Справа № 344/5691/25
Провадження № 1-кп/344/900/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря с/з: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що народився у місті Антрацит, Луганської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 15.11.2024 року за ч. 1 ст.111 та ч.2 ст.260 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років із конфіскацією всього майна,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111 КК України, 7 ст.111-1 КК України та ч.1 ст.258-3 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 , будучи громадянином України в умовах воєнного стану вчинив державну зраду, зокрема умисно вчинив діяння, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надав іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, добровільно взяв участь в незаконних збройних формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, надав таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, а також взяв участь у терористичній організації.

Вказані кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, громадянин України ОСОБА_7 , 17 лютого 2022 року, усвідомлюючи, що діяльність терористичної організації так званої «ЛНР» є незаконною, спрямована на зміну меж території України, призводить до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, з метою безпосередньої участі в її протиправній діяльності щодо дестабілізації суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України, зокрема шляхом застосування зброї проти Збройних Сил України, громадянин України, за власною ініціативою добровільно вступив до незаконного збройного формування так званого « НОМЕР_1 окремий стрілецький полк народної міліції» терористичної організації «ЛНР», а саме до першого батальйону сьомої бригади 206 полку, створеної, керованої та фінансованої російською федерацією.

Перебуваючи у складі вищевказаного військового підрозділу, ОСОБА_7 на виконання бойового наказу військового командування збройних сил рф передислокувався на територію селища Нагольчик Луганської області, де отримав від невстановлених представників збройних сил російської федерації вогнепальну зброю автомат Калашникова АК-74, боєприпаси до нього у кількості 30 набоїв та військову форму російського зразку. У вищевказаному населеному пункті ОСОБА_7 , діючи умисно, на виконання наказів військового командування збройних сил російської федерації, проходив навчання з вогневої підготовки, з метою подальшого здійснення оборони військових об`єктів ЗС РФ та ураження живої сили особового складу підрозділів Збройних Сил України.

Наприкінці лютого 2022 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , будучи одягненим у військову форму російського зразку, відкрито демонструючи видану йому російським командуванням Збройних Сил РФ вогнепальну зброю, перебуваючи у складі незаконного збройного формування першого батальйону сьомої бригади 206 полку т.зв. «ЛНР», на виконання наказів військового командування збройних сил російської федерації здійснював на території тимчасово окупованого державою-агресором міста Циркуни Харківської області заходи щодо охорони військової техніки ЗС РФ (установок ППО), патрулювання вулиць та фільтраційні заходи на блок-постах, а також спорядження фортифікаційних споруд.

19 травня 2022 року ОСОБА_7 отримав поранення внаслідок обстрілу Збройними Силами України зайнятих російськими військами позицій та був госпіталізований для проходження лікування на території так званої «ЛНР», де пробув до червня 2022 року.

Після цього, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, не встановленими досудовим розслідуванням військовослужбовцями з числа вищого керівництва ЗС РФ ОСОБА_7 призначено на посаду оператора-навідника БМП-1, де він проходив подальшу військову службу у складі військової частини № НОМЕР_2 у званні рядового.

Так, у період часу з 22 червня 2022 року по грудень 2022 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 на виконання наказів вищого командування ЗС РФ, перебуваючи у складі вищевказаного підрозділу, передислокувався до м. Сєвєродонецька Луганської області, де здійснював технічне обслуговування та ремонт військової техніки ЗС РФ, зокрема БМП-1.

У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше січня 2023 року, ОСОБА_7 на виконання бойових завдань військового командування ЗС РФ займав оборонні позиції на випадок збройного наступу ЗСУ у м.Соледар, м.Первомайськ, м.Білогорівка Донецької та Луганської області.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 22 червня 2024 року, ОСОБА_7 , діючи умисно, перебуваючи на тимчасово окупованій території у м. Білогорівка Луганської області, на виконання наказів вищого командування ЗС РФ здійснював доставку та висадку десанту, евакуацію поранених, охорону вогневих позицій ЗС РФ.

22 червня 2024 року під час бойового зіткнення зі Збройними Силами України неподалік населеного пункту Білогорівка Луганської області, ОСОБА_7 припинив збройний опір, склав зброю та був взятий в полон, таким чином його злочинна діяльність була припинена.

Таким чином ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.111 КК України.

Також, громадянин України, ОСОБА_7 , 17 лютого 2022 року, усвідомлюючи, що діяльність терористичної організації т.зв. «ЛНР» є незаконною, спрямована на зміну меж території України, призводить до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, з метою безпосередньої участі в її протиправній діяльності щодо дестабілізації суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України, зокрема шляхом застосування зброї проти Збройних Сил України, громадянин України, за власною ініціативою добровільно вступив до незаконного збройного формування т.зв. « НОМЕР_1 окремий стрілецький полк народної міліції» терористичної організації «ЛНР», а саме до першого батальйону сьомої бригади 206 полку, створеної, керованої та фінансованої російською федерацією.

Перебуваючи у складі вищевказаного незаконного збройного формування, створеного на тичасово окупованій території, ОСОБА_7 на виконання бойового наказу військового командування збройних сил РФ, передислокувався на територію селища Нагольчик Луганської області, де отримав від невстановлених представників збройних сил російської федерації вогнепальну зброю автомат Калашникова АК-74, боєприпаси до нього у кількості 30 набоїв та військову форму російського зразку. У вищевказаному населеному пункті ОСОБА_7 , діючи умисно, на виконання наказів військового командування збройних сил російської федерації проходив навчання з вогневої підготовки, з метою подальшого здійснення оборони військових об`єктів ЗС РФ та ураження живої сили особового складу підрозділів Збройних Сил України.

Наприкінці лютого 2022 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , будучи одягненим у військову форму російського зразку, відкрито демонструючи видану йому російським командуванням ЗС РФ вогнепальну зброю, перебуваючи у складі незаконного збройного формування НОМЕР_3 батальйону НОМЕР_4 бригади 206 полку т. зв. «ЛНР», на виконання наказів військового командування збройних сил російської федерації здійснював на території тимчасово окупованого державою-агресором міста Циркуни Харківської області заходи щодо охорони військової техніки ЗС РФ (установок ППО), патрулювання вулиць та фільтраційні заходи на блок-постах, а також спорядження фортифікаційних споруд.

19 травня 2022 року ОСОБА_7 , перебуваючи в складі незаконного збройного формування, отримав поранення внаслідок обстрілу Збройними Силами України зайнятих російськими військами позицій та був госпіталізований для проходження лікування на території так званої «ЛНР», де пробув до червня 2022 року.

Після цього, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, не встановленими досудовим розслідуванням військовослужбовцями з числа вищого керівництва ЗС РФ ОСОБА_7 призначено на посаду оператора-навідника БМП-1, де він проходив подальшу військову службу у складі незаконного збройного формування, створеного на тимчасово окупованій території, військової частини № НОМЕР_2 у званні рядового та надавав допомогу такому формуванню у проведення бойових дій проти ЗСУ.

Так, у період часу з 22 червня 2022 року по грудень 2022 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 на виконання наказів вищого командування ЗС РФ, перебуваючи у складі вищевказаного підрозділу, передислокувався до м. Сєвєродонецька Луганської області, де здійснював технічне обслуговування та ремонт військової техніки ЗС РФ, зокрема БМП-1.

У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше січня 2023 року, ОСОБА_7 на виконання бойових завдань військового командування ЗС РФ займав оборонні позиції на випадок збройного наступу ЗСУ у м. Соледар, м. Первомайськ, м. Білогорівка Донецької та Луганської області.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 22 червня 2024 року, ОСОБА_7 , діючи умисно, перебуваючи на тимчасово окупованій території у м. Білогорівка Луганської області, на виконання наказів вищого командування ЗС РФ здійснював доставку та висадку десанту, евакуацію поранених, охорону вогневих позицій ЗС РФ.

22 червня 2024 року під час бойового зіткнення зі Збройними Силами України неподалік населеного пункту Білогорівка Луганської області, ОСОБА_7 припинив збройний опір, склав зброю та був взятий в полон, таким чином його злочинна діяльність була припинена.

Таким чином ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.7 ст.111-1 КК України.

Окрім того, громадянин України, ОСОБА_7 , 17 лютого 2022 року, усвідомлюючи, що діяльність терористичної організації так званої «ЛНР» є незаконною, спрямована на зміну меж території України, призводить до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, з метою безпосередньої участі в її протиправній діяльності щодо дестабілізації суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України, зокрема шляхом застосування зброї проти Збройних Сил України, громадянин України, за власною ініціативою добровільно вступив до незаконного збройного формування так званого « НОМЕР_1 окремий стрілецький полк народної міліції» терористичної організації «ЛНР», а саме до першого батальйону сьомої бригади 206 полку, створеної, керованої та фінансованої російською федерацією.

Перебуваючи у складі вищевказаного військового підрозділу, ОСОБА_7 на виконання бойового наказу військового командування збройних сил рф, передислокувався на територію селища Нагольчик Луганської області, де отримав від невстановлених представників збройних сил російської федерації вогнепальну зброю автомат Калашникова АК-74, боєприпаси до нього у кількості 30 набоїв та військову форму російського зразку. У вищевказаному населеному пункті ОСОБА_7 , діючи умисно, на виконання наказів військового командування збройних сил російської федерації, проходив навчання з вогневої підготовки, з метою подальшого здійснення оборони військових об`єктів Збройних Силн рф та ураження живої сили особового складу підрозділів Збройних Сил України.

Наприкінці лютого 2022 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , будучи одягненим у військову форму російського зразку, відкрито демонструючи видану йому російським командуванням Збройних Силн рф вогнепальну зброю, перебуваючи у складі незаконного збройного формування НОМЕР_3 батальйону НОМЕР_4 бригади НОМЕР_1 полку т. зв. «ЛНР», на виконання наказів військового командування збройних сил російської федерації здійснював на території тимчасово окупованого державою-агресором міста Циркуни Харківської області заходи щодо охорони військової техніки Збройних Сил рф (установок ППО), патрулювання вулиць та фільтраційні заходи на блок-постах, а також спорядження фортифікаційних споруд.

19 травня 2022 року ОСОБА_7 , перебуваючи в складі незаконного збройного формування, отримав поранення внаслідок обстрілу Збройними Силами України зайнятих російськими військами позицій та був госпіталізований для проходження лікування на території так званої «ЛНР», де пробув до червня 2022 року.

Після цього, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, не встановленими досудовим розслідуванням військовослужбовцями з числа вищого керівництва Збройних Сил рф ОСОБА_7 призначено на посаду оператора-навідника БМП-1, де він проходив подальшу військову службу у складі незаконного збройного формування, створеного на тимчасово окупованій території, військової частини № НОМЕР_2 у званні рядового та надавав допомогу такому формуванню у проведення бойових дій проти ЗСУ.

Так, у період часу з 22 червня 2022 року по грудень 2022 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 на виконання наказів вищого командування Збройних Сил рф, перебуваючи у складі вищевказаного підрозділу, передислокувався до м. Сєвєродонецька Луганської області, де здійснював технічне обслуговування та ремонт військової техніки Збройних Сил рф, зокрема БМП-1.

У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше січня 2023 року, ОСОБА_7 на виконання бойових завдань військового командування Збройних Сил рф займав оборонні позиції на випадок збройного наступу Збройних Сил України у місті Соледар, місті Первомайськ, місті Білогорівка Донецької та Луганської області.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 22 червня 2024 року, ОСОБА_7 , діючи умисно, перебуваючи на тимчасово окупованій території у м. Білогорівка Луганської області, на виконання наказів вищого командування ЗС РФ здійснював доставку та висадку десанту, евакуацію поранених, охорону вогневих позицій ЗС РФ.

22 червня 2024 року під час бойового зіткнення зі Збройними Силами України неподалік населеного пункту Білогорівка Луганської області, ОСОБА_7 припинив збройний опір, склав зброю та був взятий в полон, таким чином його злочинна діяльність була припинена.

Таким чином, у період з 17 лютого 2022 року по 22 червня 2024 року ОСОБА_7 , діючи на боці ворога - держави-агресора рф, у складі незаконного збройного формування: « НОМЕР_1 окремий стрілецький полк народної міліції» терористичної організації «ЛНР», вчиняв наступні дії:

- здійснював окупацію та охорону захоплених територій України;

- виконував вказівки та накази командирів з числа військовослужбовців збройних сил рф та осіб з числа учасників незаконного збройного формування так званої «ЛНР», які були за званням чи посадою вище;

- під час несення служби у військовій польовій камуфльованій формі зразка ЗС РФ відкрито носив при собі вогнепальну зброю.

При цьому, ОСОБА_7 відкрито носив при собі вогнепальну зброю, був одягнений у військову польову камуфльовану форму зразка Збройних Сил рф.

Тобто, ОСОБА_7 діючи умисно, в період з 17 лютого 2022 року по 22 червня 2024 року на території Луганської області приймав участь у терористичній організації «луганська народна республіка».

Злочинну діяльність ОСОБА_7 припинено 22 червня 2024 року військовослужбовцями Збройних Сил України в районі населеного пункту Білогорівка Луганської області шляхом взяття в полон.

Таким чином ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів та надав суду показання, що дійсно за обставин, які зазначені в обвинувальному акті в умовах воєнного стану вчинив державну зраду, а також добровільно взяв участь в незаконних збройних формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, надав таким формуванням допомогу у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та взяв участь у терористичній організації.

Вказав, що з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту, надав незаконним збройним формуванням допомогу у веденні бойових дій проти Збройних Сил України з метою виконання загального плану захоплення території України та із закріпленою зброєю та боєкомплектом виконував обов`язки «солдата» перебуваючи на території Донецької області,а також взяв участь у терористичній організації.

Додатково зазначив, що на даний момент переосмислив своє ставлення до збройної агресії Російської Федерації проти України та вважає її неправомірною.

З матеріалами досудового розслідування ознайомлений, їх не оспорює, у вчиненому щиро кається, просить не досліджувати усі докази, а обмежитися його допитом.

Вислухавши думки учасників процесу суд приходить до висновку, що клопотання прокурора, захисника та обвинуваченого ОСОБА_7 про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються підлягає до задоволення, оскільки показання ОСОБА_7 не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення кримінального правопорушення, їх добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.2 ст.111 КК України, як державну зраду в умовах воєнного стану, зокрема умисне вчинення громадянином України діяння, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, переході на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України; за ч.7 ст.111-1 КК України, як добровільна участь громадянина України в незаконних збройних формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, наданні таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та за ч.1 ст.258-3 КК України, як участь у терористичній організації.

Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме те, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.111 КК України, ч.7 ст.111-1 КК України та ч.1 ст.258-3 КК України, відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжкими злочинами; дані про особу обвинуваченого та позитивно характеризується по місцю відбування покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставинами, що обтяжують покарання є вчинення злочинів з використанням умов воєнного стану та вчинення злочину повторно.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк п`ятнадцять років та з конфіскацією майна, думку обвинуваченого та його захисника, які просили призначити ОСОБА_7 найбільш м`яке з можливих покарань, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.2 ст.111 КК України, ч.7 ст.111-1 КК України та ч.1 ст. 258-3 КК України слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій даних статей і призначити зазначені в санкціях вказаних статей додаткові покарання та на підставі ч.1,3 ст.70 КК України призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим з приєднанням додаткових покарань.

В той же час судом встановлено, що вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 15 листопада 2024 року, що набрав законної сили, ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.111, ч.2 ст.260 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років із конфіскацією майна. Відповідно до вказаного вироку інкриміновані ОСОБА_7 кримінальні правопорушення вчинені ним до ухвалення вироку, а отже остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Саме таке покарання буде відповідати не тільки тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.111 КК України, ч.7 ст.111-1 КК України та ч.1 ст.258-3 КК України і призначити йому покарання:

за ч.2 ст.111 КК України - 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що перебуває у його власності;

за ч.7 ст.111-1 КК України - 12 (дванадцять) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк п`ятнадцять років та з конфіскацією всього майна, що перебуває у його власності;

за ч.1 ст.258-3 КК України 10 (десять) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що перебуває у його власності.

Відповідно до ч.1,3 ст.70 КК України призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк п`ятнадцять років та з конфіскацією всього майна, що перебуває у його власності.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, з врахуванням вироку Солом`янського районного суду міста Києва від 15 листопада 2024 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк п`ятнадцять років та з конфіскацією всього майна, що перебуває у його власності.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту набрання даним вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання, частково відбуте ним покарання за попереднім вироку Солом`янського районного суду міста Києва від 15 листопада 2024 року, а саме з 16 грудня 2024 року до вступу цього вироку в законну силу.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору в день його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст.394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3