ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1416/25 Справа № 202/4738/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 30 червня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000043, за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 30 червня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000043, за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Слідчий суддя дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що вилучений під час обшуку автомобіль та інші вказані у клопотанні речі, гроші можуть містити інформацію, яка має доказове значення у кримінальному провадження, або містити на собі сліди злочину (збуту наркотичних засобів), або здобуті злочинним шляхом, а їх власник не є підозрюваним у кримінальному провадженні, тобто слідчим/прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступень втручання у права та свободи ОСОБА_8 .

Слідчий суддя виходив з того, що відповідно до ухвали про дозвіл на обшук від 12 червня 2025 року, слідчим суддею було визначено обсяг обшуку у автомобілі, а саме наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги або прекурсори, чорнові записів, мобільні телефони, сім-картки, за допомогою яких зв`язувались співучасники злочину, банківських платіжних картки, грошові коштів у готівковій та електронній формах, отримані в результаті здійснення незаконної діяльності; персональні комп`ютерних систем та їх частин (комп`ютерів, ноутбуків, планшетів); мобільних терміналів (мобільних телефонів) систем зв`язку; електронні носії інформації.

Отже, слідчий суддя врахував, що слідчим суддею не надавався дозвіл на виявлення та вилучення транспортного засобу.

Крім того, слідчий суддя зауважив, що власником вилученого автомобілю є ОСОБА_8 , який не є підозрюваним у кримінальному провадженні, будь-якого іншого процесуального статусу також не має.

В апеляційній скарзі:

- прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на речі, які були вилучені під час обшуку автомобіля Mercedes-Benz G63 AMG, д/н НОМЕР_1 , а саме: флеш накопичувач білого кольору KIOXIA 16гб; шість банківських карток; грошові кошти у сумі 27600 доларів США; автомобіль Mercedes-Benz G63 AMG, д/н НОМЕР_1 , ключі від нього, а також свідоцтво про реєстрацію вказаного автомобілю.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги по суті, прокурор посилається на те, що 25 червня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді в межах кримінального провадження проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_8 , в ході якого окрім іншого виявлено великий сліп-пакет, заповнений приблизно на третину речовиною зеленого, рослинного походження, що може свідчити про його причетність до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Вищевказані речі згідно ст. 98 КПК України визнано речовими доказами та у кримінальному провадженні 30 червня 2025 року призначено судові експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

Заслухавши представника власника майна, - адвоката ОСОБА_7 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судове рішення, відповідно до ст. 370 КПК України, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Так, за наявними матеріалами, долученими до клопотання про арешт майна встановлено, що в провадженні ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000043 від 19 лютого 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

На підставі ухвал слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 12 червня 2025 року, було надано дозвіл на проведення обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_8 , з метою відшукання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, мобільних телефонів, сім-карток, за допомогою яких зв`язувались співучасники злочину.

В іншій частині клопотання слідчим суддею було відмовлено.

Іншою ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 12 червня 2025 року, було надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля MERCEDES-BENZ G63 AMG, д/н НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_8 , а також визначено обсяг обшуку у автомобілі, а саме наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги або прекурсори, чорнові записів, мобільні телефони, сім-картки, за допомогою яких зв`язувались співучасники злочину, банківських платіжних картки, грошові коштів у готівковій та електронній формах, отримані в результаті здійснення незаконної діяльності; персональні комп`ютерних систем та їх частин (комп`ютерів, ноутбуків, планшетів); мобільних терміналів (мобільних телефонів) систем зв`язку; електронні носії інформації.

В ході обшуку, 25 червня 2025 року було виявлено на вилучено: флеш накопичувач білого кольору KIOXIA 16гб, шість банківських карток, грошові кошти у сумі 27 600 доларів США, автомобіль MERCEDES-BENZ G63 AMG, д/н НОМЕР_1 , ключі від нього, а також свідоцтво про реєстрацію вказаного автомобілю, які постановами слідчого від 26 червня 2025 року визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Так, за вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Однак, прокурором не було надано достатньо доказів на підтвердження того, що вилучені під час обшуків флеш накопичувач білого кольору KIOXIA 16гб, шість банківських карток, грошові кошти у сумі 27 600 доларів США, автомобіль MERCEDES-BENZ G63 AMG, д/н НОМЕР_1 , ключі від нього, а також свідоцтво про реєстрацію вказаного автомобілю, мають відношення до кримінального провадження, оскільки це майно належить на праві власності ОСОБА_8 , який не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні.

При цьому, слідчим суддею слушно зауважено, що ухвалою суду про обшук не було надано дозволу на виявлення та вилучення транспортного засобу.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна в цій частині, слідчий суддя в повному обсязі дослідив усі матеріали, що мають значення для вирішення питання, врахував правову підставу для відмови у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на транспортний засіб.

Окрім цього, прокурором не доведено, що вилучені предмети відповідають критеріям речового доказу, які зазначені у ст. 98 КПК України, а саме є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів при цьому також зважає на усталену практику Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

З огляду на вищенаведене, оскільки доводи апеляційної скарги прокурора не знайшли свого підтвердження, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 30 червня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000043, за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4