ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2025 року, якою скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено засудженого для відбування покарання,

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскаржуваного рішення.

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2025 року скасовано засудженому ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання, призначеного за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.07.2022 року, зміненого ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19.12.2022 року за ч. 3 ст. 276 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Мотивуючи постановлене рішення суд виходив з того, що засуджений не виконує обов`язки покладені на нього судом, а саме не з`являється для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також не з`являється до уповноваженого органу з питань пробації за викликом, без поважних причин. При цьому суд зазначив, що до засудженого після неявки застосувалися попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання, однак засуджений продовжував не виконувати свої обов`язки, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення та є співрозмірними зі скасуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування покарання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити йому штрафні санкції, що не пов`язані з позбавленням волі.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги засуджений посилається на те, що про допущені ним неявки до органів пробації він постійно попереджував працівників органів пробації на, що отримував усну згоду. Крім цього, зазначає, що через погану ситуацію з працевлаштуванням в регіоні де він проживає, він часто відлучається по справах пов`язаних з роботою, а також, він часто їздить до прифронтових міст, з метою допомогти нашим військовим та своєму батьку який вже понад 2 роки проходить військову службу. Звертає увагу на те, що його позбавлення волі може негативно вплинути на моральний та фізичний стан батька, який до того ж хворий на гіпертонічну хворобу 3 ступеня.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

При цьому, в судовому засіданні було поставлено на обговорення питання щодо розгляду апеляційної скарги за відсутності засудженого, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду його скарги. Прокурор проти розгляду апеляційної скарги засудженого за його відсутності не заперечував, вважав за можливе провести судове засідання, так як останній належним чином був повідомлений.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як визначено п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком суду.

Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

При скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 166 КВК якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Згідно з п. п. 2, 3 Глави 3 Розділу IX «Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 29 січня 2019 року № 272/5, Невиконанням обов`язків вважається, якщо звільнений з випробуванням не виконав хоча б один з обов`язків за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють його можливості їх виконувати (документально підтверджених).

Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, є вчинення звільненим з випробуванням протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень. У разі якщо звільнений з випробуванням продовжує не виконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання.

Порядок та умови відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, регламентується Порядком здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 січня 2019 року №272/5(далі - Порядок).

Частиною 2 Розділу ІV вказаного Порядку визначено необхідність явки засудженої особи до уповноваженого органу з питань пробації та порядок проведення з нею бесіди в порядку виконання уповноваженим органом з питань пробації судового рішення.

Так, на уповноважений орган з питань пробації покладається обов`язок повідомити засуджену особу про явку до уповноваженого органу з питань пробації (п. 1).

У день першого візиту засудженої особи до уповноваженого органу з питань пробації персонал органу пробації проводить бесіду з нею, під час якої, окрім перевірки документів, що посвідчують особу, та з`ясування відомостей, що мають значення для виконання судового рішення, роз`яснюються порядок та умови відбування покарання та здійснення нагляду, відповідальність за їх невиконання, права й обов`язки засудженої особи (п. 6).

З метою документальної фіксації фактів, що мають значення для порядку та умов відбування покарання та здійснення нагляду, засуджені особи надають пояснення. За результатами проведеної бесіди визначається першочергова частота зустрічей або бесід із засудженою особою, місце їх проведення (за місцем роботи, проживання засудженої особи, в приміщенні уповноваженого органу з питань пробації) з метою здійснення оцінки ризиків (п. 7).

У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання за формою, наведеною в додатку 23 до цього Порядку (п. 8).

Перед винесенням попередження засуджений до звільнення з випробуванням надає пояснення, ознайомлюється з винесеним попередженням та ставить на ньому свій підпис.

Частиною 3 Розділу ІХ Порядку встановлено порядок здійснення нагляду за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, відповідно до якого, у разі якщо звільнений з випробуванням продовжує не виконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання (п. 3).

З матеріалів провадження видно, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.07.2022 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 276 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19.12.2022 року вказаний вирок змінено в частині призначення покарання та ОСОБА_7 на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

21.03.2024 року засуджений ОСОБА_7 був ознайомлений під підпис з порядком та умовами відбування покарання з випробовуванням, а також наслідками невиконання обов`язків, зокрема ст. 166 КВК України, що у випадку невиконання обов`язків, звільнення від відбування покарання з випробовуванням може бути скасоване, та ОСОБА_7 може бути направлений для відбування призначеного покарання.

Крім того, цього дня під підпис засудженому було роз`яснено про наслідки невиконання обов`язків, та скасування звільнення іспитового строку та направлення для відбування призначеного покарання та винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію.

Згідно з постановою про встановлення днів явки на реєстрації від 21.03.2024 року та листка реєстрації, ОСОБА_7 встановлено дні явки 1-й та 2-й вівторок кожного місяця.

Між тим, засуджений будучи, належним чином повідомлений про наслідки невиконання обов`язків та про дні явки на реєстрацію, 07.05.2024 року, 14.05.2024 року, 04.06.2024 року, 06.08.2024 року, 13.08.2024 року, 03.09.2024 року, 10.09.2024 року, 01.10.2024 року, 08.10.2024 року, 05.11.2024 року, 12.11.2024 року, 03.12.2024 року, 10.12.2024 року, 07.01.2025 року, 14.01.2025 року, не з`являвся своєчасно до органу пробації на реєстрацію, чим порушив покладений на нього обов`язок.

З матеріалів провадження видно, що засудженого неодноразово було попереджено під підпис про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, зокрема 07.06.2024 року за неявку на реєстрацію без поважної причини на 07.05.2024 року, 14.05.2024 року, 04.06.2024 року, 23.12.2024 року за неявку на виклик до органу пробації на 05.12.2024 року, 13.12.2024 року, а також за неявку на реєстрацію без поважної причини на 05.11.2024 року, 12.11.2024 року, 03.12.2024 року, 10.12.2024 року.

Павлоградським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області №3 здійснювалися виклики на мобільний телефон засудженого з метою з`ясування причини неявки на реєстрацію до органу пробації, на що ОСОБА_7 повідомляв, що він перебуває на роботі, втім, надати довідку не може, бо працює неофіційно, й в телефонному режимі засуджену також повідомлялося про відповідальність за невиконання покладених на нього обов`язків.

При цьому, з наданих засудженим пояснень, видно, що він допустив неявку на реєстрацію у вищезазначені дні без поважних причин й доказів поважності причин неявки уповноваженому органу з питань пробації не надав, так само і не надав суду доказів перебування на лікуванні в зазначені дні.

Враховуючи вищезазначене ОСОБА_7 був обізнаний про обов`язки, які визначені законом та покладені на нього судом, а також був неодноразово попереджений про наслідки невиконання ним цих обов`язків, а також систематичного вчинення ним правопорушень, зокрема про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, однак, починаючи з моменту постановлення його на облік в органах пробації та встановлення днів явки, порушував умови відбування покарання та неодноразово без поважних причин ухилявся від явки на реєстрацію до органу пробації у визначені дні, не з`являвся за викликами органу пробації, без поважних причин, порушуючи при цьому покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Враховуючи викладене суд першої інстанції дійшов висновку, що такі ухилення засудженого від виконання покладених на нього обов`язків свідчать про його небажання ставати на шлях виправлення та є співрозмірними зі скасуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування покарання.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про пробацію» метою пробації є забезпечення безпеки суспільства шляхом виправлення засуджених, запобігання вчиненню ними повторних кримінальних правопорушень та забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинувачених, з метою прийняття судом рішення про міру їхньої відповідальності.

Колегія суддів зауважує, що при розгляді судом питань щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, суд має встановити, чи носили порушення засудженим покладених на нього обов`язків систематичний характер та чи свідчать ці порушення про те, що засуджений не бажає ставати на шлях виправлення, а також, чи були такі порушення умисними, тобто чи мав засуджений намір ухилитись від виконання обов`язків.

На переконання колегія суддів, суд першої інстанції у повному обсязі дослідив обсяг наданих доказів та наведених у поданні обставин, які у своїй сукупності, на думку колегії, свідчать про наявність беззаперечних підстав про скасування щодо ОСОБА_7 встановленого вироком суду іспитового строку та вказують, й усупереч доводам апеляційної скарги засудженого, на умисність та систематичність протягом тривалого часу дій, які мали б розцінюватись та правильно розцінені судом першої інстанції як небажання засудженого виконувати встановлені вироком суду процесуальні обов`язки, навіть після неодноразових попереджень органу пробації, усвідомленості засудженого про наслідки, але, свідомого ігнорування цих обставин.

Доводи апеляційної скарги засудженого та зміст наданих ним пояснень як під час розгляду судом першої інстанції, не спростовують встановлених судом обставин, є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Доводи засудженого про те, що через погану ситуацію з працевлаштуванням в регіоні де він проживає, він часто відлучається по справах пов`язаних з роботою, а також, він часто їздить до прифронтових міст, з метою допомогти нашим військовим та своєму батьку який вже понад 2 роки проходить військову службу, що викликало ускладнення своєчасно встигати на відмітку, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки не спростовують висновків суду щодо невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, що є визначальною підставою згідно із ст. 166 КВК України для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Крім того, колегія суддів наголошує на тому, що хоча судом і не було враховано неявку засудженого на реєстрацію до органу пробації 13.01.2025 року та 24.01.2025 року, однак вказані обставини в сукупності з іншими, вказують на свідоме продовження засудженим невиконання покладених на нього обов`яків та небажання стати на шлях на виправлення.

До того ж додатково колегія суддів враховує і те, що засуджений. Належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду подання уповноваженого органу з питань пробації, у зв`язку з чим, ухвалою суду від 03.03.2025 до нього було застосовано примусовий привід, так само не з`явився засуджений і на виклик суду апеляційної інстанції.

Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення подання органу пробації та скасування ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання є обґрунтованим та законним.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2025 року- залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4