УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2025 Справа №607/12180/25 Провадження №1-кс/607/3446/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000487 від 10.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16.06.2025 старший слідчий СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні №0000487 від 10.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України, про арешт належної підозрюваному ОСОБА_5 частки квартири АДРЕСА_1 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

В обґрунтування даного клопотання зазначено, що СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000487 від 10.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України.

Слідчий у клопотанні зазначає, що в даному кримінальному провадженні 12.06.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 307 КК України, санкціями яких передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна.

В ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваному ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить частки квартири АДРЕСА_1 .

За наведеного та з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий у клопотанні зазначає про необхідність у накладенні арешту на належну підозрюваному ОСОБА_5 частки квартири АДРЕСА_1 , в частині заборони її відчуження.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання, прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, в якій клопотання підтримав, просив задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання слідчого про арешт майна без повідомлення власника майна підозрюваного ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється, оскільки в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

За приписами ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, дані про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000487 від 10.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України.

12.06.2025 у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: в наданні приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, вчинених повторно; в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 317 КК України.

Санкцією ч. 2 ст. 317 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна.

Санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Згідно з ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Зі змісту долученої до клопотання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №427590248 від 19.05.2025 вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на праві спільної часткової власності в розмірі частки належить ОСОБА_5 .

За наведеного, доданими до клопотання документами сторона обвинувачення довела, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 307 КК України, санкцією яких передбачено можливість застосування конфіскації майна як виду покарання, а також, що останній має у своїй власності майно, щодо арешту якого ставиться питання у клопотанні.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя доходить висновку, що з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання клопотання слідчого про арешт належної підозрюваному ОСОБА_5 частки квартири АДРЕСА_1 , шляхом заборони її відчуження, підлягає задоволенню, так як незастосування арешту може призвести до відчуження такого майна.

Також слідчий суддя зазначає, що накладення арешту на таке майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням такого права. Хоча власник обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, однак такий захід є тимчасовим. Негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчим суддею не встановлено. Отже, накладення арешту на належну підозрюваному ОСОБА_5 частки квартири АДРЕСА_1 , відповідає критерію розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, з огляду на те, що таке майно за наслідками розгляду даного кримінального провадження судом може підлягати конфіскації як виду покарання.

Враховуючи викладене, клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000487 від 10.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, власником якого є підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: частки квартири АДРЕСА_1 , шляхом заборони її відчуження.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 .

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, особи, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6