Справа № 276/1437/20
Провадження по справі№ 1-кп/276/4/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року с-ще Хорошів

Хорошівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000254 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Володарськ-Волинський Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, не є особою з інвалідністю, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та матір з інвалідністю 2-ї групи, не депутата, раніше не судимого,

щодо обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

29 травня 2020 року близько 00 год. 20 хв. водій ОСОБА_3 , в порушення вимог пунктів 2.1. «а» та 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії, керував технічно справним автомобілем «ВАЗ 2108» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , яким рухався по вул. Ватутіна в напрямку вул. Матросова в смт Хорошів Житомирської області.

Керуючи у вказаний день та час зазначеним транспортним засобом по вказаній вище вулиці, поблизу електроопори № 2/19, водій ОСОБА_3 в силу свого алкогольного сп`яніння, проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б» та 12.3 Правил дорожнього руху, маючи технічну можливість запобігти наїзду з моменту виявлення перешкоди для руху, яку об`єктивно спроможний був виявити з місця водія, в момент виникнення небезпеки для руху, своєчасно не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу та рухаючись в своїй смузі руху передньою частиною керованого ним транспортного засобу здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який перебував на проїзній частині. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді лінійного перелому кісток основи та склепіння черепу, субарахноїдальних крововиливів, розриву хребтового стовбуру в 3-х місцях, переломів ребер ліворуч, розривів кісток тазового кільця, перелому кісток ліво гомілки, розривів правої легені та аорти, від яких загинув на місці події.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 1.5., 2.1. «а», 2.3. «б», 2.9. «а» та 12.3 Правил дорожнього руху знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

В ході судового розгляду обвинувачений не визнав винуватість у пред`явленому обвинуваченні з підстав недоведеності вини відповідними доказами та повідомив, що 28.05.2021 приїхав на власному автомобілі марки ВАЗ 2108 до озера, що знаходиться поблизу смт Хорошів, де разом з іншими мешканцями селища зранку до ночі займався благоустроєм, чисткою берегів водойми. Алкогольні напої ні він, а ні інші не вживали. Завершили прибирання берегів, коли вже стемніло. Після цього ще близько однієї години чекали поки догорить багаття. Коли розпочався дощ він сів за кермо свого автомобіля та поїхав у напрямку селища Хорошів, по дорозі заїхав на автозаправочну станцію. Виїжджаючи з АЗС, йшов сильний зливовий дощ, склоочисники на автомобілі працювали в максимальному режимі, вітрове скло автомобіля було «запотівше», проте, ОСОБА_3 вирішив доїхати до себе додому. Проїхавши кількасот метрів, рухаючись освітленою вулицею по дорозі в смузі попутного напрямку зі швидкістю 50-55 км/год при увімкненому ближньому світлі фар, побачив силует людини на дорозі на відстані 10-15 метрів, після чого, одразу ж загальмував та відчув удар внаслідок зіткнення з пішоходом. Коли зупинився та вийшов з автомобіля побачив непритомного чоловіка. На місці події залишався приблизно 10 хвилин, однак нікому не повідомляв про даний випадок та не телефонував, хоча мав при собі мобільний телефон. Оскільки дуже злякався, тому залишив місце події на власному транспортному засобі. Автомобіль припаркував у дворі поблизу домоволодіння за місцем свого проживання, транспортний засіб накрив плівкою. Після цього, «випив залпом» приблизно 400 500 мл горілки та сів на порозі будинку. Коли вийшла дружина брата - пояснив їй, що збив людину. У подальшому, орієнтовно через 40 хвилин, він поїхав разом з дружиною брата та зі своїм знайомим на місце ДТП, де вже були працівники поліції та служба екстреної медичної допомоги. На місці події ОСОБА_3 зізнався поліцейським, що це він збив людину, після чого вжив алкоголь. У подальшому, його було доставлено в місцеву лікарню для проведення експертизи. У ході досудового розслідування за його участі проводився слідчий експеримент, однак, при цьому метеорологічні умови не відповідали тим, які були під час ДТП. В судовому засіданні висловив щирий жаль, у зв`язку з подією, яка трапилась за його участі, повідомивши, що його дружина пропонувала матеріальну допомогу потерпілій, оскільки він був під арештом, частину коштів надали на похорон, проте у подальшому потерпіла від отримання грошей відмовлялась. Після завершення судового слідства просив його виправдати за недоведеністю обвинувачення.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його винуватість у пред`явленому обвинуваченні підтверджується сукупністю зібраних органом досудового розслідування доказів та досліджених під час судового розгляду, зокрема, даними:

рапорту інспектора Хорошівського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 від 29.05.2020, відповідно до якого 29.05.2020 о 00 год. 25 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що заявник, капрал поліції Хорошівського ВП ОСОБА_9 , повертаючись з чергування на власному автомобілі, виявив тіло чоловіка на дорозі по вул. Ватутіна в смт Хорошів (т.1, а.сп. 160-162);

протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.05.2020 з фототаблицею, схемою та відеозаписом ОМП до протоколу, відповідно до яких ДТП трапилась поблизу електроопори 2/19 по вул. Ватутіна в смт Хорошів Житомирської області. На момент огляду була темна пора доби, похмуро, без опадів, температура повітря складала 11 градусів тепла. Ділянка дороги в районі ДТП пряма в плані, горизонтального профілю, покриття асфальтобетонне, мокре, з наявністю калюжі. Проїжджа частина розділена на 2 смуги руху шириною 3,70 м та 3,90 м. В районі ДТП виявлено дорожню розмітку 1.1 ПДР. До проїжджої частини праворуч та ліворуч примикають узбіччя, далі за якими розташовані будівлі. Наявне міське електроосвітлення. Об`єктів, які б обмежували оглядовість водія, не виявлено. У протоколі зафіксовано відсутність транспортного засобу на місці пригоди та слідів шин. У протоколі також відображено зафіксована на проїжджій частині слідова інформація, розмірна та просторова характеристика якої деталізована у схемі до протоколу, розташування трупа чоловічої статі. Крім того, згідно п. 22 протоколу, серед іншого на проїжджій частині виявлено шильдик із зображенням емблеми автомобіля ВАЗ (Лада) (т.1, а.сп. 163-178);

результатів обстеження ОСОБА_3 на стан алкогольного сп`яніння пристроєм «Драгер» від 29.05.2020, згідно яких вміст алкоголю склав 1,83 проміле (т.1, а.сп. 179);

акту медичного огляду ОСОБА_3 від 29.05.2020 та результатів токсикологічного дослідження від 19.06.2020, відповідно до яких у зразку крові ОСОБА_3 , що було відібрано 29.05.2020 о 2 год. 20 хв., виявлено етиловий алкоголь в концентрації 2 проміле (т.1, а.сп. 180-181);

протоколу огляду місця події від 29.05.2020, відповідно до якого на території домоволодіння по АДРЕСА_1 виявлено автомобіль ВАЗ 2108 р.н. НОМЕР_1 з ознаками механічних пошкоджень (розбите вітрове скло, деформована передня декоративна решітка, реєстраційний номер та кришка капота). За результатами огляду транспортний засіб вилучено(т.1, а.сп. 183-189);

відповіді на запит Житомирського ЦГМ від 02.06.2020 №08-03-16/1-607, відповідно до якого 29.05.2020 близько 00.00 год. в смт Хорошів спостерігалися наступні погодні умови: хмарно, температура повітря +12,2°С, відносна вологість повітря 80%, вітер північно-східний, метеорологічна дальність видимості 20 км; спостерігався зливовий дощ слабкої інтенсивності(т.1, а.сп. 192);

протоколу огляду місця події від 29.05.2020, згідно з яким у приміщенні Хорошівського моргу виявлено та вилучено одяг загиблого ОСОБА_7 (коричнева куртка на блискавці, вельветовий піджак коричневого кольору, чорні штани, натільна білизна) (т.1, а.сп. 194-199);

протоколу проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_3 від 30.05.2020, за участі захисника ОСОБА_5 . Відповідно до протоколу погодні умови на момент проведення слідчої дії не відповідали тим, які були на момент ДТП (відсутній зливовий дощ). Підозрюваний повідомив, що рухався автомобілем в напрямку вул. Героїв України в смт. Хорошів на відстані 0,5 м від осьової лінії зі швидкістю 50-55 км/год. Вперше побачив пішохода на відстані 1,3 м від осьової лінії та на відстані 37.5 м від електроопори 2/19. У вказаному місці відбулося зіткнення. Відстань видимості пішохода в ближньому світлі фар становить 38,4 м, відстань видимості елементів проїжджої частини в ближньому світлі фар становить 61,5 м. У протоколі відображено зауваження ОСОБА_3 , відповідно до якого слідчий експеримент проведено за відсутності дощу. Фактично на момент ДТП ОСОБА_3 виявив пішохода в безпосередній близькості - на відстані 10 метрів (т.1, а.сп. 202-209);

листа Хорошівської селищної ради від 17.06.2020 №516, відповідно до якого вуличне освітлення в смт Хорошів по вул. Ватутіна, в т.ч. на електроопорі 2/19, 28.05.2020 та 29.05.2020 було увімкнене з настанням темної пори доби до світанку автоматичним реле «день-ніч». Аварійних відключень у зазначений проміжок не було (т.1, а.сп. 210);

копії водійського посвідчення ОСОБА_3 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 2108 р.н. НОМЕР_1 , відповідно до яких ОСОБА_3 мав право керування транспортними засобами категорії В та С, термін дії яких закінчився 18.03.2020. Автомобіль ВАЗ 2108 р.н. НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_6 (т.2, а.сп. 18);

висновку судово-медичної експертизи від 06.08.2020 № 1250/44, відповідно до якого смерть ОСОБА_7 настала від тупої сукупної травми тіла, що супроводжувалась переломами кісток скелету, ушкодженням внутрішніх органів, внутрішньою кровотечею, що підтверджується даними розтину трупа та гістологічною експертизою. Враховуючи характеристики, локалізацію виявлених на трупі ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, данні медико-криміналістичної експертизи, слід рахувати, що в момент первинного контакту потерпілий знаходився у вертикальному чи близькому до нього положенні, більш вірогідно, що первинно контактуючою була ліва задньо-бокова поверхня тіла (т.1, а.сп. 215-217);

висновку експерта від 05.06.2020 №11/2-541 за результатом проведення судової інженерно-транспортної експертизи, відповідно до якого в процесі дослідження технічного стану гальмової системи, рульового керування та зовнішніх світлових приладів наданого на дослідження автомобіля марки ВАЗ-2108 р/н НОМЕР_1 , не встановлено яких-небудь характерних ознак раптової відмови або технічних несправностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли б знаходитися в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП (т.1, а.сп. 218-233);

висновку експерта від 09.06.2020 №11/2-542, відповідно до якого місце наїзду автомобілем марки ВАЗ-2108 р/н НОМЕР_1 на пішохода розташоване по вул. Ватутіна в смт Хорошів Житомирської області, в смузі руху в напрямку до вул. Матросова, неподалік електроопори ЛЕП №2/19, на деякій відстані перед початком утворення осипу скла (поз. №6 на схемі), в безпосередній близькості між зафіксованими осколками скла (поз. №3 на схемі). На автомобілі марки ВАЗ-2108 р/н НОМЕР_1 виявлено механічні пошкодження ударно-динамічного характеру, що сконцентровані в передній частині автомобіля та виражені слідами згину та вдавлювання полімерного матеріалу, згину та вдавлювання металу, руйнації кронштейнів кріплення декоративної решітки радіатора, руйнації скла, при цьому загальний напрямок слідоутворюючої сили направлений спереду назад та зверху вниз відносно повздовжньої вісі автомобіля (т.1, а.сп. 234-244);

висновку експерта від 15.06.2020 №6/1-429, відповідно до якого шильдик з емблемою ВАЗ вилучений під час огляду місця ДТП міг складати комплектне ціле з решіткою радіатора автомобіля ВАЗ-2108 реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1, а.сп. 245-250);

висновку експерта від 10.07.2020 №110-МК, відповідно до якої враховуючи недостатню кількість пошкоджень на одязі та взутті постраждалого, а також наявність слідів ковзання на правому черевику з нечітким характером, тому не виключається можливість, що постраждалий знаходився у вертикальному положенні або близькому до нього. Встановити якою поверхнею був повернутий постраждалий до травмуючого фактору не представляється можливим. Наявність слідів ковзання на одному із черевиків та відсутність на іншому свідчить про те, що постраждалий рухався в момент контакту з транспортним засобом (т.2, а.сп. 1-5);

висновку експерта від 24.09.2020 №2603/20-25 за результатом проведення судової атотехнічної експертизи, згідно з яким в даній дорожній ситуації, з урахуванням вихідних даних та моменту виникнення небезпеки: водієві ОСОБА_3 небезпеки для руху іншими учасниками дорожнього руху створено не було, а він керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, сам своїми діями створив небезпеку для себе та інших учасників дорожнього руху, питання про причинний зв`язок з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди виходить за межі компетенції експерта автотехніка (оцінка дій водія вимогам пункту 2.9.а) ПДР України) і може бути вирішена слідством самостійно, з урахуванням дорожньої обстановки та вимог вказаного пункту ПДР (т.2, а.сп. 6-9).

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_10 підтвердив достовірність складеного ним висновку від 24.09.2020 №2603/20-25, при цьому зазначивши, що не було надано вихідних даних щодо моменту виникнення небезпеки для руху водію ОСОБА_3 . Також зазначив, що небезпека для руху визначається з моменту, коли видно пішохода.

Крім того, в ході судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення було проведено судову інженерно-транспортну експертизу. Згідно з висновком експерта від 13.01.2025 №СЕ-19/106-24/16798-ІТ: у заданій дорожньо-транспортній ситуації, відповідно до фактичних даних у причинному зв?язку зі створенням аварійної обстановки та виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди знаходиться: у варіанті 1: невідповідність дій водія автомобіля ВА3-2108 (номерний знак НОМЕР_3 ) ОСОБА_3 , технічним вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху; у варіанті 2: питання про наявність можливості у водія автомобіля уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання п. 2.9 а) Правил дорожнього руху може бути вирішено органами слідства (суду) самостійно на основі юридичного аналізу вимог даного пункту Правил дорожнього руху; у варіанті 3: за умови руху автомобіля ВАЗ-2108 (номерний знак НОМЕР_3 ) зі швидкістю 50,0 км/год, водій автомобіля ОСОБА_3 , - міг, як мати так і не мати технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 ,. а, отже, вказати у категоричній формі про причинний зв`язок між діями водія стосовно технічних вимог п. 12.3. ПДР та виникненням даної ДТП не виявилось за можливе, але при цьому дії водія стосовно вимог п. 12.2, 12.4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху - не знаходяться у причинному зв?язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. За умови руху автомобіля ВАЗ-2108 (номерний знак НОМЕР_3 ) зі швидкістю 55,0 км/год, водій автомобіля ОСОБА_3 , - не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 , а отже дії водія стосовно вимог п. 12.2, 12.3 Правил дорожного руху - не знаходяться у причинному зв?язку із виникненням даної ДТП, при цьому дії водія стосовно вимог п. 12.4 та 12.9 (б) - перебувають у причинному зв?язку із виникненням - даної дорожньо-транспортної пригоди. Висновок, щодо причинного зв?язку між діями водія та вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху (у варіанті 3) має умовно-достовірний характер (т.2, а.сп. 213-221).

Допитані в судовому засіданні експерти ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтвердили висновки, викладені ними у висновку експерта від 13.01.2025 №СЕ-19/106-24/16798-ІТ за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи. Стосовно відсутності фізичного підпису в графі про попередження їх про кримінальну відповідальність зазначили, що це носить технічний характер, оскільки вони дійсно були попереджені про відповідальність за ст. 384, 385 КК України, а сам висновок також засвідчений електронним цифровим підписом.

По суті висновку експерт ОСОБА_11 повідомив, що для проведення експертизи було надано всі вихідні дані для розрахунків. Фактичні дані при проведенні експертизи бралися, зокрема з протоколу слідчого експеримента, експерт не оцінює об`єктивність цих даних, а вирішує технічні питання. Зазначив, що небезпека для руху виникає з моменту виявлення силуета пішохода, разом з цим пояснив, що якщо водій нічого не бачить через дощ, то мав би зупинитись. Також повідомив, що причинний зв`язок між станом сп`яніння та ДТП не входить до компетенції експерта-автотехніка. Підтвердив, що відповідь на питання у варіанті 3 має умовно-достовірний характер.

Експерт ОСОБА_12 під час допиту зазначив, що умовно-достроковий характер носить виключно варіант №3 виникнення небезпеки для руху. Варіанти №1 та №2 носять категоричний характер. При цьому пояснив, що слідчий експеримент має бути проведений в умовах, в яких трапилась ДТП, зокрема і погодних.

З урахуванням висновків судової інженерно-транспортної експертизи від 13.01.2025, враховуючи умовно-достовірний характер висновків при відповіді на питання у варіанті 3 розвитку подій, судом не приймається як належний доказ відповідний висновок експертів в цій частині.

Крім того, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_13 показала, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди загинув її чоловік ОСОБА_7 . Очевидцем події безпосередньо не була. Того дня чоловік пішов на нічне чергування в Райсільгоспенерго та вранці не повернувся. Близько 08 год. 30 хв. приїхали поліцейські та показали фото загиблого чоловіка, після чого потерпіла поїхала до відділку поліції та надавала покази. На прилеглій території бачила автомобіль з розбитим вітровим склом та пошкодженнями переднього бамперу і капоту. Повідомила, що чоловік не зловживав алкогольними напоями, проте, мав звичку палити, тому потерпіла не виключає, що у зв`язку з цим чоловік перебував на вулиці в момент наїзду. В ніч з 28.05.2020 на 29.05.2020 моросив дощ. На місці пригоди була наступного дня, близько 12:00 год., де ям та вибоїн на проїжджій частині не помічала, дорожнє покриття - сухе. Їй відомо, що тіло чоловіка було виявлено поблизу його місця роботи. Зі слів знайомих знає, що обвинувачений відпочивав на озері, де вживав спиртні напої. Зазначила, що ОСОБА_3 поїхав додому не через центр селища, а окружною дорогою, довшим шляхом, що може свідчити про те, що обвинувачений хотів зменшити ризик бути виявленим поліцейськими. Крім цього, повідомила, що до неї приходила дружина обвинуваченого та просила пробачення. Також, після похорону чоловіка, дружина та тітка обвинуваченого принесли гроші (6 тисяч гривень та 250 доларів США), потім поштою відправили 5 тисяч грн (вказану суму потерпіла не прийняла). Під час слідчого експерименту обвинувачений просив у неї вибачення, після чого більше не приходив та до судового засідання його не бачила. Матеріальних претензій до обвинуваченого вона не мала. На суворому покаранні не наполягала.

У подальшому ухвалою суду від 10.02.2022 до кримінального провадження залучено в якості потерпілої ОСОБА_14 (донька загиблого) у зв`язку зі смертю ОСОБА_13 . Після цього, потерпіла ОСОБА_14 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій висловила позицію щодо необхідності призначення суворого покарання для обвинуваченого.

Допитаний як свідок ОСОБА_15 повідомив, що на момент події працював охоронцем на «Стандарті». Очевидцем події він не був, знав потерпілого, який теж працював охоронцем, проте в іншій організації «Енергозбуті», що знаходиться на відстані близько 250-300 метрів від його місця роботи. Близько 19 год. 00 хв. до свідка прийшов ОСОБА_7 , який побув близько 20 хвилин і пішов. Потерпілий не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Близько 3 год ночі до нього прийши працівники поліції та повідомили про ДТП. Пам`ятає що в ту ніч була мокрява і моросив дощ, в місці ДТП була велика калюжа, а ділянка дороги не освітлювалась.

Свідок ОСОБА_16 надав суду показання, відповідно до яких він виїжджав на місце події в складі СОГ в якості спеціаліста-криміналіста. Огляд проводив слідчий ОСОБА_17 , була темна пора доби. Пам`ятає, що ДТП трапилась недалеко від в`їзду до смт Хорошів. На місці події були працівники райвідділу поліції. Крім того, на місці пригоди знаходилося тіло загиблого та шильдик від автомобіля з надписом «Лада». Покриття дорожнє було мокрим, в районі місця наїзду була велика калюжа (протяжністю 5-10 метрів, частково на дорозі), опадів не було. Спочатку фіксували все на місці ДТП, а потім поїхали до території домоволодіння, де знаходився автомобіль. Коли зайшли разом з поліцейськими в подвір`я будинку, то виявили автомобіль ВАЗ 2108 чи 2109 бежевого кольору, передня частина якого була явно пошкоджена (вигнута всередину), значка авто не було в місці кріплення. На подвір`ї був обвинувачений, який розповідав про обставини події. Повідомляв, що був на якомусь заході, повертався додому, збив людину, зупинився, вийшов, подивитися, злякався і поїхав додому. Від обвинуваченого, який знаходився поряд з ним, відчувався запах алкоголю, була нечітка хода. На подвір`ї не бачив пляшок з-під алкоголю. Обвинувачений розповідав, що після заходу вжив алкоголь.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що працює у ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, 29.05.2020 вночі, ближче до 01:00 год., їхав на власному автомобілі по вул. Ватутіна в смт Хорошів та побачив нерухоме тіло чоловіка на дорозі, зрозумів, що сталось ДТП. Коли зупинився, підійшов до чоловіка, перевірив пульс ознак життя не було. Одразу зателефонував на лінію «102» та повідомив про виявлені ним обставини. Обійшовши територію, помітив, що поблизу тіла потерпілого лежав значок з надписом «лада», розсип скла, а також мобільний телефон «Nokia». Також повідомив, що в момент виявлення тіла потерпілого йшов зливовий дощ, через що була обмежена видимість, в місці розташування тіла потерпілого дорожнє покриття було рівним, а далі на проїзній частині дороги була велика калюжа шириною 2 м. та довжиною близько 5 м., кущів не було, вулиця освітлювалась ліхтарями з протилежного боку дороги. Після того, як приїхала слідчо-оперативна група на місце події прийшов ОСОБА_3 , який запитав що трапилось та запропонував свою допомогу. Згодом обвинувачений підійшов до тіла потерпілого, ОСОБА_3 вів себе схвильовано, був блювотний рефлекс. Крім того, в обвинуваченого були явні ознаки алкогольного сп`яніння: порушення мови, почервоніння обличчя та тремтіння рук.

Свідок ОСОБА_18 , який на час події працював начальником слідчого відділення Хорошівського ВП, в суді повідомив, що у зв`язку з надходженням повідомлення на лінію «102» виїхав на місце ДТП, де було виявлено загиблого потерпілого, уламки від частин транспортного засобу. На місці події дорога освітлена вуличними ліхтарями, дорожнє покриття мокре, на дорозі були калюжі, об`єктів, які б обмежували видимість дороги не було. При розмові з обвинуваченим останній повідомив йому, що керував автомобілем, йшов дощ, освітлення фар автомобіля було недостатнє, через деякий час відчув удар та зупинився. Коли побачив тіло чоловіка, то дуже злякався, а тому залишив місце ДТП. Сказав, що вживав алкоголь з друзями до ДТП. Крім цього, свідок повідомив, що огляд проводився також за місцем знаходження автомобіля, на якому виявлені характерні пошкодження для ДТП. Ємностей від спиртного при вилученні автомобіля не було.

При цьому, показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_9 та ОСОБА_18 суд визнає належними та допустимими доказами з огляду на наступне.

Згідно висновку ККС ВС, викладеного у постанові від 11.07.2022 у справі №541/240/20 працівник патрульної поліції не є оперативним працівником, а тому показання останнього не підпадають під дію застережень, визначених ч. 7 ст. 97 КПК України, а, отже, є належними та допустимими доказами.

У постанові ККС ВС від 11.12.2024 у справі № 754/8154/22 суд зазначив: «Доводи про те, що покази свідків не мали братися до уваги судом, оскільки ці свідки є працівниками поліції, не ґрунтуються на положеннях КПК України, який не містить заборон щодо допиту в суді у якості свідка працівника правоохоронного органу. Вказаний факт сам по собі не може ставити під сумнів достовірність показань такого свідка за відсутності інших конкретних даних на підтвердження цього».

У свою чергу, застереження, які містяться в ч. 7 ст. 97 КПК України щодо неможливості використання показань працівників оперативного підрозділу в якості допустимих доказів, стосуються виключно тих випадків, коли такі показання передають зміст пояснень, наданих учасниками кримінального провадження під час здійснення відповідним працівником слідчої дії у кримінальному провадженні.

В контексті даної справи суд враховує, що на момент події ОСОБА_16 та ОСОБА_9 були працівниками правоохоронного органу, однак не були носіями процесуального статусу слідчого чи оперативного працівника та повідомили суду обставини, очевидцями яких були безпосередньо. Окрім цього, свідок ОСОБА_9 перебував поза службою, оскільки виявив подію під час керування власним транспортним засобом та не проводив жодних слідчих чи оперативних дій. Щодо свідка ОСОБА_18 , то останній на момент події керував слідчим підрозділом Хорошівського ВП ГУНП в Житомирській області та був включений до складу слідчої групи у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_3 , однак не здійснював допит обвинуваченого в розмінні проведення слідчої дії.

Показання, надані потерпілою та свідками у ході судового розгляду кримінального провадження, є логічними та послідовними, узгоджуються з іншими належними та допустимими доказами, здобутими у ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду кримінального провадження. Підстав обмовляти обвинуваченого свідками не встановлено, що також підтверджено обвинуваченим під час судового засідання.

Крім того, судом допитано свідків сторони захисту: ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .

Так, свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що 28.05.2020 разом з іншими учасниками спілки, яких було приблизно 10-12 чоловік, у тому числі ОСОБА_3 , займались розчищенням берегів озера «Марічка», що розташоване між с. Дворище та смт Хорошів Хорошівського району. Працювали протягом 8 годин, алкогольні напої не вживали. Обвинувачений на вказаний захід приїхав на власному автомобілі. Свідок повідомив, що він поїхав раніше, а ОСОБА_3 ще залишився біля водойми. Яким чином останній поїхав з цієї місцевості йому не відомо. Також зазначив, що знає обвинуваченого вже більше 4 років, раніше не помічав, щоб ОСОБА_3 вживав алкогольні напої.

Свідок ОСОБА_20 повідомив, що в травні 2020 року, в обідню пору, разом з іншими учасниками спілки зібрались біля озера «Марічка» для проведення робіт з благоустрою. ОСОБА_3 приїхав на автомобілі марки «Лада» (медель 2108 чи 2109). Останній був тверезий. Свідок не бачив, щоб обвинувачений вживав алкоголь під час знаходження на озері. Територія з водоймою складає приблизно 3 га. ОСОБА_3 працював на протилежному березі озера, на відстані близько 300 метрів від нього. Закінчили прибирання ще до темна, десь о 20:00 год. Після цього, особисто з ОСОБА_3 не розмовляв та не бачив як останній залишив водойму. Свідок охарактеризував обвинуваченого як неконфліктну особу.

Разом з тим, показання зазначених свідків не спростовують те, що ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення ДТП, що трапилась близько 00 год. 20 хв., оскільки свідок ОСОБА_19 поїхав з озера раніше за ОСОБА_3 , а свідок ОСОБА_20 працював на значній відстані від ОСОБА_3 та після 20:00 год. не спілкувався з ним і не бачив як останній залишив вказану водойму.

Пунктом 8 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року передбачено, що у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Пунктом 9 розділу ІІ Інструкції передбачено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Порядок проведення огляду у закладі охорони здоров`я врегульовано розділом ІІІ «Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів» вказаної Інструкції.

У свою чергу, про факт керування ОСОБА_3 автомобілем в стані сп`яніння під час наїзду на пішохода ОСОБА_7 свідчать сукупність належних і допустимих доказів, які є переконливими та узгоджуються між собою, а саме: результати обстеження ОСОБА_3 на стан алкогольного сп`яніння пристроєм «Драгер» від 29.05.2020 та результати токсикологічного дослідження зразку крові, відібраного 29.05.2020 о 02 год. 20 хв., згідно з якими обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння; показання свідка ОСОБА_16 , який повідомив, що від обвинуваченого, який знаходився поряд з ним, відчувався запах алкоголю та останній розповідав, що після заходу вжив алкоголь; показання свідка ОСОБА_9 про те, що в обвинуваченого були явні ознаки алкогольного сп`яніння: порушення мови, почервоніння обличчя та тремтіння рук; показання свідка ОСОБА_21 , який повідомив, що під час спілкування на місці події з ОСОБА_3 , останній сказав, що вживав алкоголь з друзями до ДТП.

При цьому, суд критично оцінює твердження обвинуваченого про те, що він випив 400-500 мл горілки вже після ДТП, одразу після того, як припаркував автомобіль у подвір`ї домоволодіння. Зазначена обставина, окрім показань ОСОБА_3 , не підтверджена жодними доказами. Крім цього, під час огляду місця події, що відбувся у вказаному подвір`ї та автомобілі, у відповідному протоколі відсутні відомості про виявлення ємностей від спиртного.

Об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, включає три обов`язкові ознаки: а) суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху); б) суспільно небезпечні наслідки (спричинення потерпілому середньої тяжкості, тяжких тілесних ушкоджень або заподіяння смерті); в) причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

При цьому належить враховувати, що злочин, передбачений ст. 286 КК України, є злочином із матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є порушення правил дорожнього руху, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частині 2 статті 286 КК України.

Згідно з п. 3 ППВСУ №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ про злочини, відповідальність за які встановлено статтями 286 - 288, 415 КК, слід мати на увазі, що диспозиції сформульованих у них норм - бланкетні.

Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту - це дія або бездіяльність особи, яка керує транспортним засобом, пов`язана з порушенням однієї або кількох вимог Правил дорожнього руху або інших нормативних актів, що регламентують безпеку дорожнього руху чи експлуатацію транспорту.

За змістом п. 1.5 Правил дорожнього руху, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пунктом 2.3 «б» Правил дорожнього руху визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 12.3 Правил дорожнього руху у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Всупереч вищевказаним положенням Правил дорожнього руху, ОСОБА_3 , не маючи права керування транспортними засобами, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що уповільнює реакцію водія при виникненні небезпеки чи перешкоди для руху, керував автомобілем в нічний час в умовах недостатньої видимості з водійського місця, обумовлених зливовим дощем та наявним конденсатом на вітровому склі транспортного засобу, при цьому, не припинив рух автомобіля, не зменшив швидкість та не змінив напрямок руху, маючи таку змогу, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , у зв`язку з чим останній загинув на місці події.

У наведених умовах ОСОБА_3 , діючи злочинно самовпевнено, усвідомлюючи наявність умов обмеженої видимості та перебування в населеному пункті, що не виключає рух пішоходів, а також те, що, у випадку раптової появи пішохода на дорозі, зупинний шлях автомобіля може бути не достатнім для уникнення наїзду, сам своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху.

Позиція сторони захисту зводиться до того, що обставини ДТП та його механізм не з`ясовані і не досліджені експертним шляхом, оскільки не отримано достовірних вихідних даних щодо об`єктивної видимості елементів дороги в даних дорожніх умовах та об`єктивної видимості пішохода на проїзній частині в темну пору доби в умовах недостатньої видимості. Експертом не встановлений причинний зв`язок між діями водія ОСОБА_3 та виникненням ДТП саме за невірно заданого слідством моменту виникнення небезпеки, а висновки судової автотехнічної експертизи за №2603/20-25 Житомирського відділення КНДІСЕ від 24.09.2020 року є хибними, оскільки не грунтуються на розрахунках, які можуть бути проведенні за наявності лише достовірних вихідних даних щодо обставин ДТП. При цьому, захист заперечував щодо використання вихідних даних щодо видимості елементів дороги 61,5 метра та 38.4 метра, які були отримані 30.05.2020 року в порушення ст. 240 КПК за відсутністю метеорологічних умов, за яких відбулась ДТП. Висловлена позиція експертів щодо проведення слідчого ексерименту в неналежних дорожніх і метеоролічних умовах призводить до отримання недостовірних вихідних даних, що впливає на висновки експертів, а проведення експертизи за таких вихідних даних може призвести до хибного висновку щодо винуватця ДТП.

Вказані доводи суд оцінює критично, з огляду на наступне.

Згідно з висновком експерта від 13.01.2025 №СЕ-19/106-24/16798-ІТ: у заданій дорожньо-транспортній ситуації, відповідно до фактичних даних у причинному зв?язку зі створенням аварійної обстановки та виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди знаходиться: у варіанті 1: невідповідність дій водія автомобіля ВА3-2108 (номерний знак НОМЕР_3 ) ОСОБА_3 , технічним вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху; у варіанті 2: питання про наявність можливості у водія автомобіля уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання п. 2.9 а) Правил дорожнього руху може бути вирішено органами слідства (суду) самостійно на основі юридичного аналізу вимог даного пункту Правил дорожнього руху. (Висновки при варіанті 3 судом не бралися до уваги через їх вірогідний характер).

При призначенні даної експертизи судом враховано, що протокол слідчого експерименту від 30.05.2020 року не визнано недопустимим, а доводи захисника про безпідставність запропонованих прокурором даних, за яких виникає небезпека для руху, на відстані 200-300 метрів для обвинуваченого до місця наїзду на пішохода, а також видимості елементів дороги 61,5 м., суд оцінив критично, оскільки обвинувачений під час допиту повідомив суду, що сильний зливовий дощ йшов з моменту його виїзду із заправки до моменту наїзду на пішохода (дана відстань становила 200-300 метрів). У свою чергу, стороною захисту не було запропоновано використати інші фактичні дані для проведення експертизи.

Також суд зважає на те, що відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху небезпека для руху це зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її, або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість).

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом;

Дорожні умови - сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан.

Таким чином, атмосферні явища відносяться до дорожніх умов, які, у свою чергу, є складовими дорожньої обстановки, зміна якої є небезпекою для руху, оскільки обмежують видимість у напрямку руху. Відтак, не виключається можливість виникнення небезпеки для руху водію автомобіля з моменту значного обмеження видимості у напрямку руху, в умовах зливового дощу.

При цьому, суд враховує висновки Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладені у постанові від 02.09.2024 у справі №689/477/23, відповідно до яких юридичний аналіз причинно-наслідкового зв`язку виходить за рамки дослідження технічної причинності між діями учасника дорожнього руху і виникненням ДТП, яку за встановленими методиками досліджують відповідні автотехнічні експерти. Суд, спираючись на висновки експерта, необхідний причинний зв`язок, що існує між поведінкою конкретних осіб та суспільно небезпечними наслідками як ознака об`єктивної сторони кримінального правопорушення, встановлює за кримінально-правовими правилами оцінки. Вирішення питання про те, діяння якого учасника ДТП є головною умовою заподіяння наслідків, належить до компетенції суду, адже за вимогами процесуального закону висновки експертів не є обов`язковими для органу, який здійснює провадження (ч. 10 ст. 101 КПК) і вони підлягають оцінці у сукупності і взаємозв`язку з іншими доказами. Ураховуючи складність визначення універсального алгоритму встановлення причинного зв`язку між порушенням ПДР та настанням відповідних наслідків, оскільки в кожному конкретному випадку цей зв`язок ускладняється і зумовлюється значною кількістю різноманітних чинників (зміст, комбінації та послідовність виникнення яких майже завжди є унікальною), оцінці в кримінальному провадженні підлягають найбільш значущі особливості, на які потрібно зважити для встановлення необхідного причинного зв`язку як складової підстави кримінальної відповідальності. Суд з`ясовує характер порушень, які допустив кожен із учасників дорожньо-транспортної пригоди, на підставі чого доходить висновку про те, чиї дії є причиною заподіяних наслідків.

Відповідно до висновку Касаційного кримінального суду Верховного Суду, зазначеного у постанові від 24.03.2020 у справі №130/720/17, при вирішенні питання про причинний зв`язок ураховується наявність у водія технічної можливості уникнути шкідливого наслідку. Якщо такої можливості не було і встановлено, що аварійну ситуацію викликано не ним, то відповідальність водія виключається. У випадку, коли вказану ситуацію було створено самим водієм-порушником, відсутність технічної можливості уникнути шкідливих наслідків юридичного значення не має.

На переконання суду, ОСОБА_22 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (вміст етилового алкоголю виявлено в концентрації 2 проміле), керував транспортним засобом, чим порушив приписи п. 2.9. «а» ПДР, таким чином сам створив загрозу безпеці дорожнього руху.

Посилання захисника на те, що саме потерпілий ОСОБА_23 , який перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, знаходився на проїзній частині в темну пору доби в умовах недостатньої видимості (зливового дощу), допустив порушення ПДР та створював небезпеку для руху, суд відхиляє, оскільки протиправна поведінка пішохода, а саме перебування його на проїзній частині дороги, не звільняє водія від виконання вимог Правил дорожнього руху.

Статтею 84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно зі статтею 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

У відповідності до частини 1 статті 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Приписами частини 2 вказаної статті передбачено, що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит.

Згідно з частиною 3 статті 87 КПК України недопустимими є також докази, що були отримані: 1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; 2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; 3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження; 4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01.11.2022 у справі № 344/2995/15-к, не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання його недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Також Верховний Суд зазначав, що якщо доказ визнається недопустимим з посиланням на частину 1 статті 87 КПК України, суд має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми, і має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим. За наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.

Суд враховує, що в ході судового розгляду даного кримінального провадження не встановлено фактичних даних істотного порушення прав ОСОБА_3 внаслідок проведення слідчих дій під час досудового розслідування, а також отримання інших доказів.

Судом в ході судового розгляду досліджені всі процесуальні джерела доказів (ст. 84 КПК України), які були заявлені та надані на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України), в обсязі, визначеному відповідно до ст. 349 КПК України та в порядку, передбаченому § 3 глави 28 КПК України.

Щодо показань ОСОБА_3 , в яких він заперечує свою винуватість, а також наявність в його діях складу інкримінованого злочину, то суд розцінює їх як намагання обвинуваченого уникнути покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження, та зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав, а також виконання процесуальних обов`язків, - прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винуватості особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 94 КПК оцінка доказів у вироку є виключною компетенцією суду, який постановляє вирок.

Згідно зі сталою практикою Верховного Суду під час оцінки доказів слід керуватися критерієм доведення винуватості поза розумним сумнівом. У достовірності факту (винуватості особи) не повинно залишитися розумних сумнівів. Це не означає, що в його достовірності взагалі немає сумнівів, а означає, що всі альтернативні можливості пояснення наданих доказів є надмірно малоймовірними.

За правилами ст. 91 КПК доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину доведена поза розумним сумнівом, а його діяння кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України, як необережні дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_7 .

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Нормами статті 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Санкція частини 2 статті 286 КК України передбачає покарання лише у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до положень ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Також суд враховує обставини, що характеризують особу обвинуваченого, а саме: ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також матір, якій встановлено 2 групу інвалідності, непрацевлаштований, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, приймав участь в самообороні Дворищанського старостинського округу. Крім цього, суд зважає й на ставлення обвинуваченого до вчиненого останній не визнав винуватості за пред`явленим обвинуваченням, залишив місце пригоди після наїзду на пішохода, не повідомивши про ДТП службу екстреної медичної допомоги та поліцію. Разом з цим, у ході досудового розслідування попросив вибачення у потерпілої та сплатив частину коштів у рахунок відшкодування завданої шкоди (6 тисяч гривень та 250 доларів США), однак, у співвідношенні з наслідками скоєного правопорушення є формальним, оскільки розмір відшкодування є незначним. Під час судового розгляду ОСОБА_3 висловив щирий жаль щодо вчинення ним ДТП.

За змістом досудової доповіді, підготовленої Хорошівським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації», орган пробації дійшов висновку про середній ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства.

Враховуючи наведені вище обставини, необережний характер інкримінованого ОСОБА_3 діяння, позицію сторони обвинувачення, яка підтримує публічне обвинувачення і реалізує відповідну функцію держави в кримінальному провадженні, яка зводиться до необхідності призначення міри покарання, пов`язаної з позбавленням волі, висловлену думку потерпілої, яка наполягає на суворості покарання, а також те, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення сталося у зв`язку з грубим порушенням останнім ПДР та призвело до тяжких наслідків у вигляді загибелі людини, життя і здоров`я якої становить найвищу соціальну цінність, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 основного покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі.

За вказазних обставин суд не знаходить підстав для призначення покарання обвинуваченому ні з урахуванням ст. 69 КК України, а ні з урахуванням ст. 75 КК України.

У відповідності до п. 21 ППВСУ №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Встановлено, що ОСОБА_3 мав право керування транспортними засобами категорії В та С, термін дії якого закінчився 16.03.2020, про що свідчить копія водійського посвідчення ОСОБА_3 . Відтак, на час вчинення кримінального правопорушення не мав права керувати транспортними засобами.

Безпосередньо у ст. 55 КК України не встановлено обмежень щодо призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, коли воно передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, особам, які на момент вчинення кримінального правопорушення не мали права керувати транспортними засобами.

Положення зазначеної статті не містять також закріплення правових підстав призначення покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, коли воно прямо передбачено у санкціях норм Особливою частини КК.

Ні норми Загальної частини Кримінального кодексу України, ні стаття 286 КК України не містять жодних застережень чи умов застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, у тому числі, зумовлених відсутністю у винного посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, передбачено, що позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства (п. 20).

Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання, передбаченій ч. 2 ст. 50 КК. У контексті розглядуваного питання особливої уваги набуває досягнення мети покарання щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.

Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання.

Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Вищенаведене повністю узгоджується з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду щодо правозастосування положень статей 55, 286, 286-1 КК, який викладено у постанові від 04.09.2023 у справі №702/301/20, а саме: особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Стосовно доцільності застосування до винного додаткового покарання, то суд, враховуючи грубе порушенням обвинуваченим ПДР, яке полягало зокрема у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння особою, яка не має право керувати транспортними засобами, а також тяжкі наслідки у вигляді загибелі людини, що настали внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 , вважає за необхідне визначити останньому додатковий вид покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами на максимальний строк, визначений у санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

На переконання суду, вищевказане покарання буде справедливим, співмірним вчиненому правопорушенню, достатнім та необхідним для попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень та його виправлення.

Також суд, враховуючи положення статті 72 КК України, вважає за необхідне зарахувати у строк відбування покарання обвинуваченим період його попереднього ув`язнення з 29 травня 2020 року по 30 травня 2020 року з розрахунку один день утримання під вартою за один день позбавлення волі, а також період перебування під цілодобовим домашнім арештом з 31.05.2020 по 30.07.2020 з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Оскільки обвинуваченому судом призначається покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, зважаючи на дані про особу обвинуваченого, його належну процесуальну поведінку, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки наявний ризик, передбачений ст. 177 КПК, а саме: ризик переховування від суду з метою уникнення відбування покарання. Також суд вважає за необхідне відповідно до положень частини 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за кожною вимогою, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, здати до Управління Державної міграційної служби в Житомирській області документи, які надають право на виїзд за кордон. Строк дії запобіжного заходу та вказаних обов`язків слід встановити до набрання вироком законної сили, але не довше ніж два місяці із дня ухвалення вироку суду.

Арешт на автомобіль ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 03.06.2020 у справі №296/4472/20, підлягає скасуванню.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на проведення експертиз, що в загальному розмірі складають 12741,60 гривень, а саме: судової інженерно-транспортної експертизи (висновок №11/2-541 від 05.06.2020) у розмірі 1307,60 грн, судової інженерно-транспортної експертизи (висновок №11/2-542 від 09.06.2020) у розмірі 1307,60 грн, судової трасологічної експертизи (висновок №6/1-429 від 15.06.2020) у розмірі 1307,60 грн, судової автотехнічної експертизи (висновок №2603/20-25 від 24.09.2020) у розмірі 2451,60 грн, судової інженерно-транспортної експертизи (всиновок №СЕ-19/106-24/16798-ІТ від 13.01.2025) у розмірі 6367,20 грн, суд в порядку ст. 124 КПК України стягує з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено, а тому зазначене питання судом не вирішуються.

Керуючись ст. 100, 124, 368, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі ч. 5 та 7 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язненняз 29 травня 2020 року по 30 травня 2020 року з розрахунку день за день, а також період перебування під цілодобовим домашнім арештом з 31.05.2020 по 30.07.2020 з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки підлягає реальному виконанню. Строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання.

До вступу вироку в законну силу, але не довше ніж два місяці із дня ухвалення вироку суду, застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язки: прибувати до суду за кожною вимогою, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, здати до Управління Державної міграційної служби в Житомирській області документи, які надають право на виїзд за кордон.

Скасувати арешт на автомобіль ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 03.06.2020 у справі №296/4472/20.

Речові докази: автомобіль ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_6 ; змиви з автомобіля ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , одяг, головний убір та взуття загиблого ОСОБА_7 знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати на проведення експертиз: судової інженерно-транспортної експертизи (висновок №11/2-541 від 05.06.2020), судової інженерно-транспортної експертизи (висновок №11/2-542 від 09.06.2020), судової трасологічної експертизи (висновок №6/1-429 від 15.06.2020), судової автотехнічної експертизи (висновок №2603/20-25 від 24.09.2020), судової інженерно-транспортної експертизи (всиновок №СЕ-19/106-24/16798-ІТ від 13.01.2025), в загальному розмірі 12741 (дванадцять тисяч сімсот сорок одну) гривню 60 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Хорошівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1