Справа № 308/4959/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

14.05.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження у кримінальному провадженні №11-сс/4806/240/25, за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_5 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.04.2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.04.2025 року, задоволено клопотання та застосовано до підозрюваного за ч. 5 ст. 407 КК України ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, а саме до 15 травня 2025 року включно, з визначенням застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400, 00 грн.

У разі внесення застави на ОСОБА_5 покладено наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

З матеріалів судового провадження слідує, що cтарший слідчий Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000711 від 08.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подане клопотання мотивує тим, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР у м. Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000711 від 08.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий зазначає, що у ході досудового розслідування встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 05.07.2024 року призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 . 06.07.2024 наказом N?100 командира військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_9 призначено на посаду кулеметника 1 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 піхотної роти 3 піхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення.

Під час проходження військової служби, у відповідності до ст.ст. 6, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_10 , зобов?язаний був свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов?язок, не допускати негідних вчинків, точно й вчасно виконувати покладені на нього обов?язки.

Натомість, солдат ОСОБА_10 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, став на шлях вчинення кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Так, солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_2 , під час дії воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, через особисту недисциплінованість, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування та начальників, яким підпорядкований за службою, без поважних причин, в умовах воєнного стану, 09.07.2024 у точно невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 07.30 год., самовільно залишив військову частину, а саме: ділянку полігону військової частини НОМЕР_3 - пункт дислокації військової частини НОМЕР_1 , що розташований в АДРЕСА_1 та був незаконно відсутній на військовій службі по 02.04.2025 до моменту його виявлення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , проводячи час на власний розсуд, не пов?язуючи свою діяльність з проходженням військової служби, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

07.04.2025 ОСОБА_10 повідомлено про підозру за ч. 5 ст. 407 ККУ.

Слідчий зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення грунтується на зібраних у ході досудового розслідування доказах, а саме: повідомленням командування військової частини, службовим розслідування за фактом самовільного залишення військової частини, допитами свідків та іншими матеріали в сукупності.

Слідчий зазначає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов?язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_10 є тяжким і передбачає можливість призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування чи суду.

Так, Указом Президента України оголошено військовий стан та на території України ведуться бойові дії, Закарпатська область межує із чотирма країнами (Республіка Польща, Румунія, Угорщина, Словаччина), що дає підстави вважати, що ОСОБА_10 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину в умовах військового стану, не дивлячись на проходження військової служби, може переховуватись, в тому числі, на території тимчасово непідконтрольній українській владі та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску через державний кордон України.

Окрім іншого, слідчий просить суд звернути увагу на те, що ОСОБА_11 являється спеціальним суб?єктом кримінального правопорушення - військовослужбовцем, а відтак обрання йому судом запобіжного заходу у виді особистого зобов?язання, домашнього арешту та застави створить передумови до вчинення останнім нового тотожного кримінального правопорушення, пов?язаного з ухилення від проходження військової служби.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Слідчий зазначає, що на думку сторони обвинувачення, інший запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного у кримінальному провадженні, а тому просить слідчого суддю застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано - Франківськ, Івано - Франківської області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В ухвалі слідчого судді вказано про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Слідчий суддя вважає, що під час досудового розслідування здобуто докази, які свідчать про обґрунтованість підозри, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від органу досудового розслідування та суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, підтверджені належними доказами. Разом з цим, слідчий суддя вказує, що ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому ОСОБА_5 підозрюється, не знайшов свого підтвердження. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності встановлених ризиків, передбачених п. 1, 4 ч. 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя взяв до уваги характеризуючі відомості про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, не одружений, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий. Ураховуючи наведене та положення ст. 178 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 з визначенням застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400, 00 грн.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_5 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій вказує, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою в частині встановлених ризиків, оскільки такі є відсутніми. Зазначає, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, батьків і бере участь у всіх слідчих діях та надає показання. Апелянт констатує про відсутність у клопотанні доказів того, що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти будь яким ризикам. Встановлений розмір застави є непосильним для непрацюючого ОСОБА_5 . Просить скасувати ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання слідчого. У разі залишення ухвали без змін в частині застосування запобіжного заходу, просить зменшити розмір застави до 53 680 грн.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, неявка якого, з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності прокурора, апеляційний суд бере до уваги, що: орган обвинувачення належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення на електронну адресу Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері (а. с. 144), заяв чи клопотань про причини неявки чи відкладення розгляду на інший день до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. ст. 177, 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгород) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові знаходиться кримінальне провадження за №0000711, відомості про кримінальне правопорушення в якому внесені 08.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання слідує, що клопотання розглядалось за участі як підозрюваного ОСОБА_5 , так і його захисника адвоката ОСОБА_6 , а також прокурора ОСОБА_8 , що свідчить про дотримання слідчим суддею передбачених ст. 193 КПК України вимог, у тому числі, дотримання права особи на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Вказаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання матеріалами (доказами). Погоджуючись з указаним висновком, суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують на даному етапі досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний має відношення до вчиненого кримінального правопорушення. Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 сторонами кримінального провадження не оспорюється.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

За цих обставин, висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 апеляційний суд визнає обґрунтованими.

Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про існування ризиків, передбачених у п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Разом із цим, обґрунтованим є і висновок слідчого судді про недоведеність ризику, можливого вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення у якому він підозрюється. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та фактичних обставин їх вчинення, у своїй сукупності з його тяжкістю (передбачене ч. 5 ст. 407 КК України кримінальне правопорушення відноситься до тяжких злочинів, за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років) та даними про особу підозрюваного (має постійне місце проживання, не одружений, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий) повністю підтверджують наявність вищевказаних ризиків та висновок слідчого судді й у цій частині.

Вищенаведені обставини свідчать про обґрунтованість висновку слідчого судді про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За цих обставин, твердження апеляційної скарги про відсутність ризиків, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються наведеним вище, а відтак і жодним чином не спростовують висновків слідчого судді у цій частині.

При цьому, відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від органу досудового розслідування або суду чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, обставини, за яких вчинене кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Із вищенаведених підстав, як такі, що не впливають на висновки суду першої інстанції, колегія суддів відхиляє й апеляційну скаргу в частині тверджень про відомості, що характеризують особу підозрюваного.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення береться до уваги і те, що стороною захисту не вказується на наявність у ОСОБА_5 таких захворювань, які перешкоджають триманню його під вартою; що підозрюваний із урахуванням захворювань не може триматися під вартою; що тримання ОСОБА_5 під вартою може негативно відобразитись на стані його здоров`я. Будь-яких доказів, зокрема висновків лікарів тощо, у підтвердження таких фактів стороною захисту не надано.

Строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою слідчий суддя встановив відповідно до приписів ч. 1 ст. 197 КПК України.

Прийнявши обґрунтоване рішення про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги положення ст. 177, 178 КПК України, дані про особу підозрюваного, тяжкість злочину у якому ОСОБА_5 підозрюється, - і дійшов обґрунтованого висновку й про те, що застава у в розмірі 50 розмірів мінімуму для працездатних осіб, що складає 151 400,00 гривень, в достатній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, із чим погоджується й апеляційний суд.

На переконання апеляційного суду саме такий розмір застави буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та запобігання встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, і не є завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_5 , так як таких даних під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 стверджує, що підозрюваному посильно сплатити лише 20 розмірів прожиткових мінімумів доходів громадян, а інший розмір буде завідомо непропорційною сумою його доходам. На підтвердження цих доводів захисник не подав жодних доказів, що стосуються матеріального чи фінансового стану підозрюваного.

Інші обставини, які б давали підстави для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За цих обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а ухвалу слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що жодних доказів чи даних про обставини, які б свідчили про незаконність ухвали слідчого судді, до апеляційної скарги не додано й будь-яких обґрунтованих клопотань прокурором із цього приводу прокурором не заявлялось.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_6 , відхилити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.04.2025 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: