печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0001574,

В С Т А Н О В И В :

В провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0001574.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 18 березня 2025 року було проведено обшук за адресою: а адресою: АДРЕСА_1 , під час якого незаконно було вилучено вищезазначене майно, яке є непричетним до даного кримінального провадження та не було зазначено в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року, а належить ОСОБА_4 , а відтак вилучене майно має статус тимчасово вилученого та відповідно підлягає поверненню його законному володільцю.

З огляду на викладене, вилучені речі та документи є такими, що не входили до переліку, щодо якого було прямо надано дозвіл на відшукання та вилучення вищевказаною ухвалою слідчого судді № 757/20619/25-к, а відтак підлягають поверненню його законному володільцю.

Заявник в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, до суду направив заяву про розгляд скарги у його відсутність.

Слідчий, бездіяльність якого є предметом оскарження, у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Вивчивши скаргу, та дослідивши письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Судовим розглядом встановлено, Головним слідчим управлінням здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому 31.07.2024 до ЄРДР за №0001574, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року, надано дозвіл на проведення обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві часткової приватної власності належить ОСОБА_4 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінальних правопорушень, а саме виявлення та вилучення сировини у вигляді дієтичних добавок розчину ізольованого канабідіолу у конопляній олії 5, 10, 25% (олія CBD), дистиляту ізольованого CBD для інгаляцій з різними смаками, які містять у своєму складі екстракт канабісу, олії рослинного походження із вмістом ізолята канабідіолу, інших рідин, що містять або можуть містити у своєму складі екстракт канабісу, дієтичних добавок, ємностей для його зберігання, розливу, обладнання, прилади та пристрої, за допомогою яких здійснюється розлив та фасування, перемішування вказаних речовин, обладнання для наповнення ємкостей, лікарських засобів в ампули, флакони, стрип-монодози, туби, капсули та інші лікарські форми (у т.ч. виробника «Dongguan Zhuowei IntelligenceTechnology Co., Ltd»), іншого обладнання, а також флакони, пробірки, скляні пляшечки з піпетками об`ємом 10 мл, інгалятори CBD, кришки, пробки, рекламна продукція, наліпки характерної торгової марки, картонне упакування, а також вилучення речей та документів, що стосуються фактів: імпортування, транспортування, обробки, виробництва, збуту конопляної олії із вмістом ізолята канабідіолу на території України, поставок виготовленої продукції до кінцевого споживача внаслідок таких закупівель, а саме документів, що посвідчують особу та інших документів з ознаками підробки, договорів, доручень, платіжних доручень, наказів про призначення на посади, копії таких документів, печаток підприємств щодо діяльності, яка стосується фактів виробництва, переробки відходів, перевезення, заключення/підписання договорів, поставок виготовленої продукції до кінцевого споживача внаслідок таких закупівель, а також бухгалтерської документації, додаткових угод, актів приймання-передачі, відомостей про переробку, перевезення, накладних, транспортних витрат, товарно-транспортних накладних, їх обліку, отримання товарів, збуту третім особам, а також здійснення розрахунків, печаток за допомогою яких укладалися договори, зокрема збуту конопляної олії із вмістом ізолята канабідіолу, мобільних терміналів, інших засобів мобільного зв?язку, сім-карток, картко-тримачів та упаковок з-під сім-карток, мобільних wi-fi роутерів, магнітних, оптичних, електронних носіїв інформації, флеш-накопичувачів, чорнових записів, що можуть свідчити про злочинну діяльність осіб, комп`ютерної техніки, ноутбуків, планшетних пристроїв; документів та електронних носіїв, у яких може міститися інформація та відомості про осіб суб`єктів господарської діяльності причетних до вчинення кримінального правопорушення, організаторів схеми незаконної діяльності, де зазначені ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , а також суб`єкти господарської діяльності: ТОВ «ЕКО ФЛАУЕР» , ТОВ «ЕКО.СМАРТ» , ТОВ «ЕКО КАЛМА» , ТОВ «Прогресивні нафто-газові технології» , ДП «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» , ТОВ «АЛДЕН КОМПАНІЯ» , ТОВ «ФЛЕКС СИСТЕМ» .

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно положень ч.ч. 8, 9 ст. 236 КПК України, особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

У судовому засіданні встановлено, що вилучене, відповідно до протоколу обшуку від 18 березня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , майно на поверненні якого наполягає володілець, підпадає під критерії, визначені ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року на підставі якої працівниками органу досудового розслідування проведено слідчу дію - обшук.

Відтак, вилучене майно, не є тимчасово вилученим майном, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даної скарги за наданими матеріали, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право ОСОБА_4 законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав ОСОБА_4 , відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог скарги, а відтак у задоволенні вимог скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0001574- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1