Справа №705/698/25
1-кс/705/1474/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м.Умань

Слідчий суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи Слідчого управління ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000073 від 26.01.2025, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який не працює, зареєстрований в АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, підозрюваний у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 297, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 396 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01.09.2025 слідчий відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи Слідчого управління ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 (далі по тексту слідчий ОСОБА_6 ) звернулася до слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням, погодженим керівником Уманської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 297, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 396 КК України.

Із клопотання вбачається, що в лютому 2025 року ОСОБА_8 та її чоловік ОСОБА_4 при спілкуванні з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розповіли останнім про мешканця міста Умані ОСОБА_12 , який має грошову заборгованість, зокрема, перед ОСОБА_8 , а також іншими особами, і володіє транспортними засобами та у якого виник конфлікт з ОСОБА_8 через грошовий борг. Після цього у ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виник спільний умисел на вчинення нападу на ОСОБА_12 із застосуванням небезпечного для життя і здоров`я насильства з метою заволодіння майном, яке є у його власності та в його розпорядженні, та вони вступили у попередню змову між собою, розподіливши ролі у скоєнні даного злочину.

Разом із тим, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , переслідуючи власні мотиви незаконного збагачення за рахунок майна ОСОБА_12 та прагнення самоствердитись, за невстановлених обставин домовились заздалегідь підготуватись та під час нападу на потерпілого позбавити його життя, при цьому про такі наміри не повідомляти ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , щоб останні виконали обумовлені з ними ролі у скоєнні злочину.

В подальшому 23.02.2025 близько 14.00 год. під час спільного вживання алкогольних напоїв у квартирі АДРЕСА_3 ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розпочали виконання свого спільного злочинного плану, діючи спільно, умисно, з корисливими мотивом та метою, узгоджено один з одним, однак, при цьому умислом ОСОБА_8 та ОСОБА_4 не охоплювалось заподіяння потерпілому смерті, однак, охоплювалось скоєння нападу на нього із застосуванням небезпечного для життя і здоров`я насильства.

Так, ОСОБА_4 зателефонував до ОСОБА_12 та призначив йому зустріч о 15.00 год. 25.02.2025 на стадіоні неподалік будинку АДРЕСА_4 . В подальшому ОСОБА_4 близько 15.00 год. в телефонній розмові з ОСОБА_12 переніс зустріч на 16.00 год.

Близько 16.00 год. ОСОБА_12 на автомобілі «Фольксваген Каравелла» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , власником якого є благодійний фонд « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( АДРЕСА_5 ) приїхав до стадіону неподалік будинку АДРЕСА_4 . В цей час ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вийшли з помешкання за вищевказаною адресою. ОСОБА_4 та ОСОБА_10 підійшли до ОСОБА_12 та сіли до нього в автомобіль. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 сіли до автомобіля «Шевроле Епіка», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_13 , та яким володіє ОСОБА_9 , на якому під`їхали до автомобіля ОСОБА_12 , тоді ОСОБА_8 жестом показала ОСОБА_12 , щоб він їхав за автомобілем, в якому остання знаходилась. Після цього обидва автомобілі поїхали до берегу Осташівського ставу зі сторони вулиці Виговського (Котовського) в м. Умані.

По приїзду до вказаного місця усі перелічені особи вийшли з автомобілів та розпочали розмову. Після розмови, яка тривала приблизно 10 хвилин, ОСОБА_9 напав на ОСОБА_12 , застосовуючи до нього насильство, небезпечне для життя і здоров`я, почавши наносити йому удари кулаками рук та ногами по голові та тілу, від чого останній впав на землю. Після цього до ОСОБА_9 приєднались ОСОБА_11 , який тримав в руках заздалегідь взятий із собою шматок шланга, і ОСОБА_10 , та вони втрьох продовжили наносити ОСОБА_12 по голові та тулубу численні удари кулаками рук, ногами та шматком шланга, який, окрім ОСОБА_11 , також застосовував і ОСОБА_9 .

Під час цього побиття ОСОБА_9 відібрав у ОСОБА_12 сумку з особистими речами, що була при ньому, в якій також знаходились усі правовстановлюючі документи на автомобіль «Мазда 6», а також його мобільний телефон, заволодівши таким чином цим майном, вартість якого на даний час не встановлена.

В подальшому ОСОБА_4 повідомив присутнім, що на крики почали реагувати сторонні особи, які дивляться в їх бік. У зв`язку із цим побиття ОСОБА_12 було тимчасово припинено. ОСОБА_9 сів за кермо свого автомобіля, до нього в салон сіла ОСОБА_8 , решта осіб, у тому числі ОСОБА_12 , що підвівся на ноги, сіли до автомобіля «Фольксваген Каравелла», за кермом якого був ОСОБА_11 , та обидва транспортні засоби направились в бік села Томашівка Уманського району, де поблизу вказівника на дане село у вигляді фігурного глечика зупинились.

У вказаному місці вказані особи вийшли з автомобілів та ОСОБА_9 почав знову наносити ОСОБА_12 удари кулаками рук в голову, при цьому вимагаючи перелічити усе наявне у нього цінне майно та віддати його. Після повідомлення ОСОБА_12 близько 18.00 год. про наявність в його володінні автомобіля «Мазда 6», реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_14 , усі шестеро учасників події знову сіли до двох вищевказаних автомобілів ( ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 до автомобіля «Шевроле Епіка», решта осіб до автомобіля «Фольксваген Каравелла») та поїхали в напрямку міста Умань. Проїхавши близько 4 км, автомобіль «Шевроле Епіка» зупинився через несправність колеса, тоді автомобіль «Фольксваген Каравелла», яким кермував ОСОБА_11 , повернувся до автомобіля «Фольксваген Каравелла», до якого сіли усі учасники події та направились в м. Умань до вулиці Спінози.

По прибуттю до вказаної вулиці учасники зупинились біля припаркованого автомобіля «Мазда 6», ОСОБА_11 підійшов до цього автомобіля та побачив пошкодження одного із коліс, про що повідомив решті присутніх. Тоді за вказівкою ОСОБА_9 на автомобілі «Фольксваген Каравелла» усі поїхали до квартири АДРЕСА_6 .

По приїзду ОСОБА_9 та ОСОБА_8 пішли до зазначеного помешкання, а ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 на автомобілі «Фольксваген Каравелла» спочатку з`їздили на автозаправну станцію, де поповнили запас палива, після чого поїхали до місця, де залишився автомобіль «Шевроле Епіка», приблизно за 4 км від село Томашівка. Забравши з автомобіля «Шевроле Епіка» раніше відібрану ОСОБА_9 сумку ОСОБА_12 з його майном, у тому числі ключем від автомобіля «Мазда 6» та документами на нього, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 повернулись до м. Умані на вулицю Фортечну неподалік від автомобіля «Мазда 6», який стояв на вулиці Спінози. Далі ОСОБА_11 сходив до автомобіля «Мазда 6» та повернувся, після чого запитав в ОСОБА_12 , чи є в його автомобілі домкрат, на що отримав відповідь про його відсутність.

Далі ОСОБА_11 сів за кермо на автомобіля «Фольксваген Каравелла» та разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_12 і ОСОБА_4 поїхав на паркувальний майданчик поряд з будинком АДРЕСА_7 . Там ОСОБА_15 зателефонував до невстановленої особи, яка прибула на невстановленому автомобілі, до якого ОСОБА_11 сів та поїхав до будинку АДРЕСА_4 .

По прибуттю ОСОБА_11 пішов до квартири АДРЕСА_8 в цьому будинку та покликав ОСОБА_9 . Вони разом вийшли з квартири та в невстановлений спосіб поїхали на вулицю Спінози до автомобіля «Мазда 6», полагодили пошкоджене колесо цього транспортного засобу та на ньому приїхали до паркувального майданчика біля будинку АДРЕСА_7 . Там ОСОБА_11 пересів за кермо автомобіля «Фольксваген Каравелла», на якому разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_4 і ОСОБА_12 поїхав до будинку АДРЕСА_4 .

В цей час ОСОБА_9 , будучи наодинці за кермом автомобіля «Мазда 6», завіз його в невстановлене місце, де залишив, таким чином заволодівши вказаним автомобілем та отримавши можливість ним розпоряджатися, після чого пішки повернувся до АДРЕСА_4 , при цьому ключі від автомобіля залишивши при собі.

Коли ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 і ОСОБА_12 зустрілись біля будинку АДРЕСА_9 , то ОСОБА_10 пішов до квартири АДРЕСА_8 в цьому ж будинку, покликав ОСОБА_8 на вулицю та вони разом вийшли у двір, де ОСОБА_12 вимушено пообіцяв ОСОБА_8 повернути їй увесь борг.

Після цього ОСОБА_9 і ОСОБА_10 пішли до квартири АДРЕСА_3 , а ОСОБА_11 одягнув заготовлені ним шкіряні рукавиці та балаклаву, сів за кермо автомобіля «Фольксваген Каравелла», до якого також сіли ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , та зазначені особи поїхали у двір будинку АДРЕСА_10 . По приїзду ОСОБА_11 зупинив автомобіль у дворі поблизу котельні та на таксі поїхав з місця події.

ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_12 пішли до квартири АДРЕСА_11 , де через деякий час ОСОБА_12 від отриманих травм помер.

Згідно з висновком експерта під час вищеописаних подій ОСОБА_12 заподіяно тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми без ушкодження кісток основи, склепіння та лицевого черепа з крововиливами під м`які мозкові оболонки та в речовини головного мозку, що в своєму перебігу ускладнились розвитком травматичного набряку-набубнявіння головного мозку, і ран, саден та синців обличчя, які носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та від яких настала смерть ОСОБА_12 , а також тілесні ушкодження у виді видовженого синця верхньо-зовнішньої поверхні правого плечового суглобу, садна тильної поверхні правої кисті між 1 та 2 пальцями, садна в основі фаланги 1-го пальця правої кисті по тильній поверхні, синця середньої третини лівого передпліччя по задній поверхні, синця в середній третині лівого бокового фланку живота, синця нижньої третини правого бокового фланку живота, синця верхньо-зовнішнього квадранту правої сідниці, синця нижньо-зовнішнього квадранту правої сідниці, синця середньої третини правого стегна по передньо-зовнішній поверхні, синця передньо-зовнішньої поверхні правого колінного суглобу, синця в верхній третині правої гомілки по передньо-зовнішній поверхні, садна в середній третині правої гомілки по передньо-внутрішній поверхні, синця середньої третини лівого стегна по передньо-зовнішній поверхні, синця нижньої третини лівого стегна по передньо-зовнішній поверхні, синця нижньої третини лівого стегна по передньо-внутрішній поверхні, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та крововиливів в м`яких тканинах грудної клітки справа в ділянці 4, 5, 6 ребер по середньопахвинній та задньопахвинній лініях, крововиливу в проекції 5-го ребра зліва по лопатковій лінії, крововиливів в ділянці правого та лівого бокового фланків живота, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Внаслідок таких спільних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 заволоділи належними ОСОБА_12 сумкою з особистими речами та мобільним телефоном, вартість яких на даний час не встановлена, а також автомобілем «Мазда 6», реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_14 , а володільцем ОСОБА_12 , чим заподіяли останньому матеріальної шкоди.

Крім того, 24.02.2025 близько 05.00 год. ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_11 , де також знаходилось тіло померлого ОСОБА_12 , вирішили позбутись його, вчинивши над ним наругу. Усвідомлюючи, що вдвох їм фізично не вдасться це зробити, вони вирішили залучити до скоєння злочину ОСОБА_16 , якому близько 05.30 год. зателефонував ОСОБА_4 та попросив приїхати, на що ОСОБА_16 погодився.

Близько 06.00 год. 24.02.2025 ОСОБА_16 прибув до ОСОБА_8 та ОСОБА_4 за вищевказаною адресою, де останні двоє розповіли ОСОБА_16 дійсні обставини смерті ОСОБА_12 , після чого вони втрьох домовились про спільне вчинення злочину, вступивши таким чином у попередню змову між собою.

Далі ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_16 , свідомо нехтуючи нормами суспільної моралі в частині шанобливого ставлення до померлих, не вживши заходів до поховання тіла ОСОБА_12 згідно встановлених традицій суспільства, всупереч вимогам ст.ст. 6, 26 Закону України «Про поховання та похоронну справу» порушуючи право людини на поховання її тіла і належне ставлення до тіла після смерті, зневажаючи тим самим пам`ять про померлу людину, вдалися до реалізації своєї змови та спільного злочинного умислу.

ОСОБА_16 вийшов у двір будинку, сів за кермо автомобіля «Фольксваген Каравелла» ( НОМЕР_1 ) та підігнав його до входу у під`їзд будинку, після чого піднявся до квартири. Далі ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_16 утрьох винесли тіло ОСОБА_12 з помешкання та поклали його в багажне відділення автомобіля «Фольксваген Каравелла», накривши покривалом. Потім ОСОБА_16 знову сів за кермо вказаного автомобіля та припаркував його у дворі ліворуч від будинку між ним та електроопорою № 5 з написом «3/2», після чого спільники залишили місце події.

Крім того, 24.02.2025 близько 05.00 год. ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_11 , де також знаходилось тіло померлого ОСОБА_12 , вирішили позбутись його задля приховання факту його насильницької смерті. Усвідомлюючи, що вдвох їм фізично не вдасться це зробити, вони вирішили залучити до скоєння злочину ОСОБА_16 , якому близько 05.30 год. зателефонував ОСОБА_4 та попросив приїхати, на що ОСОБА_16 погодився.

Близько 06.00 год. 24.02.2025 ОСОБА_16 прибув до ОСОБА_8 та ОСОБА_4 за вищевказаною адресою, де останні двоє розповіли ОСОБА_16 дійсні обставини смерті ОСОБА_12 , після чого вони втрьох домовились про спільне вчинення злочину, вступивши таким чином у попередню змову між собою.

Далі ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_16 , усвідомлюючи, що смерть ОСОБА_12 настала через його умисне вбивство іншими особами, які не є їхніми близькими родичами чи членами сім`ї, вдалися до реалізації своєї змови та спільного злочинного умислу, розпочавши активні дії, спрямовані на приховування особливо тяжкого злочину вбивства ОСОБА_12 .

Так, ОСОБА_16 вийшов у двір будинку, сів за кермо автомобіля «Фольксваген Каравелла» ( НОМЕР_1 ) та підігнав його до входу у під`їзд будинку, після чого піднявся до квартири. Далі ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_16 утрьох винесли тіло ОСОБА_12 з помешкання та поклали його в багажне відділення автомобіля «Фольксваген Каравелла», накривши покривалом. Потім ОСОБА_16 знову сів за кермо вказаного автомобіля та припаркував його у дворі ліворуч від будинку між ним та електроопорою № 5 з написом «3/2», після чого спільники залишили місце події.

10.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 297, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 396 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується отриманими в ході д осудового розслідування доказами.

Окрім діянь, про підозру в яких повідомлено ОСОБА_4 , у вказаному кримінальному провадженні розслідуються також і діяння, передбачені п.п. 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч.ч. 2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, скоєні іншими особами.

Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.04.2025 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09.06.2025, який в подальшому ухвалою від 08.07.2025 продовжено до 05.09.2025 включно.

При цьому строк досудового розслідування у кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді від 04.07.2025 продовжено до 6-ти місяців з дня повідомлення про підозру, тобто до 10.10.2025.

Закінчити досудове розслідування у зазначений строк неможливо, оскільки необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, а саме: провести тимчасові доступи до інформації про абонентські з`єднання мобільних телефонів, якими користувалися підозрювані; отримати висновок товарознавчої експертизи по мобільному телефону померлого; отримати висновок автотоварознавчої експертизу по автомобілю «Мазда 6»; отримати висновок комплексної молекулярно-генетичної експертизи та вибухотенічної експертизи по гранаті, підривачу та зразкам букального епітелію; отримати висновок балістичної експертизи по набоям та пістолету; з врахуванням отриманих висновків експертиз повідомити ряду осіб про зміну раніше повідомленої підозри; виконати вимоги ст. ст. 290 292 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування та вручити його підозрюваним та їх захисникам, а також виконати слідчі (розшукові) та процесуальні дії, в яких виникне може виникнути необхідність, та вимоги параграфу 3 глави 24 КПК України.

Враховуючи спосіб і тяжкість вчинених ОСОБА_4 злочинів, виникла необхідність в продовженні відносно нього строку запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням волі, оскільки ризики, що стали підставою для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на час звернення до суду із даним клопотанням не зменшилися та не відпали.

Необхідність обрання стосовно підозрювано го ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі.

Ризики, які існували при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не зменшились та продовжують існувати, що дає достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме в даному випадку: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини кримінального провадження, а також тяжкість наслідків, спричинених даними кримінальними правопорушеннями, все це свідчить про недостатність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.

Просила суд: продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 297, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 396 КК України, у кримінальному провадженні № 0000073 від 26.01.2025, в межах строку досудового розслідування, тобто до 10.10.2025 включно.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що ризики, які були встановлені при обранні запобіжного заходу, продовжують існувати. Слідством не знайдені всі речові докази та проводяться їх пошуки. Завершити досудове розслідування неможливо до закінчення строку дії попередньої ухвали про запобіжний захід, оскільки не проведені всі експертизи та не виконана ухвала суду про тимчасовий доступ до речей і документів. Грабова є співмешканкою, а Поліщук родичем, тому може на них впливати. За місцем проживання знайдена ковдра зі слідами крові, яка випрана, що свідчить про приховування злочинів. Є всі підстави вважати, що одяг потерпілого знищений, оскільки його знайшли без одягу. Все в сукупності свідчить про неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання. Вказала, що клопотання не відповідає вимогам ст. 184 КПК України. Ризики є необґрунтовані, ОСОБА_4 не переховувався, самостійно прибув до суду для вирішення питання про обрання запобіжного заходу. ОСОБА_4 ніколи не мав доступу до речей потерпілого і не бив його. Ризики впливу іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення не доведені. Не вмотивовано, чому відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід. Просила відмовити у задоволенні клопотання та застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю за місцем проживання. Додала, що за цією адресою проживає донька дружини ОСОБА_4 , яка не заперечує проти цього, що підтверджується її заявою, яка є в матеріалах справи.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Вислухавши прокурора, слідчого, підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника, ознайомившись із матеріалами клопотання, перевіривши матеріали клопотання на відповідність вимогам КПК України та дослідивши документи, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею у межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Згідно із статтею 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчим суддею встановлено, що Уманським РУП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000073 від 26.01.2025, у межах якого ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 297, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 396 КК України.

11.04.2025 ухвалою слідчого судді до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09.06.2025, без можливості внесення застави, який в подальшому неодноразово продовжено, востаннє ухвалою від 08.07.2025 до 05.09.2025 включно без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді від 04.07.2025 строк досудового розслідування даного кримінального провадження продовжено до шести місяців, тобто до 10.10.2025.

Оскільки строк обраного ОСОБА_4 запобіжного заходу закінчується 05.09.2025 та існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, слідчий за погодженням з керівником Уманської окружної прокуратури звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість подальшого застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

З урахуванням відсутності у слідчого судді права на даному етапі досудового розслідування вирішувати питання, які належать до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті, в тому числі оцінювати докази з точки зору їх достатності й допустимості для підтвердження чи спростування винуватості особи у вчиненні злочину та кваліфікації її дій, обов`язку судді на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити вірогідність та достатність причетності підозрюваного до кримінально-караних дій для застосування щодо нього обмежувального заходу, надані стороною обвинувачення фактичні дані, що містяться в долучених до клопотання матеріалах, є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, з чим закон пов`язує можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчим суддею враховується, що не зменшились та продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, наявність яких була встановлена при застосуванні та продовженні щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зокрема ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, оскільки можливе притягнення до кримінальної відповідальності та суворість покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , може бути розцінена ним більш небезпечним ніж переховування та втеча. Також не зменшився та продовжує існувати ризик знищення, приховування або спотворення будь- яких речей чи документів, які мають важливе значення для встановлення усіх обставин вчинення кримінальних правопорушень, оскільки досудове розслідування триває, слідчим та прокурором вживаються заходи щодо збирання доказів, в тому числі щодо відшукування знаряддя вчинення злочинів, які вчинялись в умовах неочевидності та з елементами приховування підозрюваними їх наслідків. Крім того, з достатньою вірогідністю продовжують існувати ризик незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних з метою зміни ними показів на його користь. Також, хоча ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності та не має судимості, але обґрунтована підозра у вчиненні, в тому числі і особливо тяжких злочинів, пов`язаних з посяганням на життя людини та обставини їх вчинення, на думку суду, свідчать про стійке неприйняття підозрюваним загальновизнаних у суспільстві правил поведінки та моральності і характеризує його як особу, що схильна до вчинення кримінальних правопорушень.

Отже, при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 слідчий суддя виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення наявних ризиків.

У судовому засіданні не встановлено даних про зменшення чи відсутність ризиків, а також про наявність достатніх стримуючих факторів для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Також слідчим суддею враховується, що будь-яких інших обставин, які би свідчили про те, що застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, матеріали клопотання не містять та доказів наявності таких обставин стороною захисту не надано.

Слідчий суддя не бере до уваги посилання захисника на наявність у підозрюваного постійного місця проживання та процесуальну поведінку її підзахисного до застосування запобіжного заходу, як на підставу зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки в даному випадку ці обставини не перевищують суспільного інтересу у справі, що має значний резонанс, який полягає у повному та неупередженому проведенні досудового розслідування в розумні строки, а тому тримання підозрюваного під вартою є виправданим за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Суд також не бере до уваги посилання захисника на недоведеність наявності ризиків та відсутність судимості у підозрюваного, як підстав для відмови у продовженні строку тримання під вартою, оскільки вказані обставини не зменшують суспільну небезпеку кримінальних правопорушень, у вчиненні яких на вказаному етапі підозрюється ОСОБА_4 .

Водночас у судовому засіданні взяті до уваги доводи прокурора відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, а саме, що для завершення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні існує законодавчо встановлена необхідність у проведенні слідчих та процесуальних дій, обґрунтованість та необхідність яких була предметом перевірки слідчим суддею при вирішенні питання про продовження строку досудового розслідування.

Таким чином, вирішуючи питання можливості зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш м`який, слідчий суддя вважає недоведеною та недостатньо обґрунтованою можливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки стороною захисту не надано переконливих доказів того, що такий запобіжний захід зможе запобігти наявним та доведеним ризикам.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , обставини їх вчинення та наявні ризики, а також те, що на цій стадії досудового розслідування з об`єктивних причин неможливо провести всі необхідні слідчі та процесуальні дії, спрямовані на встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти наявним ризикам та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного, а тому вважає, що вказані обставини у своїй сукупності виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні в тому числі тяжкого та особливо тяжких умисних злочинів, вчинених із застосуванням насильства, то відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не вбачає підстав для визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного засобу.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 184, 193-199, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк застосування щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 10 жовтня 2025 року, включно, без визначення розміру застави, з триманням підозрюваного в Державній установі « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному та захиснику до відома, та направити до Державної установи « ІНФОРМАЦІЯ_3 » для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1