ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1828/25 Справа № 212/206/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року Кривий РІг

28.05.2025р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , та обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.04.2025р., якою обвинуваченим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 16.06.2025р. включно, розмір застави, що визначений попереднім рішенням суду щодо обвинувачених, залишено без змін

за участю захисників (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6

ОСОБА_8

обвинуваченого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_9

прокурора ОСОБА_10

у с т а н о в и л а :

Оскаржуваною обвинуваченим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 16.06.2025р. включно, розмір застави, що визначений попереднім рішенням суду щодо обвинувачених, залишено без змін.

Ухвалу суду першої інстанції захисником ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисником ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , та обвинуваченим ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 :

- зазначає, що суддя підійшов формально до розгляду клопотання прокурора про продовження тримання під вартою, ризики визначені ст. 177 КПК України є недоведеними;

- вказує, що суд не врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце мешкання, його стан здоров`я погіршується;

- наголошує, що встановлений розмір застави у 3000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є непомірним для сплати ОСОБА_7 ;

- прохає оскаржувану ухвалу суду щодо обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати та обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту з обов`язком не покидати місце проживання з 22 до 06 години або зменшити розмір застави до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8

- вважає, що ризики з боку обвинуваченого ОСОБА_9 відсутні, прокурором не надано доказів на їх підтвердження, тільки ймовірність суворого покарання не є виключною підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою;

- вказує, що суд не врахував, що обвинувачений ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце мешкання, застосування домашнього арешту з 21.00год. до 06.00год. забезпечить його належну процесуальну поведінку;

- прохає оскаржувану ухвалу суду щодо обвинуваченого ОСОБА_9 скасувати та обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту з обов`язком не покидати місце проживання з 21 до 06 години із покладенням на нього певних обов`язків.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9

- вважає, що оскаржувана постанову суду першої інстанції є незаконною, ризики передбачені ст. 177 КПК України, з його боку відсутні, продовження строку тримання під вартою не відповідає вимогам ст. 5 ЄКПЛ та практиці ЄСПЛ, викладеній у рішенні «Єлоєв проти України», оголошена підозра є необґрунтованою;

- наголошує, що має міцні соціальні зв`язки, постійне місце мешкання, та іншому обвинуваченому у кримінальному провадженні ОСОБА_11 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту;

- прохає оскаржувану ухвалу суду щодо обвинуваченого ОСОБА_9 скасувати та обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою,

Суд апеляційної інстанції заслухавши суддю-доповідача, доводи сторони захисту, які підтримали подані апеляційні скарги, прокурора,я кий заперечив проти задоволення апеляційних скарг захисників та обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг дійшов висновку про залишення апеляційних скарг захисників та обвинуваченого без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив про вагомість ризиків з боку обвинувачених, якими є спроби втечі, знищення речових доказів, впливу на свідків та вчинення іншого злочину, які на теперішній час не зменшили, та вважав, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні забезпечити досягнення мети, визначеної ст. 177 КПК України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою, зокрема щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , та інших обвинувачених продовжений під час судового провадження в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, при продовженні обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 обраного раніше запобіжного заходу суд першої інстанції належним чином оцінив вагомість існуючих ризиків, які на даний час не зменшились, відомості про осіб кожного з обвинувачених, їх стан здоров`я, репутацію та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Доводи апеляційних скарг сторони захисту щодо відсутності існування ризиків з боку обвинувачених є безпідставними, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчинення трьох кримінальних правопорушень у складі злочинної групи, та слід наголосити слід наголосити, що ризиками, крім іншого, слід рахувати передбачувану небезпеку вчинення обвинуваченими протиправних дій, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, та дозволять суду на основі закону та внутрішнього переконання зробити висновок про необхідність обрання запобіжного заходу.

При цьому, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів.

Тяжкість, характер та обставини кримінального правопорушення свідчать про вагомість заявлених ризиків, які дійсно на теперішній час не зменшились, і яким не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що сторона захисту як на підставу свого звільнення з під варти посилається на те що обвинувачені мають міцні зв`язки та постійне місце мешкання.

Проте слід звернути увагу, що вказані обставини існували і на момент вчинення інкримінованого злочину, а відтак вони не можуть вважатися достатніми запобіжниками для належної поведінки обвинувачених при обранні іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

При цьому, розглядаючи можливість застосування до обвинувачених будь-якого альтернативного запобіжного заходу, суд апеляційної інстанції зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання ОСОБА_7 та ОСОБА_9 під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які із встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинувачених під вартою.

Також слід зазначити, що відсутні відомості неможливості отримати обвинуваченим ОСОБА_7 відповідного лікування під час перебування під вартою

Вирішуючи питання щодо зменшення обвинуваченому ОСОБА_7 розміру застави, слід зазначити, що відповідно до ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним.

Суд першої інстанції при визначенні розміру застави дотримався вимог діючого законодавства в повному обсязі, з урахуванням ступеню тяжкості інкримінованого злочину та особи обвинуваченого.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що наразі тримання обвинувачених під вартою з заставою у визначеному розмірі є обґрунтованими та виправданими, оскільки виключно в такому виді можливо забезпечити досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для її зміни чи скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , та обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.04.2025р., якою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 16.06.2025р., включно, розмір застави, що визначений попереднім рішенням суду, щодо обвинувачених залишено без змін - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.04.2025р., якою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 16.06.2025р., включно, розмір застави, що визначений попереднім рішенням суд щодо обвинувачених, залишено без змін - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною, та набирає законної сили після її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: