Справа №523/8385/25
Провадження №1-кс/523/3883/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року слідчий суддя Пересипського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого в ОВС криміналіста СВ УСБ України в Одеській області ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , у присутності підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС криміналіста СВ УСБ України в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за №0000004 від 03.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України, про примусове відібрання біологічних зразків, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно клопотання слідчого, в проваджені слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного 03.01.2024 до ЄРДР за №0000004, за підозрою громадянина Республіки Молдова ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

13.03.2025 року слідчим відділом Управління СБ України в Одеській області, в ході проведення обшуку автомобіля Toyota Sequoia номерний знак НОМЕР_1 , в якому перебували громадяни Республіки Молдова ОСОБА_8 та ОСОБА_5 було виявлено та вилучено дві гранати Ф-1, які були знешкоджені співробітниками ВТС ГУ НП в Одеській області, після чого 2 корпуси від гранати Ф-1 поміщено в пакет WAR1312187 та 2 запали УЗРГМ поміщено в пакет CRI1018963.

Органом досудового розслідування, з метою повного та об`єктивного дослідження всіх обставин скоєного кримінального правопорушення, встановлення даних, які можуть бути використанні як доказ факту або обставин, які встановлюються під час кримінального провадження, відповідно до постанови від 07.04.2025 року призначено комплексну судово біологічну експертизу та вибухотехнічну експертизу, у зв`язку з чим постанову направлено до ІНФОРМАЦІЯ_4 для виконання.

15.05.2025 року старшим слідчим в ОВС криміналістом слідчого відділу УСБУ в Одеській області ОСОБА_9 винесено постанову про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи, однак підозрюваний ОСОБА_8 відмовився від відібрання біологічних зразків.

У своєму клопотанні слідчий просить надати дозвіл на примусове відібрання біологічних зразків (букальний епітелій та/або кров (рідку кров та кров на марлю) підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , для проведення судово-медичної молекулярно генетичної експертизи, з метою повного та об`єктивного дослідження всіх обставин скоєного кримінального правопорушення, встановлення даних, які можуть бути використанні як доказ факту або обставин, які встановлюються під час кримінального провадження.

Під час судового засідання слідчий просив задовольнити клопотання, та надати дозвіл на примусове відібрання біологічних зразків, так як підозрюваний ОСОБА_8 відмовився від добровільного надання зразків, тому відповідно до ст. 245 КПК України вимушені були звернутися до суду із відповідним клопотанням. Відібрання зразків необхідно для отримання об`єктивної інформації, яка, у свою чергу, може бути використана як доказ у кримінальному провадженні.

Захисник ОСОБА_8 ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, вказуючи, що слідчим порушено основоположні принципи кримінального провадження, а саме ст. 18 КПК України, відповідно до якої особа не зобов`язана доводити свою невинуватість або надавати докази проти себе, однак слідчим в клопотанні вказано, що необхідно встановити чи може вказаний біологічний матеріал належати ОСОБА_8 , примусове відібрання з метою встановлення його причетності до злочину є класичним примушуванням до надання доказів проти себе, що заборонено. Також відповідно до постанови Верховного суду України від 10.02.2022 року у справі №163/2245/17, біологічні зразки у особи можуть бути отримані поза її згодою лише тоді, коли метою відібрання таких зразків не є отримання доказів обвинувачення особи, яка надає такі зразки. У даному випадку мета є протилежною отримати ключовий доказ обвинувачення мого підзахисного. Також слідчим не надано документального підтвердження розпочатої експертизи, тобто відсутнє підтвердження, щодо прийняття експертизи до виконання, що свідчить про передчасність клопотання про відібрання порівняльних зразків. Стосовно посилання слідчого на Закон України «Про державну реєстрацію про геномну інформацію людини» слідчий неправильно тлумачить закон, так як відповідно до п. 4 Порядку КМУ №978 відбір біологічного матеріалу для геномної реєстрації здійснюється згідно зі ст. 242 КПК України (освідування), а не ст. 245 КПК України (відібрання зразків для експертизи).

Підозрюваний ОСОБА_8 повністю підтримав думку захисника, та просив відмовити у задоволені клопотання.

Дослідивши надані матеріали, з`ясувавши думку слідчого в підтримку внесеного клопотання, заперечення підозрюваного та його захисника, слідчий суддя дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 245 ч.1 КПК України, у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом.

Згідно ст. 245 ч.3 КПК України відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Оскільки підозрюваний відмовився від виконання постанови слідчого про відібрання біологічних зразків, слідчий звернувся з клопотанням, погодженим прокурором, до слідчого судді.

Слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню у повному обсязі, з огляду на таке.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.160 КПК України, в якому доведено наявність передбачених ч. 1 ст.5ст.163 КПК України, та обґрунтовано визначення про те, що інформація, встановлена шляхом експертизи за допомогою порівняння біологічних зразків, може мати суттєве значення для встановлення фактів у кримінальному провадженні, можливість використання як доказів відомостей, встановлених таким чином, та неможливості іншими способами довести обставини, які передбачаються довести за допомогою цих доказів.

Як вбачається з матеріалів, доданих до клопотання, відомості про кримінальне правопорушення за ч.1 ст.263 внесені до ЄРДР за № 0000004 від 03.01.2024 р.

Відповідно до протоколу обшуку від 13.03.2025 року в автомобілі Toyota Sequoia номерний знак НОМЕР_1 , в якому перебували громадяни Республіки Молдова ОСОБА_8 та ОСОБА_5 було виявлено та вилучено дві гранати Ф-1, які були знешкоджені співробітниками ВТС ГУ НП в Одеській області, після чого 2 корпуси від гранати Ф-1 поміщено в пакет WAR1312187 та 2 запали УЗРГМ поміщено в пакет CRI1018963.

07.04.2025 року старшим слідчим в ОВС криміналістом слідчого відділу УСБУ в Одеській області ОСОБА_9 винесено постанову про проведення комплексної судової біологічної експертизи та вибухотехнічної експертизи, для встановлення чи відносяться означені предмети до бойових припасів та чи придатні вони для вибуху, а також встановити чи містяться на них ядровмісні клітини придатні для ДНК аналізу, та встановити ДНК профіль біологічного матеріалу знайденого на них.

З метою отримання зразків для порівняння у підозрюваного ОСОБА_8 , 15.05.2025 року, старшим слідчим в ОВС криміналістом слідчого відділу УСБУ в Одеській області ОСОБА_9 винесено постанову про відібрання зразків, а саме: букального епітелію та/або кров (рідку кров та кров на марлю) для експертного дослідження від підозрюваного ОСОБА_8 про те підозрюваний від надання зразків відмовився, що стверджується власноруч підписаною відмовою від 15.05.2025 року.

Щодо позиції захисника підозрюваного проти примусового відібрання зразків експертизи для проведення, через порушення права підозрюваного не свідчити проти себе, гарантованого Конституцією України, то слідчий суддя звертає увагу на те, що така процесуальна дія, як отримання зразків для експертизи, пов`язана із забезпеченням доказів, які мають об`єктивний характер, і не залежать від волі особи, у якій вони відбираються, а тому вона не може розглядатися як така, що порушує право особи охорони мовчання. Така позиція узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 18.02.2021 за справою N 193/375/19.

В узагальненні ВВСУ практики вирішення слідчими суддями питань, пов`язаних із слідчими(розшуковими) діями від 19.07.2016 року, роз`яснено, що у ст.245 КПК не визначено переліку осіб, у яких можуть бути відібрані зразки для експертизи. Разом з тим системний підхід до тлумачення положень ст. ст.245 та 163 КПК (положення про тимчасовий доступ до речей і документів) дає підстави для висновку, що зразки для експертизи у кримінальному провадженні можуть бути відібрані у тієї особи, яка фактично володіє ними, незалежно від того, чи є ця особа стороною кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертав увагу на недопущення застосування до особи примусових заходів задля отримання від неї даних, які можуть бути використані як підстава для висунення обвинувачення такій особі. Право не свідчити проти себе передбачає, зокрема, що у кримінальній справі сторона обвинувачення, намагаючись довести вину обвинуваченого, не може використовувати докази, здобуті всупереч волі обвинуваченого за допомогою методів примусу чи тиску (справа «Яллох проти Німеччини», рішення від 11.07.2006; «Функе проти Франції», рішення від 25.02.1993; «Джей.Бі. проти Швейцарії», рішення від 03.05.2001). Викладені у цих справах висновки ЄСПЛ не означають того, що відібрання біологічних зразків у примусовому порядку в будь-якому разі суперечить Конвенції, однак у кожному разі має перевірятись правомірність отриманих доказів. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не забороняє застосування такої процедури, якщо вона відповідно до Закону та є необхідним.

Біологічні зразки у особи можуть бути отримані поза її згодою лише тоді, коли метою відібрання таких зразків не є отримання доказів обвинувачення особи, яка надає такі зразки.

Відбір біологічних зразків для експертизи примусово передбачено ст. 245 КПК України .

Під біологічними зразками особи слід розуміти всі зразки, пов`язані з життєдіяльністю особи як біологічної істоти: зразки відбитків пальців рук, почерку, мовлення і голосу особи, зразки відбитків зубів, відбитків будь-яких поверхонь тіла людини (губ, ліктів, ступень ніг тощо), запахових слідів людини, а також усі зразки біологічного походження в їх класичному розумінні (слина, кров, сперма, піт, волосся, нігті тощо), а їх відбирання необхідно здійснювати у відповідності до ч. 3 ст. 245 КПК.

Так, в рішенні ЄСПЛ «Сондерз проти Сполученого Королівства» від 17.12.1996 зазначено, що до проб біологічного матеріалу ЄСПЛ відносяться зразки крові, волосся або іншої тканини та матеріали, які виробляються в процесі природної життєдіяльності організму як, наприклад, зразки видиханого повітря, сечі, голосу.

У процесі розгляду слідчим суддею клопотання слідчого встановлено, що:

- наявні правові підстави для проведення слідчих дій у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000004 від 03.01.2024 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України;

- особа ОСОБА_8 , яка фактично володіє такими зразками, є «підозрюваним», тобто стороною кримінального провадження;

- наявні докази, які вказують на можливість причетності громадянина ОСОБА_8 до кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.263 КК України;

- наявність обставин, якими обґрунтовуються доводи клопотання (відмова особи добровільно надати біологічні зразки);

- у клопотання чітко зазначено, які саме біологічні зразки (рідку кров та кров на марлю та/або букальний епітелій) для проведення судово-медичної молекулярно генетичної експертизи належить відібрати та надано доказ призначення судово-молекулярно генетичної експертизи;

- клопотання слідчого про примусовий відбір біологічних зразків, «погоджене» прокурором, тобто подано стороною обвинувачення у кримінальному провадженні;

- до клопотання надано достатньо матеріалів, які обгрунтовують доводи клопотання;

- виключення можливості отримати біологічні зразки (рідку кров та кров на марлю та/або букальний епітелій) у гр. ОСОБА_8 для проведення судово-медичної молекулярно генетичної експертизи у інший спосіб, а проведення вказаного експертного дослідження є необхідним для повноти досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

- небажання гр. ОСОБА_8 здати - біологічний зразок у добровільному порядку, перешкоджає проведенню слідчої дії у кримінальному провадженню, яка є необхідною для перевірки, чи не залишені цією особою сліди у певному місці або на речових доказах у кримінальному провадженні за ч.1 ст. 263 КК України.

- метою відібрання біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_8 поза його згодою, не є отримання доказів обвинувачення особи.

Таким чином, наявні передбачені ч.3 ст. 245 КПК України для задоволення клопотання слідчого про примусове отримання біологічних зразків, а саме: (рідку кров та кров на марлю та/або букальний епітелій) підозрюваного ОСОБА_8 для проведення судово-медичної молекулярно генетичної експертизи у кримінальному провадженні.

Оскільки клопотання слідчого про примусове відібрання біологічних зразків, подано в порядку ст. 160 КПК України, то відповідно до положень п.7 ч.1 ст. 164 цього Кодексу, слід визначити строк дії ухвали слідчого судді, який не може перевищувати двох місяців з дня постановлення ухвали.

На підставі викладеного, керуючись: ст. 2, 110, 160-166, 241,245 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання старшого слідчого в ОВС криміналіста слідчого відділу УСБУ в Одеській області ОСОБА_3 про примусове відібрання біологічних зразків у особи для проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, подане в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000004 від 03.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України задовольнити.

Надати дозвіл слідчому, прокурору, уповноваженим особам науково-дослідних установ судових експертиз ІНФОРМАЦІЯ_5 , судово-медичних установ, закладів охорони здоров`я, уповноваженим особам медичних та експертних служб ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , спеціалістам криміналістам ІНФОРМАЦІЯ_10 , уповноваженим особам медичних служб ІНФОРМАЦІЯ_11 , уповноваженим особам Державної установи « ІНФОРМАЦІЯ_12 » та іншим особам за дорученням слідчого, прокурора на примусове відібрання біологічних зразків рідку кров та кров на марлю та/або букальний епітелій підозрюваного громадянина Республіки Молдова ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 для проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи.

Строк дії ухвали слідчого судді про примусове відібрання біологічних зразків, не може перевищувати двох місяців з дня постановлення ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1