Справа № 946/3623/25
Провадження № 1-кс/946/1024/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2025 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 ,

за участю: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дебальцево Донецької області, громадянина України, українця, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеські області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000706 від 14.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період дії на всій території України воєнного стану, введеного із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24.02.2022, який у подальшому неодноразово продовжувався у встановленому законом порядку та діє на теперішній час та достовірно знаючи що на території України діє воєнний стан, ОСОБА_5 ,14.05.2205 близько о 11:00перебуваючи у приміщенні магазину АТБ-маркет, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, проспект Незалежності, 54А, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу таємно викрав мобільний телефон торгової марки «SamsungGalaxyS22» вартістю 18000 гривень, який належить потерпілій ОСОБА_7 , після чого з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинним діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на вищевказану суму.

14.05.2025 ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

14.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У зв`язку із наявністю ризиків, визначених ст. 177 КПК України, слідчий та прокурор просять застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

У судовому засіданні слідчий підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити. Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити клопотання слідчого. Зазначили, що наявні всі підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, у зв`язку із обґрунтованістю підозри та підтвердженням наявності ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України. Зазначили, що на даний момент підозра є обґрунтованою.

Підозрюваний в судовому засіданні вину визнав. Зазначив, що до 19 годин працює в АТ «Укрзалізниці» на станції «Черноморськпорт». Проживає з дружиною та донькою. Просить нічний домашній арешт. Він просто їхав до АТБ за продуктами. Побачив телефон та взяв його. Розкаюється.

Захисник в судовому засіданні надав заперечення на клопотання та зазначив, що не заперечують роти домашнього арешту. Підозрюваний має постійне місце роботи на «Укрзалізниці» в якості монтера колії, він працює більш 23 років та має позитивну характеристику. Підозрюваний є ВІЧ-інфікованим та потребує регулярного відвідування медичного закладу для лікування. Має неповнолітню доньку. Є тимчасово переміщеною особою. Має потребу працювати. Його звільнять у випадку цілодобового домашнього арешту. Потерпіла допитана. Свідків немає. Вину визнав.

Вислухавши слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеські області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000706 від 14.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

14.05.2025 ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

14.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 14.05.2025; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом огляду відеозапису від 14.05.2025 року; протоколом затримання ОСОБА_5 від 14.05.2025 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 та іншими доказами в сукупності.

Відповідно до п.п. 1, 3 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 178 УПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, у даному кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловлено позицію, викладену у п.1 листа за №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року, згідно якої, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ); при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України») тощо.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції та практики ЄСПЛ (рішення від 25.03.1999 року у справі «Ніколова проти Болгарії», рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України»), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

При вирішенні питання про обрання (продовження) запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою та підставою застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Так, враховуючи, що ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні він може спробувати переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності та покарання за вчинений злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Крім того, особа, має постійне місце проживання за межами Ізмаїльського районну, а саме останній проживає за адресою: АДРЕСА_2 через що останній може ігнорувати виклики слідчого та не з`являтися до Ізмаїльського РВП з метою проведення із підозрюваним слідчих (процесуальних) дій, що може негативно вплинути на строки досудового слідства.

Підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу у цьому кримінальному провадженні, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а тому маючи іншій запобіжний захід, аніж домашній арешт,

ОСОБА_5 матиме можливість незаконно впливати на потерпілу, зокрема шляхом прохань або погроз змушувати надати суду неправдиві показання з метою створення сприятливих для себе умов для уникнення відповідальності та покарання за вчинений злочин.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34). Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створіть загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24.02.2022 року на всій території України запроваджено воєнний стан.

Крім того, суд враховує, обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України, а саме: 1) вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, що вказують на причетність до вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

Проте, на думку слідчого судді, достатнім буде застосування відносно підозрюваного домашнього арешту в період часу з 20:00 години до 07:00 години наступної доби з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, з огляду на те, що ОСОБА_5 винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, винним визнав себе, розкаюється, находиться на довічній анти ретро вірусній терапії, що підтверджено довідкою Поліклінічного відділення №1 КЗ «Центральна лікарня міста Нова Коховка», взятий на облік внутрішньо переміщеної особи, що підтверджено довідкою від 05.02.2024 №5136- виконавчого комітету Чорноморської міської ради одеської області, має неповнолітню дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має позитивну характеристику з місця роботи АТ «Українська залізниця», раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вік підозрюваного, міцні соціальні зв`язки підозрюваного, наявність постійного місця проживання, постійне працевлаштування, відсутність наслідків для життя та здоров`я інших осіб.

Таким чином, слідчим та прокурором не доведено у даному випадку, з урахуванням зазначених вище обставин у сукупності, необхідності застосування цілодобового домашнього арешту та не обґрунтовано неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування не цілодобового домашнього арешту.

Крім того, слідчий суддя наголошує, що обрання запобіжного заходу не має на меті покарання підозрюваного, а обраний запобіжний захід має слугувати забезпеченням виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням ризикам, встановленим статтею 177 КПК України.

Строки запобіжного заходу не можуть перевищувати 60 днів, а також строків досудового слідства, у зв`язку з чим запобіжні заходи можуть бути застосовані відповідно до строку закінчення досудового слідства та на строк, що не перевищує 60 діб.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 193, 194, 196 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною йому залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду у період часу з 20:00 години до 07:00 години наступної доби.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) у період часу з 20:00 години до 07:00 години наступної доби не залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 12 липня 2025 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали проголошено 21.05.2025р. о 08:45 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1