Номер провадження: 11-сс/813/880/25
Справа № 496/396/25 1-кс/496/599/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

представника ТОВ «Аквафармінг Одеса» адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 17.04.2025 року про відмову в арешті майна в кримінальному провадженні №0000012 від 17.01.2025 року,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання дізнавача СД ВП №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про арешт майна в кримінальному провадженні №0000012 від 17.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Цією ж ухвалою на підставі ч.3 ст.173 КПК України майно, яке було виявлено та вилучено 16.01.2025 року y ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , визначено повернути за належністю, а саме:

- два човна з маркуванням «ЯОД26-57», мотор марки «Suzuki DFS0» №05001F-781497, мотор марки «Yamaha 50 НР» безномерний;

- 1178 Толстолобів;

- 130 Білих Амурів;

- 90 Карпів;

- 3(три) згорткі сітки сірого кольору, висотою чотири метра, вічко 75 мм., довжина першої сітки з бірками (085711,ОD1889,08570445,085698) - 250 метрів, довжина другої сітки з біркою (45085693) - 230 метрів, довжина третьої сітки з бірками (ЧБ085718, ЧБ085701) 240 метрів, два згортки сітки жовтого кольору висотою вісім метрів, вічко 60 мм. сантиментів, довжина першої сітки жовтого кольору - 190 метрів, довжина другої сітки жовтого кольору 250 метрів, шість бірок (OD06608203, ОD00003221, ОД0000 (чотири цифри візуально встановити неможливо), OD0000190, OD0000 ( три цифри візуально встановити неможливо), остання бірка не має символів, які можуть бути візуально ідентифіковані;

-журнал обліку вилучених водоресурсів № 159 на моточовен «Прогрес «ЯОД26-56» на 44 аркушах.;

-посвідчення рибалки № 12 від 01.01.2024 р., на ім`я ОСОБА_9 ;

- посвідчення рибалки № 11 від 01.01.2024 р., на ім`я ОСОБА_10 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність ухвали, просить її скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання дізнавача СД ВП №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про арешт майна у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурор посилається на те, що слідчим суддею не враховано наступні обставини: вилучені знаряддя лову є забороненими; вилучені човни мають ідентичні бортові номери, суднові білети на човни відсутні; реєстрація виловленої риби в журналі обліку вилучених біоресурсів на човен ЯОД 26-56 не здійснювалась, вказані біоресурси не обліковувались; працевлаштування виявлених осіб на спеціалізованому підприємстві, що займається видобутком видних біоресурсів не встановлено; виявлені водні біоресурси розвантажувались на подвір`ї житлового будинку, а не рибоприймальному пункті. Тому, сторона обвинувачення вважає, що вказані обставини свідчать про здійснення незаконного видобутку водних біоресурсів та накладення арешту на вилучене майно необхідне з метою збереження речових доказів та забезпечення можливої спеціальної конфіскації.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення представника ТОВ «Аквафармінг Одеса» адвоката ОСОБА_7 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши матеріали судової справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ухвали слідчого судді відповідає вимогам закону, є обґрунтованою та вмотивованою.

Так, згідно матеріалів судової справи, дізнавач звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно (перелік якого міститься в прохальній частині клопотання) в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000012 від 17.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України.

Як вбачається із клопотання дізнавача, до чергової частини ВП №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області 16.01.2025 р. надійшло повідомлення від поліцейського сектору водної поліції ВРПП ОРУП 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 про те, що під час відпрацювання території оперативного обслуговування (Хаджибейський лиман) населений пункт Міжлиманське Одеського району Одеської області, близько 12:00 год., 16.01.2025 року на прибережній зоні Хаджибейського лиману у районі села Міжлиманське Одеського району Одеської області, виявлено громадян: ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які за допомогою металевого човна з підвисним двигуном "Suzuki DFS0", за допомогою п`яти сіток здійснювали незаконний вилов водних біоресурсів (риби) а саме: коропів - 90 шт., білого амуру - 130 шт., толстолобів- 1178 шт., загальною вагою - 1.365 кг.

Слідчим СВ ВП №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області 16.01.2025 р., за адресою: Одеська область, Одеський район, село Міжлиманське, вулиця Тиха, 7, проведено огляд місця події, в ході якого виявлено та вилучено: Два човна з маркуванням "ЯОД26-57, мотор марки Suzuki DF50 №05001F-781497, мотор марки Yamaha 50 НР безномерний, 1178 толстолобів, 130 білих амурів, 90 карпів, 3 згортки сітки сірого кольору, висотою чотири метра, вічко 75 см., довжина першої сітки з бірками (085711, ОD1889, 085704ЧБ, 085698) - 250 метрів, довжина другої сітки з біркою (4Б085693) - 230 метрів, довжина третьої сітки з бірками (45085718, ЧБ085701) - 240 метрів, два згортки сітки жовтого кольору висотою вісім метрів, вічко 60 сантиметрів, довжина першої сітки жовтого кольору - 190 метрів, довжина другої сітки жовтого кольору - 250 метрів, шість бірок (OD06608203, ОD00003221,ОД0000 (чотири цифри візуально встановити неможливо), OD0000190, OD0000 (три цифри візуально встановити неможливо), остання бірка не має символів, які можуть бути візуально ідентифіковані, журнал обліку вилучених водоресурсів №159 на моточовен "Прогрес "ЯОД26-56" на 44 аркушах, посвідчення рибалки №12 від 01.01.2024, на ім`я ОСОБА_9 , посвідчення рибалки № 11 від 01.01.2024, на ім`я ОСОБА_10 .

Оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання дізнавача про арешт майна яке було виявлено та тимчасово вилучено 16.01.2025 року y ході пpoведення огляду місця події за адресою: Одеська область, Одеський район, село Міжлиманське, вулиця Тиха, 7.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що звертаючись із клопотанням про накладення арешту на майно, дізнавачем та прокурором не доведено наявність правових підстав для арешту майна відповідно до Конституції України, кримінального процесуального закону та практики ЄСПЛ.

При цьому, слідчим суддею було враховано надані представником ТОВ «Аквафармінг Одеса» дозвільні документи на човни та можливість здійснення риболовної діяльності, а також надані договори, на підставі яких ОСОБА_10 та ОСОБА_9 мають право на підставі дозвільних документів, наявних у ТОВ «Аквафармінг Одеса», здійснювати рибний вилов на умовах передбачених договорами, що виключає обов`язкову ознаку інкримінованого правопорушення незаконність.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді стосовно того, що ініціювання прокурором питання про накладення арешту на вказане в клопотанні майно, не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини, з огляду на таке.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні прокурора або слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

За змістом ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з п.1 ч.3 ст.132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Частиною першої статті 173 КПК передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог процесуального закону та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, пославшись на відсутність доказів на підтвердження факту існування підстав для накладення арешту на вилучене майно.

Матеріали кримінального провадження, не містять доказів, які підтверджують факт події кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.249 КК України та які б спростовували надані представником дозвільні документи.

Посилання прокурора на те, що слідчим суддею не враховано, що вилучені знаряддя лову є забороненими; вилучені човни мають ідентичні бортові номери, суднові білети на човни відсутні; реєстрація виловленої риби у журналі обліку вилучених біоресурсів на човен ЯОД 26-56 не здійснювалась, вказані біоресурси не обліковувались; працевлаштування виявлених осіб на спеціалізованому підприємстві, що займається видобутком видних біоресурсів не встановлено; виявлені водні біоресурси розвантажувались на подвір`ї житлового будинку, а не рибоприймальному пункті, що на думку прокурора, свідчить про здійснення незаконного видобутку водних біоресурсів, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та не підтверджуються доказами, долученими до клопотання.

З огляду на наведене, посилання в клопотанні на те, що вилучене майно, може бути предметом злочину, або доказами його вчинення, є безпідставними.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді відносно того, що у клопотанні не наведено достатніх правових підстав для арешту зазначеного майна.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що матеріали кримінального провадження не містять будь-яких достатніх доказів, які б вказували на те, що майно, вилучене під час огляду місця події за адресою: Одеська область, Одеський район, село Міжлиманське, вулиця Тиха, 7, має відношення до предмету доказування в даному кримінальному провадженні, та відповідає критеріям визначеним ст.ст. 98, 168, 170 КПК.

Крім того, при прийнятті рішення колегія суддів враховує пояснення прокурора та представника власника майна, що вилучені речі вже повернуті власнику, тому накладення на них арешту, як на тимчасово вилучене майно, до якого вони вже не можуть бути віднесені, оскільки не перебувають в розпорядженні органу досудового розслідування, на даний час є неможливим.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що на день розгляду слідчим суддею клопотання та апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, прокурор не довів факту існування підстав для застосування до вилученого майна обмежувальних заходів, а також відношення інших юридичних осіб, документи яких було вилучено до вказаного кримінального провадження.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких умов, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність таких підстав у цьому кримінальному провадженні на даній стадії, оскільки прокурором не доведено існування достатніх підстав для накладення арешту на майно, що вказує на необґрунтованість апеляційної скарги прокурора, а тому вона не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 17.04.2025 року в кримінальному провадженні №0000012 від 17.01.2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання дізнавача СД ВП №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про арешт майна та повернуто за належністю майно, яке було виявлено та вилучено 16.01.2025 року y ході пpoведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4