснював вилов риби за вказівкою ОСОБА_7 .

Відповідно до пункту 12 «Режиму рибогосподарської експлуатації Орільського (Орільківського) водосховища, розташованого на території Лозівського і Сахновщинського районів Харківської області», термін дії якого з 26.05.2017 по 26.05.2027, дозволено використовувати такі знаряддя та засоби лову: ставні сітки (довжиною не більше 35 м, висотою до 5 м) з а = 30-40 мм - 40 шт.; з а = 70-95 мм - 100 шт.; з а = 100 мм та вище - 60 шт.

12.06.2025 року постановою дізнавача СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області вищевказані речі визнано речовими доказами.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання, з викладених у ній підставах. Крім того зазначив, що на місці події впіймали саме ОСОБА_6 , а не ФОП ОСОБА_7 . Також 8 сіток з 10 не відповідають режиму за довжиною та розміром вічка. ОСОБА_6 , на березі був сам, з сітками без бірок, тому вважає, що Тутевич в обхід Бортника, міг використовувати власні сітки та незаконно наловити рибу.

ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання.

Представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_7 на Орільському водосховищі здійснює підприємницьку діяльність відповідно до режиму. ОСОБА_6 в цей час виконував доручення ОСОБА_7 відповідно до договору укладеними між ними. Крім того, 12.06.2025 року було складено адміністративний протокол відносно ОСОБА_6 під час якого були вилучені вказані сітки. Після складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_6 відпустили додому, а надалі працівники поліції приїхали до нього додому і відбирали пояснення та проводили слідчі дії. Вважає, що в даному провадженні незаконно було відкрито кримінальне провадження, оскільки було складено протокол про адміністративне правопорушення. Також, вказані сітки ніяким чином не відносяться до ОСОБА_6 , оскільки вони є майном ОСОБА_7 . Крім того, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення інспектором була вказано про те, що здійснюється промисловий вилов риби.

В судовому засіданні ОСОБА_8 , головний державний інспектор відділу охорони водних біоресурсів, повідомив, що 12.06.2024 року в ході рейду патрулювання на Орільському водосховищі було виявлено ОСОБА_6 , який здійснював вилов риби. Діяв за посвідченням рибалки наданого ТОВ «Бортник». При огляді знарядь лову було встановлено, що знаряддя лову не відповідають нормам, які вказані в режимі рибогосподарської експлуатації Орільського (Орільківського) водосховища, розташованого на території Лозівського і Сахновщинського районів Харківської області. А саме сітки рибацькі з розміром вічка 70 мм і довжиною 70 метрів у кількості 2 шт. А згідно режиму вони мають бути розміром не більше 35 метрів. Ще знаряддя лову, сітки були кроком вічка 55 мм. 2 сітки, які не зазначені в режимі, і сітки кроком вічка 70 мм, які також не зазначені в режимі. Внаслідок чого, було складено протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_6 . Протокол до суду не направлений, оскільки стало відомо про те, що заведено кримінальне провадження по цих подіях. Бірки були на двох пляшках, кроком вічка 70 мм, прив`язана плашка мотузкою. Були ще бірки прив`язанні мотузкою до пляшок, які лежали в іншому мішку, котрі не були прив`язані до сіток. Тобто на 8 сітках не було бірок. По кроку вічка 2 сітки з бірками співпадають з режимом, однак по довжині не співпадають. Під час складання протоколу застосовувалася відеофіксація на бодікамеру. Сітки з бірками, розмір, яких не внесено до режиму не можна використовувати. Якщо сітки зв`язані між собою, бірки повинні розміщуватися на початку, на зв`язці сіток і в кінці.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши надані докази, слідчий суддею встановлене наступне.

Під час вирішення питання накладення арешту на майно слід враховувати положення статі 131 КПК України, яка вказує про необхідність досягнення дієвості кримінального провадження під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94,132,173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися й у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (псуванню, перетворенню, використанню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме, нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Більш того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Матеріали кримінального провадження не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини вилучення майна, зазначеного у клопотанні, саме у ФОП ОСОБА_7 .

Вирішуючи питання про арешт майна, слідчий суддя враховує що зазначене у клопотанні майно, може бути доказом у кримінальному провадженні, оскільки може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є об`єктом кримінально протиправних дій.

При цьому слідча суддя звертає увагу, що повноваженнями щодо кримінально-правової кваліфікації кримінального правопорушення наділений слідчий.

Так, кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом України, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

Положеннями ч. 5 ст. 214 КПК України, п. 2.1 розділу 1 Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020, передбачено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: 1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушеня з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; 7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Вимоги вказаних нормативно-правових актів указують на обов`язок саме представника органу досудового розслідування визначати попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Тобто вищенаведеним висновком не констатується наявність в діях ОСОБА_6 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про арешт майна.

Враховуючи, що майно, вилучене 12.06.2025 в ході огляду місяця події, має істотне значення для досудового розслідування даного кримінального провадження, з урахуванням правової підстави для арешту майна - з метою забезпечення його збереження, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане майно.

Керуючись ст. 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події 12.06.2025, а саме на: рибацькі сітки в загальній кількості 10 штук з наступними характеристиками: 2 сітки довжиною по 70 метрів, висотою по 3 метри та розміром вічка 55 мм; 6 сіток довжиною по 70 метрів, висотою по 3 метри та розміром вічка 60 мм кожна; 2 сітки довжиною по 70 метрів, висотою по 3 метри та розміром вічка 70 мм, поміщені до трьох поліпропіленових мішків білого кольору; а також на водні біоресурси, а саме: карась сріблястий в кількості 54 екземпляри, загальною вагою 32,00 кг; лящ в кількості 7 екземплярів, загальною вагою 3,50 кг; окунь в кількості 13 екземплярів, загальною вагою 2,90 кг; короп в кількості 1 екземпляр вагою 0,44 кг; раки в кількості 5 екземплярів, загальною вагою 0,80 кг., поміщені до трьох поліпропіленових мішків білого кольору, заборонити будь - яким особам будь - яким шляхом користуватися, розпоряджатися, відчужувати вказане майно.

Зберігання арештованого майна, здійснювати відповідно до «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду» затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України №51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення слідчим та/або прокурором.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в 5-денний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_10