КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №359/3287/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/3122/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2025 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Судова Вишня, Мостиського району, Львівської області, українця, громадянина України, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, судимості погашені відповідно ст. 89 КК України, -

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 345 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2025 року задоволено клопотання слідчого СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів, утримуючи його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Перебіг строку тримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою рахувати з моменту його затримання, а саме з 22 години 30 хвилин 20 березня 2025 року.

Строк дії ухвали про тримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою визначено до 13 год. 20 хв. 18 травня 2025 року включно.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у застосуванні до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а саме домашній арешт за місцем постійного проживання.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою.

Апелянт вказує на те, що в клопотанні відсутній виклад обставин, на підставі яких слідчий дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Докази надані слідчим не свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПКУ, і на які вказує слідчий, а також не свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику зазначеним у клопотанні.

Апелянт також звертає увагу на те, що слідчим суддею не було приділено належної уваги тому, що ОСОБА_7 є раніше не судимою особою, наявність даної обставини, мінімізує ті ризики, які намагалися довести в судовому засіданні прокурор та слідчий. Постійно проживає у с. Старе, Київської області, Бориспільського району разом із своєю цивільної дружиною.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, що слідчим відділом Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000540 від 21 березня 2025 року, у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 345 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.03.2025 року приблизно о 20 год. 00 хв., за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , діючи з хуліганських мотивів сокирою пошкодив паркан біля будинку та автомобіль "Volkswagen Passat" що належать ОСОБА_10 .

20.03.2025 року приблизно о 18 годині ОСОБА_11 разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 приїхали до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 . Після цього ОСОБА_12 виявивши пошкодження паркану і викинуте на її подвір`я сміття, підозрюючи в цих протиправних діях свого сусіда ОСОБА_7 , зробила йому зауваження, на що він став висловлюватися на її адресу грубою нецензурною лайкою. Не реагуючи на таку поведінку ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 прослідували до місця свого мешкання.

В цей же день, приблизно о 20 годині, ОСОБА_7 , керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, використовуючи в якості приводу для вчинення хуліганських дій раніше зроблені йому обґрунтовані зауваження щодо протиправної поведінки, усвідомлюючи, що своїми діями він грубо порушує громадський порядок в частині відпочинку та спокою ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , прийшов до домоволодіння ОСОБА_11 та став наносити численні удари сокирою по паркану, чим пошкодив поверхню профнастілу, внаслідок чого відкрилися в`їзні ворота.

Після цього ОСОБА_7 , прагнучі протиставити себе існуючим у суспільстві правилам поведінки, ігноруючи елементарні норми щодо порядку перебування на чужому подвір`ї, через ворота без дозволу власника протиправно проник у огородженне володіння - двір за адресою: АДРЕСА_2 , де сокирою наніс не менше 5 ударів по автомобілю "Volkswagen Passat" реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , пошкодивши дах, заднє скло та кришку багажника. Свої дії ОСОБА_7 супроводжував погрозами позбавити життя всіх присутніх за даною адресою, а саме порубати сокирою та спалити, висловлювався грубою нецензурною лайкою, демонструючи сокиру, тобто предмет, заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, що створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян.

Побачивши, що ОСОБА_11 разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 вийшли на вулицю, ОСОБА_7 втік додому і в подальшому перебував за адресою: АДРЕСА_2 .

Після цього, ОСОБА_12 зателефонувала до органів Національної поліції та повідомила про вчинення ОСОБА_7 зазначених злочинних дій.

20.03.2025 року, о 20 год. 30 хв., на виклик про порушення громадського порядку, за адресою: АДРЕСА_2 прибули інспектори ВРПП Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

З`ясувавши обставини вчиненого ОСОБА_7 правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, співробітники поліції ОСОБА_15 та ОСОБА_16 прийняли рішення здійснити затримання ОСОБА_7 відповідно ст. 208 КПК України, оскільки очевидці, в тому числі потерпілий, застали його під час вчинення злочину, а також безпосередньо після вчинення злочину очевидці, в тому числі потерпілий, вказали на те, що саме він щойно його вчинив.

З цією метою, інспектори ВРПП Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_15 та ОСОБА_16 прослідували до місця перебування ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , і підійшли до воріт висунули вимогу до ОСОБА_7 вийти за територію володіння.

ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що до нього звертаються працівники правоохоронного органу, які виконують службові обов`язки, і уповноважені на здійснення, зокрема затримання осіб, підозрюваних у вчиненні злочинів, в порядку ст. 208 КПК України, відмовився виконувати їхні законні вимоги.

Натомість, у ОСОБА_7 виник умисел на вчинення погроз вбивством та насильством щодо вказаних працівників правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків.

Реалізовуючи злочинний умисел, ОСОБА_7 став висловлюватися на їх адресу грубою нецензурною лайкою та кидати в їх бік травмуючі предмети. Про такі дії ОСОБА_7 працівники поліції повідомили оперативного чергового Бориспільського РУП ГУНП в Київській області та викликали допомогу.

В цей же день, о 21 год. 43 хв., на виклик про порушення громадського порядку, за вказаною прибули співробітники роти №4 полку поліції особливого призначення ГУНП в Київській області поліцейські ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які дізнавшись про обставини правопорушення ОСОБА_7 та агресивні його дії, прослідували до місця його перебування та повторили вимогу до ОСОБА_7 вийти за територію володіння.

ОСОБА_7 , розуміючи, що до нього звертаються працівники правоохоронного органу, які виконують службові обов`язки, продовжуючи реалізовувати умисел, спрямований на погрозу вбивством, насильством щодо працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, продовжив кидати в їх бік травмуючі предмети, а також висловлювати погрози насильством та вбивством.

Після цього поліцейськими роти №4 полку поліції особливого призначення ГУНП в Київській області ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 було здійснено затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, та його злочинні дії о 22.30 год. були припинені.

21.03.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 345 КК України.

22.03.2025 року слідча СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області капітан поліції ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 , звернулася до слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування вимог даного клопотання слідча, з урахуванням вище викладеного також вказала на те, що підставою звернення до слідчого судді з даним клопотанням є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України:

- ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у тому, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні двох кримінальних правопорушень, за одне з яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування, суду;

- ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у тому, що ОСОБА_7 злочин з метою уникнення кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 4 ст. 296 КК України, може здійснювати на потерпілого та свідків незаконний вплив шляхом залякування, погроз, тощо;

- ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - який полягає у тому, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчините інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше притягувався до кримінальної відповідальності та у даному провадженні підозрюється у вчиненні двох кримінальних правопорушень із застосуванням насильства та погроз.

Враховуючі зазначені обставини, застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може бути достатнім для запобігання зазначених ризиків.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на свідків та потерпілого, продовжувати злочину діяльність.

Підставою застосування до підозрюваного запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому тяжкого злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії, що зазначені в пунктах 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні підозрюваному цілодобово залишати житло не зможе унеможливити спробам переховуватись від органів досудового розслідування і суду, оскільки підозрюваний усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинений злочин, може залишити своє місце проживання в умовах військового стану, тим самим уникнути від покарання. Викладене вище унеможливлює застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію вищевикладених ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

22.03.2025 ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області задоволено вказане клопотання слідчої та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів, утримуючи його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, до 13 год. 20 хв. 18 травня 2025 року включно.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею, з урахуванням початкової стадії досудового розслідування, прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення у справі «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan» п. 88).

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 може бути причетним до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 345 КК України. Це підтверджено дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, долученими до клопотання, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу, з метою здійснення подальшого розслідування.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінальних правопорушень, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, колегія суддів зауважує, що слідчий суддя, на даному етапі провадження, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи наявна причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (рішення у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства»).

Колегією суддів встановлено, що як слідчим у клопотанні, так і прокурором у судовому засіданні доведено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України існують, зокрема підозрюваний, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинення кримінальних правопорушень, у якому підозрюється.

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні двох кримінальних правопорушень, за одне з яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а тому, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Ця обставина свідчить про те, що поведінка підозрюваного ОСОБА_7 є нестабільною та свідчить про його схильність до кримінально - караної діяльності та антисоціального способу життя.

Наведене вище є достатньо вагомими підставами для прийняття підозрюваним ОСОБА_7 спроб вчинити інше кримінальне правопорушення, будучи судимим, може вчиняти інші злочини. З огляду на викладене та враховуючи дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважав, що існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також слідчий суддя врахував конкретні обставини злочинів, їх суспільну небезпечність та характер вчинених злочинів, за якими підозрюється ОСОБА_7 .

Також слідчий суддя встановив, що матеріали клопотання містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, а саме : можливості підозрюваного ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, незаконно впливати на потерпілого та свідків, що свідчить про можливість здійснювати на них тиск шляхом залякування, погроз.

На підставі вище викладеного, враховуючи дані про особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, суспільно-корисною працею не займається, а також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, з огляду на фактичні обставини за яких підозрюваному інкримінується його вчинення, його підвищену суспільну небезпечність, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність органом досудового розслідування ризиків: переховування від органів досудового розслідування, суду, незаконно впливу на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, а також ризику вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні. В той же час вірогідність настання вказаних ризиків є досить високою.

Наявність вказаних ризиків слугувало підставою для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, зокрема вік, стан здоров`я, його соціальні зв`язки, сімейний стан, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Крім того, на даній початковій стадії досудового розслідування підстави для застосування до ОСОБА_7 , більш м`якого запобіжного заходу відсутні, з огляду на інкриміновані підозрюваному кримінальні правопорушення, а наведені стороною захисту доводи не є такими, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_7 , під вартою.

За наведених вище обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Таким чином, зазначені у апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК вважавза можливе при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні,

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.

Слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , даних про його особу, застосував відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , -залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4