Номер провадження: 11-кп/813/1632/25
Справа № 946/534/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 березня 2025 року про закриття кримінального провадження №0001483, внесеного до ЄРДР 08 листопада 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України,-

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 197-1 КК України на підставі ст.48 КК України.

Кримінальне провадження № 0001483, внесене до ЄРДР 08 листопада 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України, закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 197-1 КК України, яке згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином, кримінальне правопорушення вчинив вперше, щиро розкаявся, шкодує про вчинене.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор зазначив, що оскаржувана ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України, які перешкоджали суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що зі змісту оскаржуваної ухвали незрозуміло, з якої з визначених ст. 48 КК України підстав виходив суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з втратою діянням ознак суспільно небезпечного, чи те, що обвинувачений перестав бути суспільно небезпечним.

На підставі викладеного прокурор просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Захисник та обвинувачений заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду залишити без змін.

Представник потерпілого надав заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с.67 т.1).

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Законодавець передбачив у кримінальному процесуальному законі відповідні правові інститути, зокрема: оскарження прийнятих рішень, їх скасування та зміну, що, у свою чергу, є гарантіями дотримання засади законності, оскільки дають змогу своєчасно виправити допущені порушення норм процесуального і матеріального права.

Порушення, які перешкоджають суду повно та всебічно з`ясувати обставини кримінального провадження і постановити судове рішення, яке відповідає вимогам, встановленим КПК України, визнаються істотними та тягнуть за собою його зміну або скасування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Положеннями ч. 1 ст. 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частина 3 ст. 288 КПК України встановлює, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 48 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

у цьому контексті суд апеляційної інстанції приймає до уваги роз`яснення, які містяться в п. 7 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, згідно яких в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила.

При цьому треба розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності.

Для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові ККС ВС від 13.04.2023 у справі №157/1091/22 (провадження №51-3787 км 22), відповідно до якого особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи в суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК України у разі, коли у зв`язку зі зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

Ухвалюючи рішення місцевий суд зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України, є нетяжким злочином, кримінальне правопорушення вчинив вперше, щиро розкаявся, шкодує про вчинене.

Пославшись на вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_7 та закриття провадження у справі.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора, оскільки з оскарженої ухвали убачається, що суд першої не навів належного обґрунтування свого висновку, в аспекті застосування приписів ст. 48 КК України про наявність підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки, а притаманних такому звільненню змін, які свідчать про те, що особа втратила суспільну небезпечність, судом не встановлено та стороною захисту не доведено.

Таке мотивування ухвали місцевого суду не відповідає правовій позиції касаційного суду, викладеній в постановах Верховного Суду від 23.01.2020 року (справа №161/1390/19) та від 26.02.2019 року (справа №264/5497/17).

Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними й такими, що тягнуть за собою скасування ухвали апеляційного суду.

Таким чином, допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними й такими, що тягнуть за собою скасування ухвали суду першої інстанції.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати з призначенням нового розгляду.

Під час нового розгляду, суду першої інстанції, неухильно дотримуючись вимог КПК України, необхідно звернути увагу на встановлені під час апеляційного розгляду та зазначені в ухвалі суду обставини, провести судове провадження у відповідності до вимог КПК та прийняти за його результатами законне та обґрунтоване рішення, яке має відповідати вимогам закону та забезпечить неухильне виконання положень ст.ст. 2, 7 КПК України.

Беручи до уваги викладене вище, керуючись ст.ст. 24, 284, 285, 288, 370, 404, 405, 407, 409, 413, 415, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 березня 2025 року про закриття кримінального провадження №0001483, внесеного до ЄРДР 08 листопада 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України, - скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні №0001483, внесеному до ЄРДР 08 листопада 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України, у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3