У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 р. м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Солом`янського районного суду м. Києва, клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000380, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2025 року до суду надійшло клопотання відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000380, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

18 квітня 2025 року (на підставі протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 17 квітня 2025 року) клопотання та додані до нього документи були передані в провадження слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, щоСлідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000380, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що невстановлені особи з числа громадян України, здійснюючи господарську діяльність з підприємствами держави-агресора, вчиняють пособництво шляхом добровільного збору та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора. Зокрема встановлено, що посадові особи ТОВ «ЮД-ПАК ХАРКІВ» (, юридична адреса: м. Харків, вул. Велика Панасівська, буд. 129) з числа громадян України, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , є діючим директором та співзасновником ТОВ «ЮД-ПАК ХАРКІВ»), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , є співзасновником ТОВ «ЮД-ПАК ХАРКІВ») та екс-засновник вказаної компанії - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , неофіційно здійснює контроль за господарською діяльністю ТОВ «ЮД-ПАК ХАРКІВ» та ООО «ЮД-ПАК», з метою конспірації здійснив перереєстрацію своїх активів на колишню дружину ОСОБА_6 ) усвідомлюючи факт розв`язання у 2014 році та ведення рф агресивної війни проти України, здійснення підривної діяльності, захоплення державних установ та організацій, продовжили здійснювати контрольну функцію на російському підприємстві ООО «ЮД-ПАК» (ИНН , г. Белгород, рф). Вказані компанії спеціалізуються на виробництві виробів з поліетилену. Окрім того, за отриманими даними, компанія ООО «ЮД-ПАК» систематично здійснює господарську діяльність з російськими державними підприємствами, зокрема ПАО «НК «Роснефть» - Смоленскнефтепродукт» (ИНН , г. Смоленськ, рф), контрольний пакет акцій якої перебуває у володінні російської державної компанії АО «Роснефтегаз» (ИНН , г. Москва, рф). Разом з цим встановлено, що українська компанія ТОВ «ЮД-ПАК ХАРКІВ та російська компанія ООО «ЮД-ПАК» пов`язані між собою, оскільки ОСОБА_7 був засновником на вказаних компаніях, а на даний час засновниками цих юридичних осіб є його близькі родичі. Крім того, оперативним шляхом згідно доручення слідчого в порядку ст. 40 КПК України встановлено, що ОСОБА_7 перебуваючи на території України, фактично продовжує здійснювати контроль за господарською діяльністю зазначених підприємств ТОВ «ЮД-ПАК ХАРКІВ» та ООО «ЮД-ПАК». Окрім того, встановлено, що за безперебійну роботу комп`ютерної техніки і програмного забезпечення, а також за інформаційну безпеку українського ТОВ «ЮД-ПАК ХАРКІВ» та російського ООО «ЮД-ПАК» підприємств відповідає системний адміністратор ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ). Крім того, за результатами виконання доручення слідчого в порядку ст. 40 КПК України, оперативним підрозділом встановлено інших осіб, причетних до розслідуваного кримінального правопорушення, спрямованого на пособництво державі-агресору рф, а саме: громадянин України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_5 ), до червня 2023 року був генеральним директором на російському підприємстві ООО «ЮД-ПАК» (ИНН )); громадянин України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_6 , по теперішній час здійснює управлінські функції з координації роботи співробітників, контроль за виконанням завдань, досягнення поставлених цілей на підприємстві ТОВ «ЮД-ПАК ХАРКІВ» ()); громадянка України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_7 (дружина ОСОБА_10 ), по теперішній час здійснює ведення бухгалтерського обліку та фінансової звітності на підприємстві ТОВ «ЮД-ПАК ХАРКІВ» ()). Додатково встановлено, що ОСОБА_8 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності зареєстрований за громадянкою України ОСОБА_12 , на підставі договору купівлі-продажу № 682 від 26.03.2024. ноутбку Desk-top II QR3D30B-A90C-A3A7AE05FF40; мобільний телефон «Poco M4 Pro», IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 , з сім-картками, НОМЕР_10 , НОМЕР_11 . В ході досудового розслідування встановлено, що вказані речі та документи, які виявлені та вилучені під час проведення обшуку, є знаряддям вчинення злочину, містять на собі сліди та відомості про вчинення кримінального правопорушення. У зв`язку з викладеним, 16.04.2025 постановою слідчого вказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та можуть бути використані, як доказ факту чи обставин вчинення злочину, що встановлюються під час кримінального провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом. Відповідно до ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб. Відповідно до вимог ст. 64-2 КПК України, третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що в органу досудового розслідування існує сукупність достатніх підстав вважати, що зазначені предмети є доказом злочину, а саме зберегли на собі сліди вчинення останнього, а також містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин вчиненого злочину, що підлягають встановленню під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та подальшого протиправного використання, а також збереження речових доказів, просив винести ухвалу про арешт наступного майна у кримінальному провадженні № 0000380, а саме: ноутбку Desk-top II QR3D30B-A90C-A3A7AE05FF40; мобільний телефон «Poco M4 Pro», IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 , з сім-картками, НОМЕР_10 , НОМЕР_11 .

В судове засідання прокурор з`явилась, вказала що в ході огляду вилучених мобільного телефону та ноутбука будь - яких даних, які мають значення для досудового розслідування не знайдено. Тому наразі необхідності у накладенні арешту на вилучене майно не має.

Третя особа стосовно майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Вислухавши прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000380, 12.11.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження з правовою кваліфікацією зач. 1 ст. 111-2 КК України; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: громадяни України, а саме ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , здійснюючи господарську діяльність підприємствами держави - агресора, вчиняють пособництво шляхом добровільного збору та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави - агресора (а.с. 6 - 7).

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_14 від 17 квітня 2025 року (справа №760/6405/25), лопотання слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_15 , погоджене із прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про надання дозволу на проведення обшуку в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000380від 12.11.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, - задоволено частково; надано дозвіл слідчому в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_15 , а також слідчим, які входять до складу слідчої групи у даному кримінальному проваджені №0000380від 12.11.2024, на проведення обшуку в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_12 , де фактично проживає ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення злочину та відшукання і вилучення знарядь кримінального правопорушення, а саме: до речей і документів щодо протиправної діяльності ТОВ «ЮД-ПАК ХАРКІВ» () та ООО «ЮД-ПАК» (ИНН ), а також осіб, які фігурують в рамках розслідуваного кримінального провадження щодо пособництва державі-агресору рф, зокрема відомості щодо цього, які містяться у чорнових записах; персональні електронно-обчислювальні машини та інші електронні прилади (комп`ютери, ноутбуки, планшети, жорсткі диски, флеш-накопичувачі тощо), на яких зберігається або може зберігатися інформація із відомостями про обставини, що встановлюються у даному кримінальному провадженні; первинні бухгалтерські документи; інші документи та предмети (записники, блокноти, зошити тощо) з відомостями, що свідчать про вчинення злочину та були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування; зовнішньоекономічні контракти, додаткові угоди до них та специфікації, договори з надання брокерських послуг, інвойси, сертифікати, митні декларації, заявки на транспорт (залізниця, морські судна тощо); мобільні телефони з сім-картами, які використовувалися для зв`язку між учасниками вказаного злочину для узгодження спільної протиправної діяльності; товари, що є предметом підприємницької діяльності(а.с. 120 - 122).

Відповідно до Протоколу обшуку від 15 квітня 2025 року, при проведенні обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: ноутбук Desk-top II QR3D30B-A90C-A3A7AE05FF40; мобільний телефон «Poco M4 Pro», IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 , з сім-картками, НОМЕР_10 , НОМЕР_11 (а.с. 123 - 129).

Постановою про визнання предмету доказом та визначення місця його зберігання від 16 квітня 2025 року, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000380 від 12.11.2024 року наступні речі: ноутбук Desk-top II QR3D30B-A90C-A3A7AE05FF40; мобільний телефон «Poco M4 Pro», IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 , з сім-картками, НОМЕР_10 , НОМЕР_11 (а.с. 130 - 131).

Слідчим суддею також досліджено додані до клопотання Повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення (а.с. 9), Доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій (а.с. 16 - 18), Листи щодо виконання доручення 5 управління Головного управління контрозвідувального забезпечення об`єктів критичної інфраструктури та протидії фінансуванню тероризму Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України з додатками (а.с. 19 - 20, 31 - 103), інформацію щодо протиправної діяльності (а.с. 24 - 30), Протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 23.12.2024 року (а.с. 104 - 119).

Таким чином, слідчим суддею було встановлено, що до клопотання додані копії документів, що підтверджують обставини, викладені у клопотанні.

Прокурор звернувся до слідчого судді у строки, встановлені ч. 5 ст. 171 КПК України.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Як вбачається з ч. 1 ст. 168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298 - 2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 статті 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів клопотання та доданих до нього документів вбачається що майно, яке було вилучено при проведенні обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук Desk-top II QR3D30B-A90C-A3A7AE05FF40; мобільний телефон «Poco M4 Pro», IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 , з сім-картками, НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000380 від 12.11.2024 року.

Однак, в судовому засіданні прокурор зазначила, що в ході проведення огляду встановлено, що будь - яких відомостей які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, вилучені речі у собі не містять, наразі необхідності у накладенні арешту на зазначене майно не має.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що підстави для накладення арешту, передбачені ч. 2 ст. 170 КПК України, наразі відсутні.

Таким чином, клопотання прокурора ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000380, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170 - 175, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000380, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, - відмовити.

Майно, яке було вилучено при проведенні обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук Desk-top II QR3D30B-A90C-A3A7AE05FF40; мобільний телефон «Poco M4 Pro», IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 , з сім-картками, НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , повернути власнику - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, підозрюваному, захиснику. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1