Провадження №1-кс/523/5735/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року Пересипський районний суд міста Одеси в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0003459 від 01.09.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Подільськ Одеської області, громадянина України, не одруженого, з середньою-технічною освітою, який на момент вчинення кримінального правопорушення обіймав посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії - дозиметриста 2 групи інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, у військовому званні "молодший сержант", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кимінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0003459 від 01.09.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою у відношенні ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кимінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України.

Відповідно до даного клопотання Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003459 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.09.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється Одеською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 350-ОС від 23 липня 2025 року, молодшого сержанта ОСОБА_5 прийнято на військову службу за контрактом осіб сержантського та старшинського складу, зараховано у списки особового складу, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії дозиметриста 2 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

Згідно з ст.ст. 1, 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, на який покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

У відповідності до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» комплектування Державної прикордонної служби України військовослужбовцями і проходження ними військової служби здійснюються на підставі Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Уповноважені посадові особи Державної прикордонної служби України попередньо вивчають склад призовників та здійснюють їх добір у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з 23.07.2025, тобто з моменту зарахування ОСОБА_5 до списків особового складу НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ, останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України поширюється на військовослужбовців Державної прикордонної служби України.

Проходячи військову службу на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії дозиметриста 2 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України ОСОБА_5 , як військовослужбовець, повинен дотримуватись: вимог ст. ст. 3, 17, 28, 29, 68 Конституції України, згідно яких людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; кожна людина має право на особисту недоторканість; кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей; вимог ст. ст. 11, 49, 50 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно яких військовослужбовці постійно повинні бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому. Відносини між військовослужбовцями повинні ґрунтуватися на взаємній повазі у питаннях служби вони звертаються один до одного на «Ви»; ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, згідно яких військова дисципліна досягається шляхом формування високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців, формування правової культури військовослужбовців; військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця дотримуватися Конституції та Законів України, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливим і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Крім того, відповідно до п.п. 2.5.1., 2.5.2, 2.5.3., 2.5.5., Інструкції про застосування зброї, бойової техніки, озброєння кораблів (катерів), літаків і вертольотів Державної прикордонної служби України, спеціальних засобів та заходів фізичного впливу під час охорони державного кордону та виключної (морської) економічної зони України Службу з охорони державного кордону прикордонники несуть із зарядженою зброєю, при цьому патрон у патронник не досилається. Під час несення служби особовому складу наряду досилати патрон у патронник категорично забороняється. Патрон у патронник досилається тільки перед застосуванням зброї у випадках, зазначених у пункті 2.5.2 цієї Інструкції.

Прикордонники, які доставляються до місця служби автомобілем (вертольотом, катером), зброю заряджають по прибутті на місце служби, а розряджають перед посадкою в транспортний засіб за командою і під наглядом старшого наряду, при цьому забороняється направляти зброю в бік людей, житлових будівель незалежно від того, заряджена вона чи ні.

Прикордонники, виконуючи завдання з охорони державного кордону України, застосовують зброю та бойову техніку для: 1) відбиття збройного нападу та вторгнення на територію України озброєних військових груп і злочинних угруповань; 2) припинення збройних провокацій, а також для відбиття нападу або припинення збройного опору осіб, які незаконно перетинають чи намагаються незаконно перетнути державний кордон України; 3) захисту громадян від нападу, що загрожує їх життю і здоров`ю, а також звільнення заручників; 4) відбиття нападу на прикордонника або членів його сім`ї, якщо їх життю і здоров`ю загрожує небезпека; 5) відбиття нападу на об`єкти, приміщення та прикордонні наряди Державної прикордонної служби, а також їх звільнення в разі захоплення; 6) затримання особи, яку застали при вчиненні тяжкого злочину і яка намагається втекти; 7) затримання особи, яка чинить збройний опір, намагається втекти з-під варти, а також озброєної особи, яка погрожує застосуванням зброї та інших предметів, що загрожує життю і здоров`ю прикордоннику; 8) зупинки транспортного засобу шляхом його пошкодження, якщо водій своїми діями створює явну загрозу здоров`ю чи життю громадян або прикордоннику; 9) подання сигналу тривоги або виклику допомоги; 10) знешкодження тварини, яка загрожує життю і здоров`ю громадян або прикордонника.

Застосуванню зброї, за винятком випадків, передбачених пунктом 2.2.2 Інструкції, повинне передувати попередження про намір її застосування.

Прикордонник має право оголити вогнепальну зброю і привести її у готовність, якщо вважає, що в обстановці, яка склалася, можуть виникнути підстави для її застосування. При затриманні порушників або осіб, яких запідозрено у вчиненні злочинів чи правопорушень, а також при перевірці документів у підозрілих осіб прикордонник може привести у готовність вогнепальну зброю, що є попередженням про можливість її застосування.

Прикордонникам забороняється застосовувати і використовувати вогнепальну зброю при значному скупченні людей, якщо від цього можуть постраждати сторонні особи.

Крім того, відповідно до Інструкції категорично забороняється: розбирати зброю під час несення служби, чистити її у невстановлених місцях; без потреби, викликаної обстановкою, знімати зброю із запобіжника, досилати патрон у патронник, класти палець на спусковий гачок, залишати зброю без нагляду чи передавати її іншим особам.

Разом з тим, встановлено, що 01.09.2025 ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії дозиметриста 2 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, здійснював заходи спрямовані на охорону державного кордону України.

Відповідно до Журналу інструктажів особового складу (прикордонного наряду) відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) молодший сержант ОСОБА_5 01.09.2025 пройшов відповідний інструктаж, у тому числі, щодо порядку застосування зброї відповідно до ст. 21 Закону України «Про Державну прикордонну службу України».

Також, у відповідності до записів з книги видачі зброї та боєприпасів відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б), молодшим сержантом ОСОБА_5 01.09.2025 особисто було отримано зброю та боєприпаси, а саме: 5,45 мм автомат АКС серійний номер № НОМЕР_2 , чотири магазини та 5,45 мм набої до нього у загальній кількості 120 штук.

В подальшому, 01.09.2025 приблизно о 17:35 годині, більш точний час не встановлено, прикордонним нарядом відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б), у складі старшого солдата ОСОБА_7 та молодшого сержанта ОСОБА_5 , в районі пп/зн 0297 на відстані 5 км від державного кордону України було помічено рух 2 х осіб, а саме: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в бік державного кордону України, які намагались незаконно перетнути державний кордон України.

З метою зупинки порушників кордону та намагаючись здійснити їх затримання, молодший сержант ОСОБА_5 попередив вголос про вимогу зупинитись, проте правопорушники продовжили рух у сторону Державного кордону України, та здійснив два постріли із закріпленої за ним табельної зброї - 5,45 мм автомат АКС серійний номер № НОМЕР_2 , в бік ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які намагались незаконно перетнути державний кордон України.

В наслідок таких дій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримав вогнепальне поранення та від завданих тілесних ушкоджень помер на місці події.

Таким чином, 01.09.2025, приблизно о 17:35 годині, більш точний час не встановлено, молодший сержант ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу с. Тимкове Слобідської територіальної громади Подільського району Одеської області, поза межами села, в районі пп/зн 0297 (координати 47.45311 Пн 29.1644 Сх), діючи з прямим умислом, перевищуючи свої службові повноваження, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, не бажаючи їх настання, але свідомо допускаючи їх настання, використовуючи вогнепальну зброю у вигляді 5,45 мм автомату АКС серійний номер № НОМЕР_2 , який був виданий йому 01.09.2025 згідно книги видачі зброї та боєприпасів відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б), при відсутності загрози здоров`ю та життю, а також здоров`я та життю інших військовослужбовців і цивільних осіб умисно здійснив два постріли у напрямок ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , внаслідок чого уразив з зазначеної зброї останнього, завдавши тілесні ушкодження несумісні з життям, в результаті чого від отриманого поранення, ОСОБА_8 помер на місці події.

05.09.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України за кваліфікуючими ознаками: перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони спричинили тяжкі наслідки.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині підтверджується в сукупності наступними матеріалами кримінального провадження:

- рапорт ВАЗОЧ ТУ ДБР у м. Миколаєві від 01.09.2025 вих. № 13505/16-10/25 ;

-протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 01.09.2025 та 04.09.2025;

-протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 02.09.2025;

-протокол огляду місця події від 01.09.2025 проведено за адресою поблизу с. Тимкове Слобідської територіальної громади Подільського району Одеської області, поза межами села, в районі пп/зн 0297 (координати 47.45311 Пн 29.1644 Сх);

-протокол огляду, проведеного 02.09.2025 у приміщенні Північного МВ № 1 ДСУ «ООБСМЕ», за адресою: м. Подільськ, прт Перемоги, 23, під час якого вилучено предмет ззовні схожий на кулю;

- протокол огляду, проведеного 02.09.2025 у приміщенні відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б), під час якого вилучено два автомати АКС 5,45 мм та інше;

- висновком експерта № 3986-34-25 від 05.09.2025 судової експертизи зброї;

-іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами у своїй сукупності.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Фокс Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 (п. 32 справи), а також рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011, Суд зазначив (п. 175 справи), що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Таким чином, підстави обрання виключного запобіжного заходу підозрюваному є цілком обґрунтованими, а застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить належного виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, які вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації нею таких дій.

При цьому, КПК України, не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак належить з`ясувати реальну можливість здійснити їх в майбутньому.

Переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Зазначений ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.06.2001 заява № 33977/96), де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а також у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» (рішення від 25.04.2000 заява № 31315/96), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Також у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Усвідомлюючи тяжкість покарання та невідворотність кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 може використати наявні у нього засоби та можливості для переховування від правоохоронних органів і суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

На даний час, ОСОБА_5 також достатньо обізнаний зі змістом отриманих результатів проведених слідчих (розшукових) дій стосовно нього, іншими доказами у кримінальному провадженні, що створює додатковий ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим, застосування більш м`якого запобіжного заходу не є виправданим.

Крім того, внаслідок збройної агресії російської федерації проти України з 24.02.2022 Україною згідно відкритих даних не контролюється орієнтовно 15-20% власної території, що створює додаткові можливості для залишення території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

Наведені вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду підозрюваного.

Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Зазначений ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України та обґрунтовується тим, що характер інкримінованих підозрюваному злочинів має корисливу спрямованість.

Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, може надати можливість підозрюваному вчинити зазначені дії з такими речами у кримінальному провадженні, з огляду на викладені обставини.

Підозрюваний ОСОБА_5 володіє інформацією про кримінальне провадження стосовно нього, обставин, що є предметом доказування у кримінальному провадженні, а тому може безперешкодно знищити, сховати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

Ризик незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та обґрунтовується тим, що відповідно до передбаченої КПК процедури показання свідків отримуються спочатку на стадії досудового розслідування шляхом їх допиту слідчим чи прокурором, а згодом після направлення обвинувального акта до суду такі показання отримуються та перевіряються на стадії судового розгляду шляхом безпосереднього допиту особи в судовому засіданні (статті 23, 224, 352 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК), оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Тобто ризик впливу на свідків існує до моменту безпосереднього надання під час судового розгляду показань свідками, й тому заборона спілкуватися з певними особами як наслідок можливості ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення показань учасників кримінального провадження, які мають доказову силу.

Враховуючи викладені обставини вчинення кримінального правопорушення, з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_5 може здійснювати вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, які ще не допитані органом досудового розслідування, з метою зміни чи відмови від наданих ними показань, тобто є наявним ризик незаконного впливу підозрюваним на таких осіб.

За рахунок свої корупційних зв`язків, які на даний час встановленні слідством, ОСОБА_5 має постійні стійкі зв`язки з іншими структурними підрозділами органів державної влади, правоохоронними органами, що дає змогу впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, не будучи обмеженою у спілкуванні із свідками, ознайомившись зі змістом їх показань, протоколи допиту яких є у додатках до клопотання про застосування запобіжного заходу, ОСОБА_5 матиме можливість з метою уникнення кримінальної відповідальності сам або за допомогою третіх осіб впливати на свідка у вказаному кримінальному провадженні.

Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зазначений ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та обґрунтовується тим, що як вже зазначалося вище, ОСОБА_5 може вжити заходів щодо перешкоджання кримінальному провадженню (штучне затягування досудового розслідування; розголошення відомостей результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини підозрюваних тощо).

Крім того, наразі у кримінальному провадженні заплановано призначення судових експертиз проведення яких буде доручено експертам Одеського обласного бюро судово-медичних експертиз, а тому існує ризик перешкоджанню кримінальному провадженню шляхом впливу на експертів, враховуючи стійкі зв`язки підозрюваного з іншими структурними підрозділами органів державної влади.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вказані дані, у своїй сукупності, свідчать про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86, 26 червня 1991).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v United Kingdom 14310/88, 28 жовтня 1994 року) зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання в повному обсязі, просив задовольнити.

Захисник та підозрюваний заперечували проти задоволення клопотання, просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, при цьому ОСОБА_5 пояснив, що має на утриманні батька інваліда за яким потрібен постійний догляд, а також мати похилого віку, яка також потребує догляду.

Так, враховуючи наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, а також, суспільний резонанс кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 наявні у вказаному кримінальному провадженні інтереси суспільства, держави, які явно переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи підозрюваного неможливість виконання останнім своїх процесуальних обов`язків належним чином, тому обрання до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є єдиним достатнім запобіжним заходом для уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.177, 178 КПК України має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 181, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0003459 від 01.09.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою у відношенні ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 03.11.2025 року включно.

Доручити БКС ГУНП в Одеській області - затримати ОСОБА_5 в залі суду та доставити до місця утримання.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 03.11.2025 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1