Справа №:755/5422/25
Провадження №: 1-кс/755/1530/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2025 р. м.Київ

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого - криміналіста 2 відділу Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим капітана юстиції ОСОБА_5 про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000064 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Севастополь АР Крим, громалянина України, який є колишнім працівником спеціального підрозділу міліції громадської безпеки «Беркут» у місті Севастополі, місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий - криміналіст 2 відділу Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим капітан юстиції ОСОБА_5 , за погодженням з заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, що поширює свою діяльність на АР Крим та місто Севастополь прокуратури АР Крим та м.Севастопля ОСОБА_7 , звернувся до суду в рамках кримінального провадження №0000064, з клопотанням.про здійснення спеціального досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України.

Мотивуючи клопотання, слідчий посилається на те, що слідчим управлінням Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000064 від 30.08.2022 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України.

Під час досудового розслідування було встановлено, що відповідно до вимог ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Також відповідно до вимог ч.2 ст.19, ст.68 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 5, ч. 1 ст. 72, ст. 73 Конституції України передбачено, що Україна є республікою. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їх повноважень, встановлених Конституцією України.

Крім того, ч. 2 ст. 72 Конституції України передбачено, що всеукраїнський референдум проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш, як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш, як у двох третинах областей і не менш, як по сто тисяч підписів у кожній області.

Відповідно до ч.1 ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Незважаючи на це, у приміщенні Верховної Ради АР Крим 06.03.2014 у порушення ч. 3 ст. 2, ст. 72, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України та п. 2 ч. 3 ст. 3, ст. ст. 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум» депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято незаконну постанову №1702-6/14 «О проведении общекрымского референдума», в якій визначено дату такого волевиявлення - 16.03.2014 року, на яке виносилося питання про входження АР Крим до складу російської федерації на правах суб`єкта федерації.

Відповідно до зазначеної постанови 16.03.2014 року на території Автономної Республіки Крим проведено незаконний референдум, результатом якого стала тимчасова окупація території АР Крим і міста Севастополя, а також їх входження до складу російської федерації на правах суб`єкта федерації.

Результати «референдуму» не визнані жодною країною світу, крім російської федерації. Відповідно до п. 5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 68/262 від 27.03.2014 «Територіальна цілісність України», проведений 16.03.2014 в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі референдум не маючи законної сили не може бути основою для будь - якої зміни статусу Автономної Республіки Крим або м. Севастополя.

Також, в пункті 1 вказаної Резолюції зазначено, що Генеральна Асамблея ООН підтверджує свою прихильність суверенітету, політичної незалежності, єдності і територіальної цілісності України в її міжнародно визнаних кордонах.

В подальшому, 17.03.2014 депутатами Верховної Ради АР Крим було прийнято постанову № 1745-6/14 «О независимости Крыма», згідно з якою на підставі, так званої, «Декларації про незалежність Республіки Крим», прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11.03.2014 та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 11.03.2014 року, створено нелегітимне державне утворення «Республика Крым».

Крім того, Верховною Радою АР Крим ухвалено постанову №1748-6/14 від 17.03.2014 року «О правоприемстве Республики Крым», пунктом 1 якої передбачено, що: «с момента провозглашения Республики Крым как независимого суверенного государства высшим органом власти Республики Крым является Государственный Совет Республики Крым - парламент Республики Крым в депутатском составе шестого созыва Верховной Рады Автономной Республики Крым на срок полномочий до сентября 2015 года».

Надалі, 18.03.2014 року між російською федерацією та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крым» ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 підписано договір про входження території АР Крим та м.Севастополя до складу російської федерації.

Вищезазначене свідчить про проведення представниками російської федерації та її федеральних органів підривної діяльності проти України.

Статтями 1-3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 №1207-VII визначено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій, внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України, відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України є тимчасово окупованою територією внаслідок збройної агресії російської федерації з 20 лютого 2014 року.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 за № 565-ХІІ, який діяв до 07.11.2015 (далі - Закон України «Про міліцію») міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Відповідно до ст. 4 вказаного закону правовою основою діяльності міліції є: Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України, постанови Верховної Ради України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України, Загальна декларація прав людини, міжнародні правові норми, ратифіковані у встановленому порядку. Крім того, згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про міліцію» визначено, що міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції.

Відповідно до ч.6 вказаної статті у своїй діяльності міліція підпорядковується Міністерству внутрішніх справ України.

Частиною 8 цієї ж статті визначено, що в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах міліцією керують відповідно начальники головних управлінь, управлінь Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, начальники районних, районних у містах, міських, лінійних управлінь (відділів) головних управлінь, управлінь Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Також, відповідно до Наказу МВС України №1011 від 24.10.2013 року «Про затвердження Положення про спеціальний підрозділ міліції громадської безпеки „Беркут"», а саме пункту 1.1. - згідно з ч.1ст.7 Закону України «Про міліцію» спеціальний підрозділ міліції громадської безпеки «Беркут» є підрозділом міліції особливого призначення, який належить до структури міліції громадської безпеки та є структурним підрозділом головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

У відповідності до присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382 (яка діяла до 30.03.2016 року) кожен громадянин України, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України, складає Присягу і урочисто клянеться завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю. Мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров`я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок. У той же час, самопроголошеною владою так званої «Республіки Крим та міста Севастополя» за сприяння російської федерації були незаконно створені, у тому числі органи міліції.

Здійснюючи підривну діяльність проти України, представники органів державної влади іноземної держави утворили на окупованій території України федеральні органи державної влади, місцевого самоврядування, органи внутрішніх справ, прокуратури та інші правоохоронні органи російської федерації з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Разом з тим, 21.03.2014 року державною думою російської федерації було прийнято федеральний конституційний закон №6-ФКЗ «О принятии в российскую федерацию Республики Крым и образовании в составе российской федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя».

Відповідно до ст.7 зазначеного закону співробітники органів безпеки, митниці та міліції Республіки Крим, співробітники інших державних органів, які заміщають посади у зазначених органах на день прийняття до російської федерації Республіки Крим та створення у складі російської федерації нових суб`єктів, мають переважне право на вступ на службу до органів федеральної служби безпеки, митних органи російської федерації та органів внутрішніх справ російської федерації, інші державних органів, що створюються відповідно до законодавства російської федерації на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя, за наявності у них громадянства російської федерації, а також за умови складання ними іспиту на знання законодавства російської федерації та їх відповідності вимогам, які пред`являються законодавством російської федерації до співробітників зазначених органів.

Незважаючи на наявність легітимного керівництва ГУ МВС України в АР Крим, колишнім працівником ОСОБА_11 у взаємодії з керівництвом Президії Верховної Ради Автономної Республіки Крим та представниками незаконних військових формувань здійснено самовільне протиправне присвоєння владних повноважень виконувача обов`язків міністра внутрішніх справ по АР Крим з подальшими незаконними діями, у тому числі проведенням кадрових призначень та звільненням працівників органів внутрішніх справ.

Так, громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняв присягу працівника органів внутрішніх справ України, відповідно до змісту якої він урочисто присягнув залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю. Мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров`я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок. У 2013 -2014 році ОСОБА_6 проходив службу в органах МВС України, зокрема в спеціальному підрозділі міліції громадської безпеки «Беркут» у місті Севастополь.

В подальшому, в лютому - березні 2014 року, більш точну дату встановити не виявилось за можливим, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, невстановленими слідством особами ОСОБА_6 було запропоновано перейти до незаконно створеного так званого загону мобільного спеціального призначення «Беркут» (мовою оригіналу «Отряд мобильный особого назначения «Беркут»»), яке увійшло до складу «Міністерства внутрішніх справ російської федерації», та обійняти посаду рівнозначну посаду у м.Севастополь.

ОСОБА_6 , будучи громадянином України, службовою особою, яка займає відповідальне становище, працівником правоохоронного органу, достовірно знаючи про незаконність створення окупаційною владою російської федерації так званого «загону мобільного спеціального призначення «Беркут»», а також проведення на території АР Крим та міста Севастополя референдуму, наслідком якого стало відокремлення вказаних адміністративно-територіальних одиниць та приєднання їх до складу російської федерації, маючи на меті сприяти представникам російської федерації у проведенні підривної діяльності на території України та подальшої окупації території АР Крим та міста Севастополя, погодився на незаконну пропозицію продовжити роботу у загоні мобільного спеціального призначення «Беркут» в місті Севастополь, без підпорядкування Міністру внутрішніх справ України.

Разом з тим, під час досудового розслідування було встановлено, що у березні 2014 року ОСОБА_6 , був нагороджений т.зв. медаллю міністерства оборони рф «За повернення Криму» (мовою оригіналу «За возвращение Крыма»), згідно із наказом №136 від 22 березня 2014 року за підписом міністра оборони РФ ОСОБА_12 у місті Севастополь.

Отже, допомога ОСОБА_6 , іноземній державі та її представникам у створенні та функціонуванні органів внутрішніх справ російської федерації та придушення спротивів окупації півострова з боку громадян України на території АР Крим призвела до посилення заходів тимчасової окупації півострова Крим.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України - державна зрада, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості України, а саме: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.

Згідно мотивів клопотання, слідством на даний час встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території АР Крим, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що підтверджується матеріалами оперативного підрозділу: відповідь на доручення за вих. №76/6/129-65 від 27.10.2022 року.

05.03.2025 року було складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України.

07.03.2025 року у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 знаходиться на тимчасово окупованій території АР Крим, письмове повідомлення про підозру останньому було вручено у спосіб передбачений КПК України, тобто шляхом опублікування повідомлення про підозру в газеті «Урядовий кур`єр» (№49 (7974) від 07.03.2025 року) та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Крім того, на виконання вимог ст. 135 КПК України у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим, повістки на 12.03.2025 року, 13.03.2025 року, 14.03.2025 року про виклик його до відділу прокуратури АР Крим та м.Севастополя опублікована в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (№49 (7974) від 07 березня 2025 року).

Таким чином, 07.03.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111КК України, та відповідно до положень ст.135 КПК України викликано слідчим для проведення слідчих і процесуальних дій.

05.03.2025 року слідчим-криміналістом 3 відділу слідчого управління (з дислокацією у м.Київ) Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_13 винесено постанову про про оголошення в розшук ОСОБА_6 .

14.03.2025 року слідчим-криміналістом 3 відділу слідчого управління (з дислокацією у м.Київ) Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_13 винесено постанову про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000064 на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України.

А тому, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території АР Крим з метою ухилення від кримінальної відповідальності слідчий просить надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Мотивуючи клопотання щодо необхідності здійснення спеціального досудового розслідування прокурор в судовому засіданні посилається на те, що підставою для здійснення спеціального судового провадження є ухилення ОСОБА_6 від явок на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, крім того, ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України АР Крим з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а тому просив суд задовольнити клопотання з наведених мотивів.

Захисник в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання слідчого, оскільки підозрюваний перебуває на території АР Крим, що не гарантує отримання повідомлення про підозру та повісток про виклик останнього, а тому просив суд відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Вивчивши клопотання, додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, вислухавши вищенаведені пояснення прокурора, який підтримав клопотання з мотивів викладених у клопотанні та вказав відповідні доводи в судовому засіданні, вислухавши вищенаведені пояснення захисника, слідчий суддя приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000064 від 30.08.2022 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України.

05.03.2025 року складено та погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України.

Згідно мотивів клопотання, слідством на даний час встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території АР Крим, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що підтверджується матеріалами оперативного підрозділу: відповідь на доручення за вих. №76/6/129-65 від 27.10.2022 року.

У зв`язку з цим, повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки на 12.03.2025 року, 13.03.2025 року та 14.03.2025 року про виклик його до слідчого управління Головного управління СБ України в АР Крим для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111КК України, та участі в слідчих та процесуальних діях у рамках кримінального провадження №0000064 від 30.08.2022 року було опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр», які являються друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, випуск №49(7974) від 07.03.2025 року та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Таким чином, 07.03.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, та відповідно до положень ст.135 КПК України викликано слідчим для проведення слідчих і процесуальних дій.

14.03.2025 року на підставі вимог ст.281 КПК України у зв`язку із переховуванням підозрюваного ОСОБА_6 від слідства і суду та інформацією оперативного підрозділу про те, що останній перебуває на території тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим, його було оголошено в розшук.

Одними із завдань кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожен, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини (ст. 2 КПК України).

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 112, 113, 114, 114-1, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших кримінальних правопорушень не допускається, крім випадків, коли кримінальні правопорушення вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 297-4 КПК України під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри особи щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п.32, Series A, N 182).

Водночас, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

А тому, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Одночасно, слідчому судді під час вирішення питання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії, передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

При цьому, на стадії досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою.

Як вбачається із матеріалів клопотання, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: -повідомленням про вчинення кримінального правопорушення № 76/6/154-14 від 29.08.2022; поясненням ОСОБА_14 від 19.08.2022; листом виконаного оперативним підрозділом доручення № 76/6/129-65 від 27.10.2022; протоколом допиту свідка від 26.10.2022; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.10.2022; листом виконаного оперативним підрозділом доручення № 76/6/28-92 від 07.06.2023; листом виконаного оперативним підрозділом доручення № 76/5/177-1678 від 09.12.2024; листом виконаного оперативним підрозділом доручення із додатками №76/5/177-310 від 20.02.2025; протоколом огляду інформації, яка міститься в мережі Інтернет від 15.11.2024; листом з Офісу Президента України № 45-01/514 від 20.10.2022; листом з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 91-29829/0/15-22 від 13.10.2022; повідомленням ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України від 05.03.2025, іншими матеріалами досудового розслідування у їх сукупності.

А тому, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

У зв`язку з наведеним, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться у поданих слідчому судді матеріалах, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність останнього до кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.

Поряд з цим, при розгляді даного клопотання слідчого ОСОБА_5 , суд враховує, що відповідно до оперативної інформації органу досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території, де переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Водночас, чинне процесуальне законодавство не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного та міжнародного) органом досудового розслідування має бути винесена відповідна постанова (ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено органом досудового розслідування шляхом винесення 14.03.2025 року постанови про оголошення підозрюваного в розшук.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається:

1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;

2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;

3) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який перебуває на тимчасово окупованій території України, та оголошення його у розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження в порядку, передбаченому КПК України, з особливостями, встановленими цим Законом.

Як вбачається з наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження 05.03.2025 року було складено повідомлення про підозру громадянину ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, письмове повідомлення про підозру 07.03.2025 року було вручено, відповідно до вимог КПК України шляхом опублікування повідомлення про підозру в газеті «Урядовий Кур`єр», що є друкований засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Крім того, 14.03.2025 року слідчим-криміналістом 3 відділу слідчого управління (з дислокацією у м.Київ) ГУ СБ України в АР Крим ОСОБА_13 . ОСОБА_6 було оголошено в розшук у зв`язку з переховуванням від органу досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Наведене, дає слідчому судді достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 умисно переховується від слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо ряду злочинів, зокрема передбаченого ч.1 ст. 111 КК України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук, та вони розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на надані слідчому судді матеріали кримінального провадження, що свідчать про причетність ОСОБА_6 до вищевказаного кримінального правопорушення, а також, враховуючи той факт, що останній переховується від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, знаходиться на тимчасово окупованій території України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого - криміналіста 2 відділу Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим капітана юстиції ОСОБА_5 про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000064 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 2971-2974, 309, 372, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого - криміналіста 2 відділу Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим капітана юстиції ОСОБА_5 про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000064 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Севастополь АР Крим, громалянина України, який є колишнім працівником спеціального підрозділу міліції громадської безпеки «Беркут» у місті Севастополі, місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000064 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення та не може бути оскаржена, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя