Справа № 638/6497/25
Провадження № 1-в/638/443/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_4 про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України щодо засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2025 року начальник Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України щодо засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» за вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2024 року у виді 3 років позбавлення волі.

Клопотання обґрунтоване тим, що засуджений ОСОБА_5 має попередні судимості, покарання за якими не відбуте та приєднане до знову призначеного на підставі ч.4 ст. 70 КК України. Так:

1) 16.11.2022 Октябрським районним судом міста Полтави за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

2) 15.09.2023 Червонозаводським районним судом міста Харкова за ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 16 листопада 2022 року Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, а саме 8 епізодів: - 03 липня 2021 року на суму 1540,00 грн.; - 09 липня 2021 року на суму 1008, 00 грн.; - 12 серпня 2021 року на суму 1353,00 грн.; - 31 серпня 2021 року на суму 1220,00 грн.; - 02 жовтня 2021 року на суму 2566,00 грн.; - 05 листопада 2021 року на суму 1618,00 грн.; - 15 листопада 2021 року, приблизно о 03 годині на суму 1272,00 грн.; - 15 листопада 2021 року, приблизно о 03 годині на суму 1815,00 грн.

Оскільки Законом №3886-ІХ вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано, тому засуджений підлягає звільненню від призначеного покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами, які мали місце 03 липня 2021 року; 09 липня 2021 року; 12 серпня 2021 року; 31 серпня 2021 року; 05 листопада 2021 року; 15 листопада 2021 року, приблизно о 03 годині; 15 листопада 2021 року, приблизно о 03 годині у зв`язку з усуненням караності діяння.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Засуджений надав заяву про розгляд клопотання за його відсутністю.

Представник Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» в судове засідання не з`явився, про розгляд провадження повідомлений належним чином, про причини неявки не сповістив.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 539 КПК України, суд розглядає клопотання за відсутності представника ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)».

Дослідивши матеріали справи та оглянувши особову справу засудженого, суд дійшов висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

16 листопада 2022 року ОСОБА_5 вироком Октябрського районного суду м. Полтави засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 16 грудня 2022 року.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.539 КПК клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 КПК.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст.537 КПК під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 КПК, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу (тобто, і стосовно випадку, коли караність діяння законом усунена).

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-ІХ, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 278/1566/21 винесла постанову від 7 жовтня 2024 року, у якій дійшла висновку про те, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

У вказаній постанові Об`єднана палата зазначила, що в ході з`ясування обставин того, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. XX та підпункту 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Відповідно до ч. 1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Зі змісту вироку Октябрського районного суду м. Полтави від 16.11.2022 вбачається, що ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами від

- 03 липня 2021 року на суму 1540,00 грн.;

- 09 липня 2021 року на суму 1008, 00 грн.;

- 12 серпня 2021 року на суму 1353,00 грн.;

- 31 серпня 2021 року на суму 1220,00 грн.;

- 02 жовтня 2021 року на суму 2566,00 грн.;

- 05 листопада 2021 року на суму 1618,00 грн.;

- 15 листопада 2021 року, приблизно о 03 годині на суму 1272,00 грн.;

- 15 листопада 2021 року, приблизно о 03 годині на суму 1815,00 грн;

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270,00 грн.

Оскільки два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 % розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, таким чином сума крадіжок за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 16.11.2022, за винятком епізоду від 02 жовтня 2021 року на суму 2566,00 грн., складала суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для працездатних осіб.

Таким чином, діяння щодо таємного викрадення майна за ч. 3 ст. 185 КК України (епізоди від 03.07.2021, 09.07.2021, 12.08.2021, 31.08.2021, 05.11.2021, 15.11.2021, 15.11.2021), вчинені ОСОБА_5 згідно з цим вироком, наразі не можуть вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність - 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За таких обставин, клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_4 про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України щодо засудженого ОСОБА_5 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_4 про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України стосовно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України негайно звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 16.11.2022 за епізодами, які мали місце 03 липня 2021 року; 09 липня 2021 року; 12 серпня 2021 року; 31 серпня 2021 року; 05 листопада 2021 року; 15 листопада 2021 року, приблизно о 03 годині; 15 листопада 2021 року, приблизно о 03 годині у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1