Справа № 953/5349/25
н/п 1-кс/953/5297/25
"24" липня 2025 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
До Київського районного суду м. Харкова 22.07.2025 о 11.18 год. поштою надійшло вказане клопотання, в якому сторона обвинувачення просить задовольнити клопотання та з метою забезпечення збереження речових доказів винести ухвалу про накладення арешту на майно вилучене 17.07.2025 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження, власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно наступного майна: мобільний телефон nokia s/n НОМЕР_1 ; мобільний телефон Xiomi redmi note 11S, Imei1: НОМЕР_2 , Imei2: НОМЕР_3 ; зберігання речових доказів визначити згідно Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012.
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, зокрема, що група осіб на території лісокористування Гутянського надлісництва Філії Слобожанський лісовий офіс ДП «Ліси України» організувала незаконне заволодіння з подальшою реалізацією отриманої незаконним шляхом лісопродукції. До вказаного злочину причетні: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та встановлено, що суб`єкти господарювання виписують лісопродукцію, оформлюють відповідні документи, у тому числі товарно-транспортні накладні, після чого в автомобілі, які мають безпосереднє відношення ОСОБА_5 грузиться лісопродукція, яка відвозиться замовнику. В подальшому, вищевказані особи у змові зі службовими особами суб`єктів господарювання повторно використовують товарно-транспортні накладні для подальшого вивезення та реалізації необлікованої лісопродукції.
17.07.2025 проведено обшук в за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон nokia s/n НОМЕР_1 ; мобільний телефон Xiomi redmi note 11S, Imei1: НОМЕР_2 , Imei2: НОМЕР_3 , які належать ОСОБА_4 .
Вказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Враховуючи те, що вилучені у ході проведення обшуку предмети, документи та грошові кошти відповідають критеріям ч.1 ст.98 КПК України, а саме: можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, необхідно накласти арешт на вилучене майно, що не може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
Орган досудового розслідування має підстави вважати, що вилучене майно відповідає вимогам ст. 170 КПК України.
Сторона обвинувачення зазначає, що вилучені речі та документи мають доказове значення у кримінальному провадженні.
В судове засідання прокурор не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, 24.07.2025 до канцелярії суду надійшло клопотання прокурора спеціалізованої екологічної прокуратури Харківської обласної прокуратури ОСОБА_11 , в якому він просить провести судове засідання без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі (а.с. 60).
В судове засідання власник майна ОСОБА_4 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.
Неприбуття в судове засідання власника майна, прокурора, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотань. Володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19.06.2025 надано дозвіл на проведення обшуку в домоволодінні з надвірними будівлями та спорудами за місцем мешкання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , яке перебуває у власності ОСОБА_4 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання і вилучення наступних речей та документів, а саме: грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, чорнових записів, зошитів, щоденників, мобільних телефонів, комп`ютерної техніки, електронних носіїв інформації, в яких містяться відомості про кримінальне правопорушення, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження (а.с. 10-11).
17.07.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19.06.2025 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 07.38 год. до 09.22 год., в ході якого, згідно протоколу обшуку від 17.07.2025, вилучено вказане в клопотанні майно (а.с. 12-16).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Відповідно до ч.1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно, вилучене на підставі добровільної згоди має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Прокурором зазначено в клопотанні та доведено під час його розгляду наявність підстав вважати, що вказане майно має значення для досудового розслідування, та може бути доказом у даному кримінальному провадженні.
Прокурором в межах розгляду заявленого клопотання доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні прокурора, доведено їх значення для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах, а тому клопотання про арешти майна на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речових доказів, підлягає задоволенню.
На виконання та у відповідності до положень ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 132; ст. ст. 170, 171, 173 КПК України, стороною обвинувачення доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні виправдовують на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене 17.07.2025 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: мобільний телефон Redmi Note 12 5G IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 з сім-картою НОМЕР_6 ; мобільний телефон Redmi 6 IMEI1: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Визначити місцем зберігання арештованого майна згідно Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1