Провадження № 1-кс/643/4124/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000278 від 17.12.2024,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000278 від 17.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що 06.06.2025 ухвалою цього суду було скасовано постанову слідчого ДБР у м. Полтаві ОСОБА_4 про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000278 від 14.05.2025 та зобов`язано провести повторний розгляд заяви з урахуванням наданих доказів. Попри зазначену ухвалу суду, 08.07.2025 той самий слідчий повторно виніс ідентичну постанову про відмову у визнанні його потерпілим, ігноруючи ухвалу суду, докази, висновки лікарів, медичну документацію, свідчення та інші матеріали, у зв`язку з чим, просив визнати дії слідчого ДБР ОСОБА_4 незаконними та такими, що порушують ухвалу Салтівського районного суду міста Харкова від 06.06.2025; скасувати повторну постанову про відмову у визнанні його потерпілим від 08.07.2025; зобов`язати уповноважену особу ДБР повторно розглянути його заяву з урахуванням наданих доказів та висновків суду; повідомити прокуратуру для розгляду питання про відповідальність слідчого за невиконання ухвали суду.

Слідчий у судове засідання не з`явився, до його початку надав матеріали кримінального провадження №0000278 від 17.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України - для огляду їх судом, в частині оскаржуваної постанови слідчого.

Заявник у судове засідання не з`явився, до його початку подав заяву, у якій просив розгляд скарги проводити без його участі, на задоволенні скарги наполягав.

Слідчий суддя, ознайомившись із скаргою, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов таких висновків.

Згідно з ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно положень ч.1 ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні у разі їх порушення діями, бездіяльністю та рішеннями слідчого на досудовому розслідуванні здійснюється, у тому числі, слідчим суддею (п.18 ч.1 ст.3 КПК України) та регламентовано положеннями ст.ст.303-307 КПК України.

За змістом ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 неодноразово звертався до слідчого із заявами про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000278 від 17.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 від 08.07.2025 відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000278 від 17.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, оскільки як вбачається із самої постанови в ході досудового розслідування не встановлено факту спричинення ОСОБА_3 будь-якої шкоди в результаті вчиненого кримінального правопорушення.

В обґрунтування зазначеної постанови слідчого вказано, що надані до заяви копії медичної документації, що засвідчують наявність тілесних ушкоджень не дають підстав вважати, що ці тілесні ушкодження спричинені в результаті незаконних дій стосовно нього. Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутній відеозапис та допити свідків, на які посилається заявник.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є, крім іншого, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч.1, 5 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, слідчий зобов`язаний винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, а не постанову про відмову у залученні потерпілого.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом

Згідно ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Слідчий суддя звертає увагу на ті обставини, що в заявах про визнання його потерпілим, ОСОБА_3 вказує на факт заподіяння йому тілесних ушкоджень, у зв`язку із подією, що відбулася 01.12.2024 в м. Харкові за участі поліцейського ОСОБА_5 . Однак, під час досудового розслідування кримінального провадження №0000278 від 17.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, не досліджено питання наявності тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 , а також їх спричинення, відповідно до норм КПК України, на які посилається ОСОБА_3 у своїх заявах тощо.

В оскаржуваній постанові слідчий не надав оцінки вказаним фактам та обставинам, при цьому, останнім навіть не допитано ОСОБА_3 з приводу заподіяння йому шкоди та якої саме.

З урахуванням наведеного, висновок слідчого про те, що на даний час під час досудового розслідування не знайшли свого підтвердження факти спричинення тілесних ушкоджень співробітником правоохоронних органів ОСОБА_3 , є передчасним та не мотивованим, а рішення прийнято без належної оцінки всіх доказів та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, окрім іншого, про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора.

Стосовно заявлених у скарзі вимог про зобов`язання слідчого повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000278 від 17.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, з урахуванням наданих доказів та висновків суду, слідчий суддя зазначає наступне.

Виходячи з ч.5 ст.40 КПК України, слідчий суддя позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних процесуальних, слідчих, розшукових дій, адже слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідчий зобов`язаний провести у кримінальному провадженні такий комплекс дій, який не залишав би місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Таким чином, з огляду на вказані норми закону вимоги скарги щодо винесення ухвали про зобов`язання слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000278 від 17.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про визнання його потерпілим, до задоволення не підлягають.

Що стосується визнання дій слідчого ДБР ОСОБА_4 незаконними, то слідчий суддя зазначає, що нормами КПК України, у тому числі, ст. 303 КПК України не передбачено заявлення вимоги про визнання дій або бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора незаконною.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, слідчий суддя не вирішує питання про визнання дії або бездіяльності «неправомірними», «протиправними» або «незаконними», а відповідно до ст. 307 КПК України скасовує рішення, або зобов`язує припинити чи вчинити певну дію.

У зв`язку з викладеним, вимоги заявника про визнання дій слідчого незаконними - не підлягають задоволенню.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у рішеннях по справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством.

Таким чином, слідчий суддя вважає за доцільне скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) ТУ ДБР розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000278 від 17.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, задовольнити частково, скасувавши постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 08.07.2025, у іншій частині у задоволенні вимог скарги - відмовити.

Керуючись ст.ст.2, 39, 40, 55, 303-304, 309, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000278 від 17.12.2024 задовольнити частково.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) ТУ ДБР розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 08.07.2025 у кримінальному провадженні №0000278 від 17.12.2024 - скасувати.

В задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Матеріали кримінального провадження №0000278 від 17.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України повернути до Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) ТУ ДБР розташованого у місті Полтаві для провадження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1