Справа №276/462/24
Провадження №1-кп/293/73/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхів кримінальне провадження №0000413 від 29.11.2023 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Житомира, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, інваліда ІІ групи, в силу ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінальних правопорушень, форми вини і мотивів кримінальних правопорушень.

28.11.2023 близько 21 год 00 хв ОСОБА_4 після спільного вживання алкогольних напоїв за місцем проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 вийшов з житлового будинку в напрямку місця свого проживання.

В цей же час, ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклого конфлікту, йдучи позаду ОСОБА_4 по подвір`ю свого домоволодіння, металевим цвяходером наніс останньому один удар в область лівого плеча, в результаті якого ОСОБА_4 відчув різкий біль в місці нанесення удару, наслідком чого отримав садна лівої кисті, синець та садно лівого плеча, що відносяться до легкого тілесного ушкодження.

У цей час ОСОБА_4 , не розуміючи хто наніс йому удар ззаду, та усвідомлюючи, що ця особа реально може позбавити його життя, з метою захисту свого життя від суспільно-небезпечного посягання з боку останнього, перевищуючи межі необхідної оборони, оскільки мав можливість захиститися іншими достатніми для припинення неправомірних дій засобами із заподіянням менш значної шкоди, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, спрямованими на свій захист від вказаних протиправних дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання,ОСОБА_4 , взявши правою рукою молоток із поверхні дерев`яного столу, який знаходився біля будинку на подвір`ї вказаного домоволодіння, через ліве плече наніс робочою металевою частиною вказаного молотка один удар в область лоба голови потерпілого ОСОБА_6 , який стояв позаду неподалік входу до будинку по АДРЕСА_2 , та від отриманого удару потерпілий впав на землю на спину.

У результаті нанесеного удару ОСОБА_4 у ОСОБА_6 утворилися тілесні ушкодження у вигляді садна в лобній ділянці ліворуч, уламкового перелому склепіння черепа, від якого відходить лінійний перелом з ознаками консолідації, дифузно-обмежені субарахноїдальні крововиливи лівої великої півкулі головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, яка наступила 18.12.2023.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в умисному вбивстві, вчиненому при перевищенні меж необхідної оборони ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 118 КК України.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

У ході судового розгляду справи ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав частково. В судовому засіданні надав покази, відповідно до яких пояснив, що 28.11.2023 надвечір вживав спиртні напої разом з потерпілим ОСОБА_6 за місцем проживання останнього. Після вживання спиртних напоїв ОСОБА_7 в цей день близько 21 год забрав зі столу залишок горілки, яку поклав до свого пакету, де також знаходилась пачка кави, після чого вийшов з приміщення будинку. Пройшовши близько 1-2 метрів від порогу, відчув сильний удар ззаду по лівому плечу, внаслідок чого з правої руки одразу випав пакет, після чого невідома особа нанесла ще один удар в область плеча, але так, як ОСОБА_4 підставив свою ліву руку, удар прийшовся поверх кісті лівої руки, в результаті цього цвяходер, яким наносила невідома особа удар, впав на підлогу. З метою захисту свого життя від протиправних посягань з боку нападника ОСОБА_4 , взявши правою рукою предмет, яким виявився молоток, із поверхні дерев`яного столу, який знаходився біля будинку на подвір`ї вказаного домоволодіння, через ліве плече двічі замахнувся на потерпілого, який стояв позаду неподалік входу до будинку. Куди саме поцілив молотком він не бачив, та взагалі не розумів, що бив ОСОБА_6 , вважаючи, що це на нього напали невідомі особи. Після цього не обертаючись, ОСОБА_4 підняв пакет з горілкою та пачкою кави, а також підняв цвяходер і швидко побіг, не озираючись, в двір свого будинку, де зупинився поруч з машиною, в яку поклав молоток та цвяходер. Потім пішов до своєї квартири. Пакет залишив на кухні, обмив ліву руку від крові, при цьому відчував сильний біль в області лівого плеча, від якого в подальшому на місці удару утворилась гематома. Після цього, через 15 хвилин вирішив подзвонити ОСОБА_6 , так як думав, що невідомі особи могли напасти й на нього. Оскільки ОСОБА_6 не взяв слухавку, ОСОБА_4 вирішив повернутися до домоволодіння ОСОБА_6 . Прийшовши на місце, він побачив, що двері в будинок були привідчинені. ОСОБА_6 лежав на ліжку з відкритими очима, голова була в крові, на запитання не реагував.

Після цього ОСОБА_4 викликав швидку медичну допомогу та поліцію. По приїзду швидкої допомоги, допоміг транспортувати ОСОБА_6 до карети швидкої. Дочекавшись поліцейських, ОСОБА_8 розповів їм, що сталося та віддав цвяходер з молоток зі своєї машини.

Вказав, що у скоєному щиро розкаюється, майновий та моральний збиток потерпілій ОСОБА_9 , яка є донькою ОСОБА_6 , ОСОБА_4 відшкодував в повному обсязі (200000,00 гривень). Просив не позбавляти волі, так має онкозахворювання, проходить курс лікування.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 під час судових дебатів зазначив, що інкриміноване ОСОБА_4 діяння, передбачене ч.2 ст.121 КК України, не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи в суді, у зв`язку із чим просив змінити кваліфікацію злочину, вважаючи, що дії обвинуваченого підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, як умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.

При цьому захисник просив враховувати поведінку нападника ОСОБА_6 , характер його дій, що давали ОСОБА_4 підстави сприймати загрозу як реальну. У цій справі в обвинуваченого виникла підстава для необхідної оборони, тобто виникло право на захист свого життя шляхом заподіяння шкоди тому, хто посягає, для припинення цього посягання.

Також звернув увагу суду, що з огляду на встановлені обставини справи, у ОСОБА_4 був відсутній умисел нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Захисник просив при винесенні вироку врахувати вказані обставини, а також те, що обвинувачений має другу групу інвалідності, проходить курси хіміїтерапії, оскільки має ракове захворювання, спричинене стресовою ситуацією після зазначених подій, та призначити покарання ОСОБА_4 без реального позбавлення волі, так як його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Згідно заяви, поданою суду потерпілою ОСОБА_9 , просить здійснювати розгляд справи без її участі, претензій до обвинуваченого будь-якого характеру не має, щодо міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду (т.1 а.с. 140).

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Вказаних вимог закону при розгляді даного кримінального провадження суд дотримався, створивши передбачені процесуальним законом умови для реалізації як стороною обвинувачення, так і стороною захисту їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Зокрема, суд допитав свідків сторони обвинувачення.

Так, допитана в судовому засіданні в режимі відео конференції з Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області свідок ОСОБА_10 показала, що про обставини вбивства ОСОБА_6 , які мали місце 28.11.2023 року, їй нічого не відомо. Показала, що працює продавцем у магазині, в якому обвинувачений ОСОБА_4 є постійним покупцем. В той день обвинувачений приходив у магазин, пам`ятає, що купував пляшку горілку. ОСОБА_4 ніколи не конфліктував у магазині та не поводився агресивно.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що вона була співмешканкою потерпілого ОСОБА_6 , між тим, інколи проживала у своєму будинку, що знаходився неподалік домоволодіння потерпілого. Повідомила, що не була присутня під час подій, які сталися 28.11.2023 між обвинуваченим і потерпілим, Того ж дня, близько 16 год вона зателефонувала ОСОБА_6 , який повідомив, що обідає з сусідом ОСОБА_12 , був у гарному настрої. При цьому їй було чути гучні чоловічі слова, які лунали зі слухавки. На наступний день їй зателефонувала місцева продавчиня і сказала, що ОСОБА_6 перебуває в лікарні. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також свідок повідомила, що потерпілий з обвинуваченим були раніше знайомі, про будь-які конфлікти між ними до вказаної події їй невідомо. При розмові з обвинуваченим, останній повідомив ОСОБА_11 , що ОСОБА_6 його побив (т.1 а.с.134).

Свідок ОСОБА_13 , допитаний в судовому засіданні в режимі відео конференції з Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області, суду показав, що є племінником потерпілого ОСОБА_6 . Пояснив, що 28.11.2023 у другій половині дня потерпілий ОСОБА_6 дзвонив йому з проханням вивезти сміття, так як ОСОБА_6 проводив ремонт у своєму будинку в с-щі Хорошів. Однак у свідка не вийшло це зробити і вони домовились вивезти сміття в інший день. Свідку відомо зі слів інших, що в цей день між його дядьком ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виник конфлікт, внаслідок якого ОСОБА_4 чимось тяжким вдарив по голові дядька. ОСОБА_6 лежав у лікарні та через деякий час помер (т.1 а.с.145).

Покази надані в суді обвинуваченим, свідками суд визнає послідовними, такими, що є належними та допустимими, адже вони прямо і непрямо вказують на існування обставин, які підлягають доказуванню, та інших обставин, що мають значення для кримінального провадження. Ці показання отримано в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, і ними, як процесуальними джерелами доказів, в розумінні ст. 84 КПК підтверджується час, місце та спосіб вчинення інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень.

Даних, передбачених ч. 2 ст. 96 КПК України, стороною захисту стосовно допитаних під час судового розгляду свідків для доведення недостовірності їх показань не надано. Клопотань про допит інших осіб в якості свідків сторони кримінального провадження не заявляли.

Стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, надано наступні документи, письмові та речові докази, які відповідно до ст.ст. 358, 359 КПК України судом безпосередньо оголошені та досліджені, а саме:

-рапорт чергового від 28.11.2023 про те, що надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 28.11.2023 доставлено до лікарні ОСОБА_6 , швидку медичну допомогу викликали з телефону НОМЕР_5 (т.1 а.с. 162);

-протоколи огляду місця події від 29.11.2023 з ілюстративними фототаблицями, відповідно до яких оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення та вилучені речові докази (т.1 а.с. 163-197);

-протокол обшуку ТЗ - автомобіля ВАЗ 16-85 ЖИЩ від 29.11.2023, який належить ОСОБА_4 , під час якого, серед іншого, вилучено молоток з дерев`яним руків`ям та металевий цвяходер (т. 1 а.с.198-206);

-постанови про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 29.11.2023 (т. 1 а.с. 207,213,217-218,247,);

-протокол огляду місця події від 29.11.2023, під час проведення якого ОСОБА_4 добровільно видав свої речі ( т. 1 а.с. 209-212);

-висновок експерта №2048 від 03.11.2023, згідно якого у ОСОБА_4 виявлено садна лівої кисті, синець та садно лівого плеча, які утворилися від дії тупого твердого предмету, відносяться до легкого тілесного ушкодження (т.1 а.с.214);

-висновок експерта №2047 від 30.11.2023, згідно якого у потерпілого ОСОБА_6 виявлено важку черепно-мозкову травму у вигляді рани лобної ділянки голови, вдавленого багатоуламкового перелому лобної кістки ліворуч з розповсюдженням на сосковидний відросток скроневої кістки ліворуч, лінійного перелому потиличної кістки ліворуч з переходом на великий потиличний отвір, гострої субдуральної гематоми лівої гемісфери головного мозку, геморагічного забою головного мозку, субарахноїдального крововиливу, що ускладнилась правобічним геміпарезом, яка утворилась від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею з послідуючим падінням, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (т.1 а.с 215-216);

-ухвалу Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 04.12.2023, відповідно до якої надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки ВАЗ-2101 червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , де були вилучені молоток з дерев`яною ручкою та металевий цвяходер (т.1 а.с.233-234).

-ухвалу Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 05.12.2023, якою накладено арешт на майно, яке було вилучене під час проведення огляду місця події від 29.11.2023, а саме: молоток з дерев`яною ручкою з нашаруванням РБК, який упаковано до паперового конверту №1, металевий цвяходер з нашаруванням РБК, який упаковано до паперової коробки, змив з внутрішнього скла автомобіля та внутрішньої водійської дверки, який упаковано до паперового конверту №2, скляну пляшку ємкістю 0,7л. з надписом «Nemiroff», яку упаковано до паперового конверту №1, окуляри, з нашаруванням РБК, які упаковано до паперового конверту №2, дві скляні чарки, які упаковано до паперового конверту №3, мобільний телефон марки «ZTE» моделі BladeA7-2020, який упаковано до спец пакету KIV 3104254, чоловічу куртку чорного кольору зі слідами РБК, яку упаковано до спец пакету PSP 4367350, два металевих ключі з брелком, які упаковано до спец пакету PSP 1196724, змив з ручки вхідних дверей, який упаковано до паперового конверту № 1, змив з підлоги у кімнаті №2, який упаковано до паперового конверту № 2, чоловічу шапку чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, яку упаковано до паперового конверту №3, наволочку рожевого кольору в квіти зі слідами речовини бурого кольору, яку упаковано до паперового конверту №4 визнано речовим доказом в кримінальному провадженні, нігтьові пластини пальців з правої та лівої рук, які упаковано згідно правил пакування речових доказів до двох паперових пакетів, зразки крові, які поміщено на марлеві серветки, які упаковуються до двох паперових пакетів, з долонь правої та лівої рук зроблено змиви на марлеві серветки, які упаковано до двох паперових пакетів, букальний епітелій на два ватні аплікатори, які упаковано до паперового конверту (т.1 а.с.237-239).

-протокол слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 , під час проведення якого він розповів та показав, за яких обставин ним були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_6 (т.1 а.с.243-246);

-висновок експерта №322/ц від 27.12.2023, згідно якого кров на молотку могла належати ОСОБА_4 , не виключається домішка крові від ОСОБА_6 (т.2 а.с.5-8);

-висновок експерта №1548 від 29.12.2023, згідно якого на куртці чорного кольору, вилученій у ОСОБА_4 , виявлено антигени, походження яких можливе від ОСОБА_4 (т.2 а.с.9-10);

-висновок експерта №1549 від 29.12.2023, згідно якого на куртці темно- синього кольору, вилученій в будинку ОСОБА_6 , виявлено антиген, походження якого можливе від ОСОБА_6 (т.2 а.с.11-13);

-висновок експерта №205-МК від 29.12.2023, згідно якого ушкодження на голові потерпілого являється забійним та утворилось від одноразової дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, який мав плоску контактуючу поверхню та ребро (ребра). Одна з торцевих частин молотка має плоску обмежену поверхню та прямокутні ребра 35x35мм. Не виключається можливість утворення ушкодження на голові потерпілого від одноразової ударної дії однієї з торцевих частин молотка (прямокутної), що був наданий на дослідження. Потерпілий ОСОБА_6 внаслідок нанесення йому ударів міг бути лише у вертикальному положенні або близькому до нього, з послідуючим падінням (т.2 а.с.15-17);

-висновок експерта №1556 від 11.01.2024, згідно якого на окулярах, вилучених з будинку ОСОБА_6 , виявлено антиген, походження якого можливе від ОСОБА_6 (т.2 а.с.18-19);

-висновок експерта №1558 від 11.01.2024, згідно якого на цвяходері, вилученого з автомобіля ОСОБА_4 , виявлено кров людини, виключити походження якої від ОСОБА_6 неможливо (т.2 а.с.20-22);

-висновок експерта №1563 від 11.01.2024, згідно якого на марлевому тампоні, виявлено кров людини, виключити походження якої від ОСОБА_6 неможливо (т.2 а.с.24-25);

-висновок експерта №1557 від 11.01.2024, згідно якого на наволочці, вилученій з будинку потерпілого, знайдено кров людини, походження якої можливе від ОСОБА_6 (т.2 а.с.27-28);

-висновок експерта №1554 від 11.01.2024, згідно якого на марлевому тампоні, знайдено кров людини, виключити її походження від ОСОБА_6 неможливо (т.2 а.с.30-31);

- висновок експерта №1555 від 11.01.2024, згідно якого на марлевому тампоні, знайдено кров людини, виключити її походження від ОСОБА_6 неможливо (т.2 а.с.33-35);

-рапорти чергового від 18.12.2023 про те, що помер ОСОБА_6 в реанімації ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.2 а.с.37,43);

-ухвалу Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 22.12.2023, відповідно до якої надано дозвіл на тимчасовий доступ до документів з подальшим їх вилученням, а саме до медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_6 (т.2 а.с. 38-39);

-протокол тимчасового доступу до речей і документів від 09.01.2024 та додатком до нього, відповідно до якого у КНП « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Житомирської обласної ради вилучено медичну карту стаціонарного хворого № 29309 (т.2 а.с.40-41);

-протокол огляду місця події від 18.12.2023 з долученими фототаблицями, згідно яких оглянуто труп ОСОБА_6 (т.2 а.с.44-56);

-висновок експерта №1047 від 20.02.2024, згідно якого у потерпілого ОСОБА_6 виявлено садно в лобній ділянці ліворуч, уламковий перелом склепіння черепа, від якого відходить лінійний перелом з ознаками консолідації, дифузно-обмежені субарахноїдальні крововиливи лівої великої півкулі головного мозку. Дані тілесні ушкодження в своїй сукупності за механізмом свого утворення є закритою черепно-мозковою травмою, яка утворилась від однократної дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю(т.2 а.с. 57-65);

-висновком експерта №СЕ-19/106-23/16674-БД від 16.02.2024, згідно якого встановлені генетичні ознаки і(ДНК-профіль) із зразка букального епітелію ОСОБА_4 (т.2 а.с.66-68;

-протокол огляду предметів від 15.01.2024, яким є мобільний телефон, марки iPhone 7 з сім картою ІНФОРМАЦІЯ_5 з номером НОМЕР_2 , вилучений у ОСОБА_4 , з якого о 20:46 та 20:57 18.11.2023 здійснені вихідні дзвінки на номер НОМЕР_3 до абонента « ОСОБА_14 », а також оглянуто мобільний телефон марки «ZTE» моделі Blade A7-2020, з номером НОМЕР_3 вилучений з домоволодіння ОСОБА_6 , на який надходили дзвінки від абонента « ОСОБА_15 » о 20:46 та 20:57 (т.2 а.с.75-76);

-висновок експерта №123 від 09.02.2024, згідно якого у змиві із цвяходера знайдена кров людини, походження якої не виключається від ОСОБА_4 (т.2 а.с. 90-91);

-висновок експерта № СЕ-13-24/16282-БД від 03.04.2024, згідно якого на змивах з металевої робочої частини молотка збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_4 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_6 , на змивах з руків`я молотка генетичні ознаки крові є змішаними, збігається з ДНК-профілем зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_4 та не збігаються з ДНК-профілем зразка крові трупа ОСОБА_6 (т.2 а.с. 118-122);

-висновок експерта №37-2024 від 29.01.2024, згідно якого ОСОБА_4 психічними розладами не страждає, при вчиненні злочину міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, не потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру. Перебував у стані простого алкогольного сп`яніння (т.2 а.с.88-89);

-виписку з медичної карти хворого ОСОБА_4 , згідно якої останній звертався до невролога 04.12.2023 зі скаргою на болі в лівому плечовому суглобі. Травма плеча - 28.12.2023. Обмежений об`єм рухів у лівому плечовому суглобі (т.2 а.с.106);

-довідку видану ВП № 4 Житомирського РУП ГУНП в тому, що гр. ОСОБА_4 освідований в приймальному відділені КНП « ІНФОРМАЦІЯ_6 » Хорошівської селищної ради 29.11.2023, при огляді в ділянці лівого плеча візуалізується садно, алкогольне сп`яніння (т. 1 а.с. 223).

Покази надані обвинуваченим, свідками у ході судового розгляду кримінального провадження є логічними та послідовними, узгоджуються з іншими належними та допустимими доказами здобутими у ході досудового розслідування та дослідженими у ході судового розгляду, кримінального провадження.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Крім цього, судом досліджено матеріали справи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме:

- досудову доповідь ( т.1 а.с.63-68);

- довідку до акта огляду медико- соціальною експертною комісією серії 12ААГ № 661238, де ОСОБА_4 встановлено другу групу інвалідності загального захворювання з 19.07.2024. Рекомендовані заходи: спостереження онколога, лікування у хіміотерапевта. (т.1 а.с.89-90,101);

- довідку для отримання пільг інвалідами, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, видану 18.09.2024 на ім`я ОСОБА_4 (т.1 а.с. 103);

- консультативний висновок від 28.05.2024, виписки із медичної карти стаціонарного хворого на злоякісне утворення від 07.06.2024, від 24.06.2024, від 07.07.2024, від 03.08.2024, від 17.08.2024, від 09.10.2024, консультативний висновок від 16.10.2024, які вказують на онкологічне захворювання ОСОБА_4 , та проходження курсів хіміїтерапії ( т.1 а. с. 104-111);

- вимогу УІЗ ГУНП в Житомирській області, відповідно до якої вбачається, що у ОСОБА_4 відсутня судимість (т. 1 а.с.221-222);

- довідку-характеристику, видану ІНФОРМАЦІЯ_7 на жителя смт Хорошів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якої компрометуючих матеріалів на останнього до ІНФОРМАЦІЯ_8 не надходило (т.2 а.с.86);

- довідку КНП « ІНФОРМАЦІЯ_6 » Хорошівської селищної ради, про те, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.2 а.с.87)4

- свідоцтво про шлюб, відповідно до якого ОСОБА_4 та ОСОБА_16 уклали 14.09.2021 шлюб (т.2 а.с.110);

- виписку з акта огляду медико- соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААГ № 652268, згідно якої дружині ОСОБА_4 - ОСОБА_16 встановлено ІІІ групу інвалідності безтерміново ( т.2 а.с. 108-109)

IІІ. Стаття закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Стороною обвинувачення ОСОБА_4 інкримінується кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 121 КК України, тобто вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Втім сторона захисту доводить, що обвинувачений ОСОБА_4 спричинив умисне вбивство ОСОБА_6 при перевищенні меж необхідної оборони, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 118 КК України.

З цього приводу, суд зазначає таке.

За нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).

Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (стаття 118 КК України). Втім обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого статтею 118 КК України, є мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання. При цьому свідомістю винного має охоплюватись той факт, що він діє в умовах необхідної оборони.

При вирішенні питання щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Під тяжкою шкодою при перевищенні меж необхідної оборони слід розуміти смерть особи або заподіяння їй тяжкого тілесного ушкодження. Невідповідність тяжкої шкоди, заподіяної тому, хто посягає, небезпечності посягання або обстановці захисту слід визнавати явною тоді, коли це з урахуванням обставин справи є очевидним для кожної людини, а отже і для того, хто обороняється (Постанова Верховного Суду від 03.09.2020 у справі № 591/9618/13).

Стан необхідної оборони існує лише протягом суспільного небезпечного посягання, яке має початковий і кінцевий момент, а також лише за умови необхідності негайного відвернення або припинення такого посягання. Необхідність негайного відвернення або припинення суспільного небезпечного посягання виникає там і тоді, де і коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди посягаючому, загрожує негайною і невідворотною шкодою для правоохоронюваних інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

Закріплене в ст.36 КК України право кожної особи на необхідну оборону є важливою гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань ч.3 ст.27 Конституції України.

Право на необхідну оборону виникає лише за певних умов, визначених законом. Згідно з положеннями ст.36 КК України ці умови полягають у такому:1) оборона визнається необхідною лише у випадку, якщо дії, що становлять її зміст, вчинено з метою захисту охоронюваних законом: а) прав та інтересів особи, яка захищається; б) прав та інтересів іншої особи (фізичної чи юридичної); в) суспільних інтересів; г) інтересів держави; 2) оборона може здійснюватись лише від суспільно небезпечного посягання, тобто діяння, ознаки якого передбачені КК України; 3) за загальним правилом необхідна оборона має бути своєчасною - право на неї втрачається після того, як посягання було припинено або закінчено, і необхідність застосування засобів захисту відпала; 4)посягання має бути реальним, а не існувати лише в уяві того, хто захищається; 5) шкода при необхідній обороні може бути заподіяна тільки тому, хто посягає; 6) при необхідній обороні допускається заподіяння лише такої шкоди, яка є необхідною і достатньою в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Згідно із ч.1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

А перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту ч.3 ст.36 КК України.

Отже, право на необхідну оборону виникає, зокрема, тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання.

Втім, стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Разом з тим для того щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я та інші обставини).

Враховуючи встановлені обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, обстановку нападу, знаряддя захисту, що застосоване ОСОБА_4 , характер небезпеки, що загрожував обвинуваченому, характер взаємовідносин, що склався між потерпілим та обвинуваченим, місце та час нападу (темна пора доби), суд дійшов висновку, що застосований обвинуваченим ОСОБА_4 спосіб захисту у вигляді нанесення удару молотком у голову потерпілого за даних конкретних обставин справи, явно не відповідав обстановці захисту, а тому обвинувачений вийшов за межі заходів, необхідних для захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, тобто перевищив межі необхідної оборони.

Варто відмітити, що фактичні обставини кримінального правопорушення свідчать про наявність акту суспільно-небезпечного посягання з боку потерпілого ОСОБА_6 , що виразилось у нанесенні цвяходером зі сторони спини по плечу обвинуваченого ОСОБА_4 , внаслідок чого останній отримав садна лівої кисті, синець та садно лівого плеча, що за своїми об`єктивними ознаками міг створити реальну та безпосередню загрозу життю та здоров`ю обвинуваченого, що в свою чергу викликало в ОСОБА_4 невідкладну необхідність у заподіянні шкоди потерпілому.

Також зважаючи на відсутність доказів неприязних відносин між обвинуваченим та потерпілим, конфліктних ситуацій, які могли б спричинити умисел на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому та сама подальша поведінка обвинуваченого, який через 15 хвилин після події зателефонував потерпілому, з метою поцікавитись за його стан здоров`я, так як не розумів, що наносив удари молотком саме ОСОБА_6 , вважаючи, що на нього напали грабіжники, які могли заподіяти шкоду життю та здоров`ю ОСОБА_6 ; повернувся на місце події та, побачивши закривавлене обличчя ОСОБА_6 , викликав відразу швидку медичну допомогу та поліцію, що в сукупності не підтверджує умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілому.

Отже, інкримінована обвинуваченому кваліфікація за ч. 2 ст. 121 КК України не знайшла свого підтвердження.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, користуючись наданим правом, передбаченим ч.3 ст. 337 КПК України, суд дійшов до обґрунтованого висновку, що слід вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, у зв`язку із покращенням становища обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки встановлено наявність в його діях більш м`якого кримінального правопорушення, ніж йому інкриміновано стороною обвинувачення.

У зв`язку з викладеним, суд перекваліфікує дії ОСОБА_4 з ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 118 КК України, як умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.

З огляду на відсутність будь-яких фактичних даних, які б вказували на неосудність (обмежену осудність) обвинуваченого або перебування його у такому стані до постановлення вироку, суд вважає, що ОСОБА_4 є суб`єктом цього кримінального правопорушення.

Розглядаючи кримінальне провадження в межах доведеного обвинувачення, суд вважає, що вина ОСОБА_4 з у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, доведена.

ІV. Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації.

Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Вирішуючи питання про покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії нетяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також суд визнає надання медичної допомоги потерпілому після вчинення кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

При цьому варто відмітити, що щире каяття як обставина, що пом`якшує покарання, має місце і в тому випадку, коли засуджений не погоджується з кваліфікацією своїх дій (Постанова ВС у справі № 334/5670/18 (провадження № 51-4378км19).

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

При призначенні покарання судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває; має постійне місце проживання та позитивну характеристику за місцем проживання; погіршення стану здоров`я, внаслідок перенесених душевних хвилювань, спричинених смертю потерпілому, що стало наслідком онкологічне захворювання; має другу групу інвалідності; одружений, дружина має третю групу інвалідності; особливості й обставини вчинення кримінального правопорушення: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення протиправного діяння, а також щире каяття щодо наслідків вчинення тадобровільне відшкодування обвинуваченим завданої матеріальної та моральної шкоди, що підтверджується розпискою про отримання грошових коштів донькою ОСОБА_6 - ОСОБА_9 у розмірі 200000,00 грн ( т. 2 а.с. 102).

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 у межах санкції ст. 118 КК України у виді позбавлення волі.

Визначаючи ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах, установлених санкцією ст.118 КК України, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням на певний строк із покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Визначене обвинуваченому покарання, на думку суду, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

V. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Володарсько-Волинського суду від 05.12.2023 на майно, яке було вилучене під час проведення огляду місця події від 29.11.2023, слід скасувати.

Судові витрати складають витрати на залучення експертів, у зв`язку з проведенням експертиз, на загальну суму 9827 гривень 97 копійок, з яких за проведення експертизи ІНФОРМАЦІЯ_9 від 15.02.2024 № 19/106-23/16674-БД у розмірі 5975 (п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень 86 копійок (т.2 а.с.74) та за проведення експертизи ІНФОРМАЦІЯ_10 від 03.04.2024 №СЕ-19-24/16282-БД у сумі 3852 (три тисячі вісімсот п`ятдесят дві) гривні 11 копійок (т.2 а.с.117). Вказані витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого не застосовувався.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 2,7, 100, 124, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до вимог ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати, що складають витрати на залучення експертів, у зв`язку з проведенням експертиз, на загальну суму 9827 (дев`ять тисяч вісімсот двадцять сім) гривень 97 копійок, з яких за проведення експертизи ІНФОРМАЦІЯ_10 від 03.04.2024 №СЕ-19-24/16282-БД - 3852 (три тисячі вісімсот п`ятдесят дві) гривні 11 копійок та за проведення експертизи ІНФОРМАЦІЯ_9 від 15.02.2024 № 19/106-23/16674-БД - 5975 (п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень 86 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 05.12.2023 на майно, яке було вилучене під час проведення огляду місця події від 29.11.2023.

Речові докази у кримінальному провадженні після набрання вироком законної сили:

- молоток з дерев`яною ручкою з нашаруванням РБК; металевий цвяходер з нашаруванням РБК; змив з внутрішнього скла автомобіля та внутрішньої водійської дверки; скляну пляшку ємкістю 0,7л. з надписом «Nemiroff»; окуляри, з нашаруванням РБК; дві скляні чарки; змив з ручки вхідних дверей; змив з підлоги у кімнаті №2; чоловічу куртку чорного кольору зі слідами РБК; чоловічу шапку чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору; наволочку рожевого кольору в квіти зі слідами речовини бурого кольору; нігтьові пластини пальців з правої та лівої рук; зразки крові, які поміщено на марлеві серветки; змиви з долонь правої та лівої рук на марлевих серветках; букальний епітелій на двох ватних аплікаторах, - знищити;

- мобільний телефон марки «ZTE» моделі Blade A7-2020, два металевих ключі з брелком,- повернути потерпілій ОСОБА_9 ( АДРЕСА_3 )

- мобільний телефон марки iPhone 7 IMEІ: НОМЕР_4 в полімерному чохлі-накладці (пароль111111) з сім картою ІНФОРМАЦІЯ_5 з номером НОМЕР_2 , куртку чорного кольору з нашаруванням речовини бурого кольору на лівому рукаві та лівій кишені, зимову чоловічу шапку чорного кольору, чоловічі спортивні штани чорного кольору, кофту чорного кольору, гумові зимові галоші чорного кольору 45 розміру, - повернути власнику ОСОБА_4 ;

- два оптичні диски з відеозаписом ходу проведення обшуку автомобіля марки ВАЗ-2101 червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , - залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Згідно ч.15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Головуюча суддя ОСОБА_1