Житомирський апеляційний суд
Справа №935/1063/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/831/25
Категорія ст.331 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 13 серпня 2025 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 11 жовтня 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 13 серпня 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 жовтня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що судом встановлено, що про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України свідчить те, що злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, санкція яких передбачає основне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

За вказаних обставин, обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду. Також ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності, може перешкоджати повному встановленню обставин вчинених злочинів, може вчиняти спроби незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, а у разі відмови визначити заставу - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вважає, що даний запобіжний захід є занадто суворим, а застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю буде ефективним для запобігання ризикам передбачених ст. 177 КК України.

Зазначає, що в доводах прокурора та в ухвалі суду відсутні будь -які докази, які б свідчили, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Вказує, що ОСОБА_6 позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, проживає з сім`єю, а тому намірів переховуватись від суду немає.

Наголошує на тому, що допитаний потерпілий ОСОБА_9 створив ряд протиріч, які ставлять під сумнів обставини справи, а потерпілий ОСОБА_10 спростував обставини, які зазначені в обвинувальному акті.

Крім того, потерпілий ОСОБА_11 заяву про вчинення кримінального правопорушення не писав, тілесні ушкодження ніхто не бачив, камери відеоспостереження не працювали.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває кримінальне провадження № 0000247 від 29.04.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.4 ч.2 ст.115, ч.2 ст.255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.146, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає що, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.4 ч.2 ст.115, ч.2 ст.255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.146, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263, зокрема і особливо тяжких злочинів, вчинених проти життя та здоров`я особи, проти громадської безпеки, проти волі, честі та гідності особи, проти власності, міра покарання, у разі визнання його винуватим, передбачає довічне позбавлення волі з конфіскацією майна.

За таких обставин апеляційний суд вважає обґрунтованими та законними висновки суду про наявність достатніх підстав, згідно вимог ст.194 КПК України, для продовження строку тримання під вартою та неможливості зміни його на більш м`який запобіжний захід.

Аргументи сторони захисту про безпідставність продовження строку тримання під вартою у зв`язку з недоведеністю ризиків колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не спростовують правильність висновків суду.

Тривалий розгляд кримінального провадження викликаний об`єктивними чинниками які неспростовані захисником, складністю провадження та кількістю епізодів, великою кількістю учасників кримінального провадження, зокрема 21 потерпілий у даному кримінальному провадженні, з яких 7 на даний час ще не допитано, також не допитані всі свідки, зокрема ті, що були очевидцями вбивства інкримінованого ОСОБА_6 , захисники заявляли клопотання відкладення розгляду справи, а приймаючи рішення про відкладення розгляду справи суд визначав судові засідання в найкоротші терміни враховуючі, що кримінальне провадження щодо осіб, які тримаються під вартою має бути здійснено невідкладно та розглянуто першочергово.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції про необхідність дотримання вимог щодо розумності строків визначених ст. 28 КПК України, оскільки обвинувальний акт згідно до виділених матеріалів провадження затверджений ще 21.03.2024 року, а ОСОБА_6 утримується під вартою з 15.08.2023 року, а саме з моменту затримання, і саме суд зобов`язаний реагувати на поведінку учасників кримінального провадження, здійснення прокурором своїх повноважень щодо забезпечення присутності свідків обвинувачення та допиту всіх потерпілих.

Доводи захисника про те, що до ОСОБА_6 може бути застосований більш м`який запобіжний захід, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки суд при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку обвинуваченого своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи обсяг обвинувачення, тяжкість та характер кримінальних правопорушень.

Твердження захисника, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, сім`ю та постійне місце проживання, не є переконливим аргументом для можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки це не стримало його від протиправної поведінки, відповідно до обвинувального акта.

Що стосується аргументів захисника, що потерпілий ОСОБА_9 надав пояснення, які ставлять під сумнів обставини викладені в обвинувальному акті, то вони будуть перевірені суд час судового розгляду в суді першої інстанції, оскільки ОСОБА_6 перебуває в статусі обвинуваченого і щодо висунутого йому обвинувачення здійснюється судовий розгляд, у ході якого будуть ці обставини перевірені.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що вказані доводи є передчасними та не можуть бути перевірені апеляційним судом, оскільки такі обставини перевіряються лише при прийнятті кінцевого рішення за результатами судового розгляду після дослідження усіх доказів.

Крім того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_6 вироком Кузнєцовського міського суду Рівненської області від 16.08.2024 року засуджений за ч.2 ст.258, ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді 7 років 5 місяців позбавлення волі.

Крім того, відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд вправі не визначати альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства та погрози застосування насильства.

За таких обставин, висновок суду про неможливість визначення застави обвинуваченому ОСОБА_6 є законним та обґрунтованим, з ним погоджується і колегія суддів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 13 серпня 2025 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 11 жовтня 2025 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: