Справа № 277/404/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2025 року селище Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Ємільчине справу по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Клименці Брянської області, проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, судимого: 26.09.2019 Лугинським районним судом за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 26.12.2022 по відбуттю покарання, судимість не знята і не погашена,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08 березня 2025 року близько 00 години 20 хвилин в будинку АДРЕСА_2 на ґрунті особистих неприязних відносин виникла суперечка між ОСОБА_4 та його співмешканкою ОСОБА_5 .

Під час суперечки ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_7 , яка перебувала у положенні сидячі на ліжку в одній із кімнат будинку, та умисно наніс останній один удар вістрям леза ножа в область верхньої частини стопи правої ноги.

Унаслідок нанесеного удару ОСОБА_4 умисно спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: одиночної рани в проекції склепіння 1-го пальця правої стопи, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, у період дії воєнного стану, який був введений відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року та прийнятий Законом України «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Верховною Радою України, який неодноразово продовжувався Указами Президента України, ОСОБА_4 08 березня 2025 року, близько 00 год. 25 хв. перебуваючи в будинку ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_2 , в кімнаті кухні виявив на столі ноутбук, який належить Миколаївському ліцею Ємільчинської селищної ради Житомирської області, про що йому було достовірно відомо, яким користувалася ОСОБА_7 , і вирішив його таємно викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, того ж дня, без розриву в часі ОСОБА_4 , переконавшись, що ОСОБА_5 не спостерігає за його діями, та таким чином не перешкоджає вчиненню ним злочину, умисно, в умовах воєнного стану, таємно викрав ноутбук марки «Асеr» модель «N15W4(EX2519)», комплектований зарядним пристроєм марки «Асеr» модель «A13-04N2A», вартістю 4829 гривень 68 копійок, після чого залишив місце вчинення злочину.

Викраденим майном ОСОБА_4 у подальшому розпорядився за власним розсудом, заподіявши Миколаївському ліцею Ємільчинської селищної ради Житомирської області матеріальні збитки на загальну суму 4829 гривень 68 копійок.

Своїми умисними діями, які виразились:

у спричиненні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України;

у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 125 та частиною 4 статті 185 КК України визнав повністю, дав покази, які відповідають змісту обвинувачення та погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, не оспорював їх, позиція його є добровільною, а тому суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку згідно статті 349 КПК України.

Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а обмежився лише допитом потерпілих, допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, його вина у вчиненні кримінальних правопорушень повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні вказала, що має трьох неповнолітніх дітей, проживала з обвинуваченим декілька місяців, раніше він спричиняв їй тілесні ушкодження. У день вчинення кримінальних правопорушень обвинувачений був у стані алкогольного сп`яніння, сварка виникла через вживання обвинуваченим алкоголю. Потерпіла просила ОСОБА_4 залишити її будинок. Коли вона сиділа на ліжку у кімнаті, в цей час обвинувачений наніс їй один удар вістрям леза ножа в область верхньої частини стопи правої ноги. В момент нанесення удару на руках у потерпілої сидів її малолітній син, захищаючи її. ОСОБА_4 після цього втік з будинку. Наступного дня потерпіла виявила, що з дому зник ноутбук, який вона використовувала для своєї роботи і який належить Миколаївському ліцею Ємільчинської селищної ради Житомирської області, де потерпіла працює вихователем групи продовженого дня. Потерпіла у судовому засіданні зазначила, що вона і зараз з дітьми боїться обвинуваченого, декілька днів після вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченим вона проживала не вдома. ОСОБА_5 вказала, що кожен має відповідати за злочини, безвідповідальність породжує нові злочини.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що проживає з ОСОБА_5 у неї в будинку десь з вересня 2024 року. 08 березня 2025 року перебуваючи в будинку ОСОБА_7 у нього виникла з нею сімейна сварка. Він перебував у стані алкогольного сп`яніння, під час сварки забіг на кухню, схопив ножа і вдарив потерпілу у ногу. В цей час діти були поряд. Потім він взяв з будинку ноутбук, щоб послухати музику, пішов до будинку своєї матері в с. Білокоровичі. Він знав, що це ноутбук, який належить Миколаївському ліцею Ємільчинської селищної ради, де працює ОСОБА_5 . Десь через десять днів (18 березня 2025 року) приїхали поліцейські і він тоді віддав ноутбук. Обвинувачений кається, просив вибачення у потерпілої.

Представник потерпілої особи директор Миколаївського ліцею Ємільчинської селищної ради ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначила, що з вересня 2024 року ОСОБА_5 працює в ліцеї вихователем групи продовженого дня. Вона користується у своїй роботі наданим ліцеєм ноутбуком, який перебуває на балансі ліцею. Інколи, як і всі інші вчителі, бере ноутбук додому для підготовки до уроків. 17.03.2025 ОСОБА_5 повідомила директора, що її ноутбук вкрав її співмешканець ОСОБА_4 .

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст.125 та ч. 4 ст. 185 КК України.

Обираючи обвинуваченому міру та вид покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, згідно статті 66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття.

Обставинами, згідно статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, є: рецидив злочинів; вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини; вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах; вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Так, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок та тяжкий злочин.

Як особа ОСОБА_4 характеризується позитивно, офіційно не працює, на обліку в закладах з надання психіатричної або наркологічної допомоги не перебуває, раніше неодноразово судимий.

Суд враховує всі обставини провадження та особу обвинуваченого, який хоча і щиро розкаявся, але з врахуванням обставин, що обтяжують покарання (вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, у присутності дитини), маючи не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість за вчинення умисного корисливого злочину (26.09.2019 Лугинським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 26.12.2022 по відбуттю покарання), позитивних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив тяжкий умисний корисливий злочин в умовах воєнного стану.

Також суд зазначає, що законодавець свідомо посилив кримінальну відповідальність за вчинення злочинів, вчинених під час дії воєнного чи надзвичайного стану, оскільки ціллю було втримання можливого росту злочинності під час війни.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує як вищевказані обставини, так і дані про особу обвинуваченого, який не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, стабільного джерела доходу не має, що у сукупності з вчиненням виключно корисливих кримінальних правопорушень свідчить про можливість продовження негативної поведінки в подальшому.

Тому, суд переконаний, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, а отже йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт та ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, визначивши остаточне покарання згідно з ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням, яке має бути необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Підстав для застосування статей 69, 75 КК України судом не встановлено.

Враховуючи те, що покарання пов`язане з реальним позбавленням волі, то така обставина може спонукати обвинуваченого до ухилення від відбування покарання, а також обставини, за яких було вчинено злочин, що свідчить про низький рівень соціальної відповідальності, схильність до правопорушень та необдуманих вчинків, ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У кримінальному провадженні цивільний позов потерпілими особами заявлено не було.

Питання про речові докази, процесуальні витрати суд вирішує в порядку ст.ст. 100, 124 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженні за проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 1591 гривень 80 копійок підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання:

за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно за даним вироком призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 03.08.2025 включно, та взяти його під варту із зали суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 05 червня 2025 року.

Зарахувати строк попереднього ув`язнення з моменту взяття під варту, тобто з 05.06.2025 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Процесуальні витрати в розмірі 1591 грн 80 коп, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/106-25/5169-ТВ від 21.03.2025, стягнути із ОСОБА_4 в прибуток держави (отримувач: ГУК у Жит. Обл./ТГ м.Житомир/24060300; банк одержувача: Казначейство України; ; рахунок №UA0006797; код класифікації доходів: 24060300).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 21.03.2025 у справі №277/326/25 на ноутбук марки «Асеr» модель «N15W4», та зарядний пристрій марки «Асеr» модель «A13-0451N2A».

Речові докази: ноутбук марки «Асеr» модель «N15W4», та зарядний пристрій марки «Асеr» модель «A13-0451N2A», поміщені до спецпакету №WAR1793187 та передані до кімнати зберігання речових доказів до ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області - повернути директору Миколаївського ліцею Ємільчинської селищної ради Житомирської області ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1