Справа №463/4475/24
Провадження №1-кп/463/192/25
В И Р О К

іменем України

30 червня 2025 року Личаківський районний суд м.Львова в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000201 від 05.03.2024 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, -

встановив:

Під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000324 від 17.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, ОСОБА_4 перебуваючи 11.12.2023 у приміщенні Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області за адресою: м.Львів, вул.Романчука, 18, будучи ознайомленим з правами та обов`язками потерпілого, а також попередженим під підпис про кримінальну відповідальність, передбачену статтею 384 КК України за завідомо неправдиве показання потерпілого, був допитаний у процесуальному статусі потерпілого старшим дізнавачем відділу дізнання Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 у період 17 год. 15 хв. по 18 год. 01 хв., у ході чого повідомив, що підписи на довіреності №468 від 19.01.2022 виконано не ним. Правильність змісту протоколу додаткового допиту ОСОБА_4 від 11.12.2023 засвідчено його підписом. За своїм змістом, показання ОСОБА_4 щодо невиконання ним підпису на довіреності №468 від 19.01.2022 мали суттєве значення для досудового розслідування кримінального провадження №0000324 від 17.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, оскільки факт підписання такої довіреності не особою довірителем, при зазначенні його особистих відомостей створює склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення не визнав і суду пояснив, що довіреність від 24.01.2019 він підписував будучи в нотаріуса, куди прийшов разом з ОСОБА_7 . Останній був його керівником, тому підстав не довіряти йому не було. Він не розумів, що підписував, оскільки не обізнаний в юридичних питаннях. Через шість місяців ОСОБА_7 повідомив, що він оформив ФОП на його прізвище і запевнив його, що жодних проблем у зв`язку з цим в нього не буде. У 2020 році на його адресу з ДПІ прийшов лист про необхідність погашення боргів по ФОП, в податкову інспекцію він не звертався, а лише повідомив ОСОБА_7 про наявність боргів, однак останній запевнив його, що жодних проблем у зв`язку з цим в нього не буде. В кінці 2022 році йому стало відомо про наявність довіреності від 19.01.2022, т.я. ДПІ повідомила його про необхідність погашення боргів по ФОП і сума була значно більша ніж у 2020 році. Оскільки він до нотаріуса не ходив і довіреності від 19.01.2022 не підписував ним було подано заяву до Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України. Додатково зазначив, що він не може пояснити чи спростувати показів наданих в судовому засіданні нотаріусом, не зміг пояснити і своїх показів наданих на досудовому розслідуванні дізнавачу після представлення йому висновків експертів, пославшись на свою необізнаність в юридичних питаннях. Разом з тим, зазначив, що до нотаріуса не ходив і довіреності від 19.01.2022 не підписував.

Не зважаючи на невизнання своєї вини у вчиненому, винність обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується доказами безпосередньо дослідженими судом в судовому засіданні.

Так, допитана з врахуванням вимог ст.65 КПК України, ст.8 Закону України «Про нотаріат» та за погодженням з обвинуваченим, приватний нотаріус ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що 19.01.2022 до неї прийшов ОСОБА_4 , вона встановила його особу, склала текст довіреності від його імені. В подальшому він з текстом довіреності ознайомився та особисто підписав з зазначенням свого прізвища два примірники, один з яких після посвідчення забрав. 14.12.2022 ОСОБА_4 прийшов до неї та повідомив про своє бажання скасувати довіреність, у зв`язку з цим нею складено два примірники заяви про скасування довіреності №468 від 19.01.2022, які обвинувачений особисто підписав. В лютому 20023 року за зверненням ОСОБА_4 було надано йому копію довіреності від 19.01.2022. Додатково зазначила, що у 2019 році вона посвідчувала аналогічну довіреність від імені ОСОБА_4 , у всіх випадках останній добровільно, без будь-якого тиску підписував такі, особисто надавав відомості про осіб на яких оформляти довіреності.

Показами даними в судовому засіданні ОСОБА_9 судовим експертом, який пояснив, що підтримує складений ним висновок №СЕ-19/114-24/765-ПЧ від 16.01.2024, підписи від імені ОСОБА_4 в довіреностях від 24.01.2019, від 19.01.2022 та заяві про скасування довіреності від 14.12.2022 виконані ОСОБА_4 . На запитання сторони захисту щодо можливих відмінностей в зразках підпису та почерку ОСОБА_4 , у зв`язку з втратою ним другого пальця правої кисті, судовий експерт зазначив, що розбіжностей незвичного виконання у взірцях підпису наданих на експертизу не було виявлено. За наявності таких розбіжностей експерт змушений звертатись до слідчого з наданням відомостей про стан здоров`я особи. Додатково зазначив, що почерк людини формується в «голові», а не в руках. Незвичних виконань взірців підпису при проведенні експертизи виявлено не було.

Аналогічними за змістом показами даними в судовому засіданні ОСОБА_10 - судовим експертом, яка пояснила, що підтримує складений нею висновок №1243-Е від 14.04.2024, жодних сумнівів того, що рукописний текст « ОСОБА_4 » та підпис від його імені в довіреності від 19.01.2022 виконано ОСОБА_4 не має.

З оголошеного в судовому засіданні витягу з ЄРДР від 05.03.2024, згідно з якими внесено відомості в ЄРДР на підставі рапорта старшого дізнавача відділу дізнання Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області про те, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000324 від 17.05.2023 виявлено фак надання завідомо неправдивих показань потерпілим ОСОБА_4 в ході допиту у процесуальному статусі потерпілого 11.12.2023 (а.с.41).

З оголошених в судовому засіданні клопотання про надання тимчасового доступу до речей та документів від 05.07.2024, протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 17.07.2023 і ухвали слідчого судді від 05.07.2024 (а.с.51-56), з яких вбачається, що ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження №0000324 від 17.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, відомості про яке, внесено в ЄРДР на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 21.04.2023, якою зобов`язано внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_4 від 10.02.2023 за фактом підроблення підпису останнього на довіреності у нотаріальній конторі, що за адресою: м.Львів, вул.Дорошенка, 25/10.

З оголошеного в судовому засіданні протоколу додаткового допиту потерпілого від 11.12.2023 у кримінальному провадженні №0000324 від 17.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, згідно з яким ОСОБА_4 перед допитом роз`яснено зміст ст.63 Конституції України, ст.ст.18, 56, 57 КПК України та попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст.384 КК України. Такий допит проводився з участю його адвоката ОСОБА_5 . Під час допиту ОСОБА_4 повідомив про обставини свого знайомства з ОСОБА_11 , оформлення в нотаріальній конторі на нього довіреність від 24.01.2019 та випадкове виявлення ним у кінці 2022 році ще однієї аналогічної довіреності від 19.01.2022, яку він не підписував та в нотаріальній конторі не був в цей період. На запитання дізнавача щодо підписання ним довіреності №468 від 19.01.2022 та пред`явлення такої для огляду, ОСОБА_4 надав відповідь, що підписи виконано не ним. Даний протокол підписано ОСОБА_4 та його адвокатом (а.с.57-62).

З оголошеного в судовому засіданні висновку експерта №СЕ-19/114-24/765-ПЧ від 16.01.2024, згідно з яким підписи від імені ОСОБА_4 в довіреності від 24.01.2019 у графі «Підпис» та напис « ОСОБА_4 »; в довіреності від 19.01.2022 у графі «Підпис» та напис « ОСОБА_4 »; в заяві про скасування довіреності від 14.12.2022 у графі «Підпис» та напис « ОСОБА_4 » - виконані ОСОБА_4 (а.с.65-70).

З оголошеного в судовому засіданні протоколу додаткового допиту потерпілого від 29.02.2024 у кримінальному провадженні №0000324 від 17.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, згідно з яким ОСОБА_4 перед допитом роз`яснено зміст ст.63 Конституції України, ст.ст.18, 56, 57 КПК України та попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст.384 КК України. Такий допит проводився з участю його адвоката ОСОБА_5 . Після пред`явлення ОСОБА_4 та його адвокату висновку експерта №СЕ-19/114-24/765-ПЧ від 16.01.2024, на всі запитання дізнавача щодо підписання ним довіреності №468 від 19.01.2022, ОСОБА_4 скористався правом ст.63 Конституції України та відмовився надавати показання. Даний протокол підписано ОСОБА_4 та його адвокатом (а.с.71-73).

З оголошеного в судовому засіданні висновку експерта №1243-Е від 17.04.2024 та додатків до нього, згідно з яким рукописний текст « ОСОБА_4 », у довіреності від 19.01.2022 від імені ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_13 за реєстровим №468, виконано ОСОБА_4 . Підпис від імені ОСОБА_4 , розташований у графі «Підпис», біля рукописного тексту « ОСОБА_4 » у довіреності від 19.01.2022 від імені ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_11 та ОСОБА_12 посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_13 за реєстровим №468, виконано ОСОБА_4 (а.с.75-80).

З оголошеного в судовому засіданні протоколу огляду (документів) від 18.03.2024, згідно з яким проведено огляд висновку експерта №СЕ-19/114-24/765-ПЧ від 16.01.2024, протокол додаткового допиту потерпілого від 11.12.2023 та довіреність №468 від 19.01.2022 (а.с.82-84).

З оголошеної в судовому засіданні довіреності №468 від 19.01.2022, згідно з якою у графі «Підпис» відображено підпис та надпис « ОСОБА_4 »». Відомість, що дана довіреність посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_8 , в її присутності підписана ОСОБА_4 . Його особу встановлено, дієздатність перевірено. Зареєстровано в реєстрі №468. Відображено підпис приватного нотаріуса та гербова печатка нотаріуса. Під печаткою зазначено текст «Ознайомлений з відомістю, з довіреністю. Заперечень не маю». Біля даного тексту підпис. (а.с.87)

При цьому, суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів наступні матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення: клопотання про надання тимчасового доступу до речей та документів від 05.03.2024 (а.с.42-45), ухвала слідчого судді від 13.03.2024 (а.с.46-47), протокол тимчасового доступу від 18.03.2024 (а.с.48-50), оскільки самі по собі вказані документи не містять доказових даних, що мають значення для розгляду кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними особами.

Оцінюючи докази в сукупності суд визнає їх допустимими, належними, достатніми та достовірними і такими, які об`єктивно і повно доводять вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.1 ст.384 КК України.

Посилання сторони захисту на необізнаність в юридичних питаннях ОСОБА_4 , зацікавленість свідка нотаріуса у наданні своїх показів, а також на необов`язковість для винесення рішення висновків експертів, через те, що підписи обвинуваченого на довіреностях відрізняються, суд не бере їх до уваги з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 6 статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд при розгляді даного кримінального провадження враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, викладену в рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України», «Коробов проти України» та «Ушаков проти України» щодо концепції доведення вини «поза розумним сумнівом» та вважає, що стороною обвинувачення в повній мірі доведено винуватість обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, належними, допустимими, достовірними, зокрема, висновками експертів №СЕ-19/114-24/765-ПЧ від 16.01.2024 та №1243-Е від 17.04.2024, а в їх сукупності достатніми доказами у кримінальному провадженні «поза розумним сумнівом», що також узгоджується із положеннями ст.94 КПК України, які в повній мірі дають змогу суду зробити переконливий висновок щодо притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого. Зацікавленість, на думку сторони захисту, свідка нотаріуса у наданні в судовому засіданні показів, спростовується переліченими вище доказами, а також підтвердження вчинення нотаріальних дій посвідчення довіреності на спеціальних бланках. Крім цього, суд не бере до уваги посилання сторони захисту на необізнаність в юридичних питаннях ОСОБА_4 , оскільки, як у даному кримінальному провадженні, так і у кримінальному провадженні №0000324 від 17.05.2023, де його було визнано потерпілим, він брав участь з адвокатом.

Дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.184 КК України завідомо неправдиве показання потерпілого, наданих органу, що здійснює досудове розслідування - кваліфіковано правильно.

Судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_4 , який не визнає вини у вчиненому та вважаються такими, що даються з метою уникнути кримінальної відповідальності і спростовуються переліченими вище доказами.

При призначенні покарання суд керується наступним.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України є кримінальним проступком.

Особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.384 КК України.

Процесуальні витрати стягнути з обвинуваченого.

В порядку ст.100 КПК України вирішити долю речових доказів.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.

На підставі ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 15902 грн. 88 коп.

Речові докази:

Висновок експерта №СЕ-19/114-24/765-ПЧ від 16.01.2024, протокол додаткового допиту потерпілого від 11.12.2023, довіреність №468 від 19.01.2022 залишити при матеріалах справи.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1