Справа № 331/5789/24
Провадження № 1-кп/331/359/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року м. Запоріжжя

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя кримінальне провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000273 від 26.07.2024 року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню-спеціальну освіту, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, офіційно не працевлаштованого, проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 на посаді стрільця-помічника гранатометника відділення охорони взводу, у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-17.09.2024 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік,

-05.05.2025 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України. За сукупністю вироків, шляхом частково приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.09.2024, остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України

за участі

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника

ОСОБА_5 обвинувачення, яке визнане судом доведеним.

ОСОБА_3 , близько 06 години 58 хвилин 26 липня 2024 року, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді стрільця-помічника гранатометника відділення охорони взводу охорони, знаходячись у м. Запоріжжя, поблизу будинку №42/24, що розташований по проспекту Соборному, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_6 , під приводом тимчасового користування, а саме здійснення телефонного дзвінка, попрохав у останнього належний йому мобільний телефон марки «Realme C51 (RMX 3830)» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 в корпусі чорного кольору.

ОСОБА_6 , не підозрюючи, що ОСОБА_3 може вчинити протиправні дії щодо вказаного майна, добровільно передав ОСОБА_3 власний мобільний телефон «Realme C51 (RMX 3830)» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 в корпусі чорного кольору, з умовою повернення телефону після здійснення телефонного дзвінка.

У подальшому, ОСОБА_3 продовжуючи реалізовувати протиправний умисел направлений на незаконне заволодіння майном шляхом зловживання довірою, отримавши від ОСОБА_6 , належний потерпілому мобільний телефон «Realme C51 (RMX 3830)» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 в корпусі чорного кольору, вартістю якого складає 3 925 грн. 71коп. з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись у подальшому майном потерпілого на власний розсуд, тим самим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 3 925 грн. 71 коп.

ІІ. Позиція потерпілого.

У судове засідання потерпілий не з`явився, судом повідомлявся належним чином про слухання справи. З огляду на належне повідомлення потерпілого про слухання справи, із урахуванням думки інших учасників кримінального провадження, суд ухвалив здійснювати подальший розгляд за відсутності потерпілого.

ІІІ. Позиція сторони захисту.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, надав пояснення щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Обвинувачений пояснив, що зранку у липні минулого року, по проспекту Соборному у м. Запоріжжя, навпроти будинку 42, у парковій зоні підійшов до потерпілого, познайомився із ним та деякий час поспілкувалися про військову службу. Додав, що у той час доби навколо було небагато людей. Поспілкувавшись, під приводом здійснити телефонний дзвінок попросив у потерпілого мобільний телефон. Взяв телефон, відійшов на певну відстань та зробив дзвінок. Після чого поклав телефон у кишеню і пішов геть. Телефон подарував своїй дівчині ОСОБА_7 . На запитання захисника вказав, що на вимогу співробітників поліції забрав у дівчини мобільний телефон та передав їм. Вказав, що шкодує про вчинене.

У судових дебатах просив суворо його не карати, зазначив про розкаяння.

Захисник у судових дебатах, не заперечуючи винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, під час визначення виду і міри покарання просила врахувати щире каяття та визнання винуватості і призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією статті.

IV. Дослідженні докази.

На підставі положень ч. 3 ст.349 КПК України, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , думки обвинуваченого, який повідомив, що бажає закінчити судове слідство по справі без дослідження доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, думки прокурора, захисника, докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не досліджувалися. Судом роз`яснено обвинуваченому обмеження у праві на апеляційне оскарження вироку суду посилаючись на невизнання обставин, які не оспорювалися під час розгляду справи. Обвинувачений також підтвердив, що йому зрозуміло, що він обвинувачується у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), також підтвердив, що повністю розуміє наслідки своїх дій, повного визнання вини та відмови від дослідження усіх доказів по справі.

За обставин, викладених у обвинувальному акті, зважаючи на той факт, що прокурор, обвинувачений, захисник, не оспорювали обставини, встановлених органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд ухвалив проводити розгляд справи відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю.

V. Кваліфікація дій обвинуваченого за законом України про кримінальну відповідальність

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство) .

Вказане діяння згідно положень ст. 12 КК України є проступком.

VІ. Призначення покарання.

Призначаючи покарання, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який на обліках у лікаря нарколога не перебуває, на психіатричному обліку не перебуває. ОСОБА_3 має місце проживання та реєстрації, неодружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, військовослужбовець, який самовільно залишив військову частину, є особою раніше неодноразово судимою.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України є щире каяття. Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що обвинувачений під час досудового розслідування та у суді визнавав свою провину, здійснив дії щодо повернення телефону (передав його органу досудового розслідування)

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 у обвинувальному акті не зазначені і під час розгляду кримінального провадження судом не встановлені.

Сторона обвинувачення просила призначити обвинуваченому покарання у вигляді пробаційного нагляду.

Санкцією частини першої ст. 190 КК України передбачений широкий перелік покарань, які можуть бути призначені судом, а саме штраф, громадські роботи, виправні роботи, обмеження волі та апробаційний нагляд. Покарання у вигляді штрафу та виправних робіт не можуть бути призначені, оскільки обвинувачений є військовослужбовцем, однак вважається таким, що самовільно залишив військову частину. Суд вважає, що саме покарання у вигляді пробаційного нагляду буде співмірним вчиненому та особі обвинуваченого.

Призначення ОСОБА_3 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Матеріалами справи встановлено, що вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2025 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років . На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України. За сукупністю вироків, шляхом частково приєднання до призначеного покарання не відбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.09.2024, остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

У зв`язку із тим, що обвинувачений був засуджений після вчинення кримінального правопорушення, яке є предметом розгляду цього кримінального провадження, остаточне покарання слід призначити із урахуванням принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим.

VІІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Враховуючи, що в кримінальному провадженні була проведена товарознавча експертиза, висновок № СЕ-19/108-24/14413-ТВ від 02.08.2024 року (вартість 1135 грн.92 коп..), то процесуальні витрати в силу ст. 124 КПК України на залучення експерта, підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_3 ..

Запобіжних захід у кримінальному провадженні не обирався.

Клопотань щодо обрання, зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження не надходило.

З цих підстав,

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України,суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у вигляді пробаційного нагляду на строк два роки.

На підставі положень ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням правил ст. 72 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, яке призначене вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2025 року, визначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі та строк п`ять років один місяць.

Строк покарання обраховувати з дати, визначеної вироком Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 05.05.2025, а саме з 16 січня 2025 року.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Речові докази:

-мобільний телефон «Realme C51 (RMX 3830)» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 в корпусі чорного кольору переданий на відповідальне зберігання до камер схову відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області повернути власнику ОСОБА_6 .

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні у розмірі 1135 (одна тисяча тридцять п`ять) гривень 92 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1