ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №643/7489/25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/695/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові провадження за апеляційною скаргою підозрюваної ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 14 травня 2025 року,-

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Цією ухвалою слідчого судді клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Харкові) Територіального управляння ДБР, розташованого в м. Полтаві задоволено та застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 липня 2025 року, з визначенням розміру застави 60 560 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі підозрювана ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою та внесенням коштів, з покладенням на підозрювану ряду обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги послалася на те, що:

-ризики, передбачені ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення не доведені та не підтверджені доказами, а саме: відсутні обґрунтовані дані щодо спроб переховування від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню іншого кримінального правопорушення;

-має міцні соціальні зв`язки, родину і є матір`ю-одиначкою, має на утриманні бабусю і дідуся похилого віку, які потребують постійного догляду за віком та станом здоров`я, а під час «ухилення» від служби перебувала у місці своєї реєстрації, здійснюючи догляд за бабусею і дідусем (про що неодноразово в усній формі повідомляла керівництву своєї частини);

-раніше не судима, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання;

-слідчим суддею не враховано майновий стан підозрюваної при визначенні розміру суми застави.

Позиції учасників апеляційного провадження

Захисник, прокурор, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, в судове засіданняне з`явились, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавали.

Підозрюваний, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце судового засідання, заяв чи клопотань про особисту участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не надав.

Тому апеляційний розгляд проведено за їх відсутності.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення слідчого судді першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування чи суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні ряду тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407 КК України, за які останній може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що вказані кримінальні правопорушення, відповідно до пред`явленої підозри, вчинені під час дії в Україні воєнного стану, полягають у самовільному залишенні місця служби тривалістю більше, ніж 3 доби, на думку колегії суддів у цьому провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у відверненні негативного впливу на обороноздатності держави в умовах воєнного стану.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрювана може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

За таких обставин, посилання підозрюваної на недоведеності існування ризиків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки існування ризиків в тому числі і втечі від правоохоронних органів та суду та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження вказаного кримінального правопорушення, об`єктивно вбачається з відомостей, що є наявними у кримінальному провадженні.

Зокрема, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду та ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрювана, враховуючи суворість можливого покарання може вдатись до таких дій. Додатково наявність цих ризиків підтверджує і те, що ОСОБА_6 протягом нетривалого часу здійснила 4 однотипні кримінальні правопорушення, які полягають саме в самовільному залишенні місця своєї служби.

У свою чергу, слідчим суддею обґрунтовано виключено ризики незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином збоку підозрюваної ОСОБА_6 .

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, в даному кримінальному провадженні.

Доводи підозрюваної про не прийняття до уваги слідчим суддею того, що вона має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, осіб похилого віку на утриманні та є матір`ю-одиначкою, в даному випадку не свідчать про можливість виконання нею її процесуальних обов`язків, в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання підозрюваної на те, що під час здійснення нею вказаних кримінальних правопорушень, вона перебувала у місці своєї реєстрації, здійснюючи догляд за бабусею і дідусем, про що неодноразово в усній формі повідомляла керівництво своєї військової частини, колегія суддів не бере до уваги, оскільки підозрюваною не надано суду апеляційної інстанції будь-яких об`єктивних даних на підтвердження існування вказаних обставин.

Твердження підозрюваної про неврахування слідчим суддею її майнового стану під час визначення розміру застави, не відповідає дійсності, оскільки, виходячи з положень ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а отже слідчим суддею було визначено мінімально можливий розмір застави для даного кримінального правопорушення, який зможе гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, врахувавши особу, її майновий стан та ризики, встановлені під час судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги підозрюваної.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 14 травня 2025 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу підозрюваної ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: