Справа № 742/5754/24
Провадження № 1-кп/740/158/25
УХВАЛА

08 квітня 2025 року місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

під час підготовчого судового засідання у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Ніжині, кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20.09.2024 за №0000841, щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 (у редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018), ч.3 ст.28 ч.3 ст.362, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358 КК України

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_13 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_14

встановив:

08.11.2024 відповідно до ухвали Чернігівського апеляційного суд від 30.10.2024 до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області згідно ст.ст.31,34 КПК України, надійшов обвинувальний акт з додатками щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 (редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018), ч.3 ст.28 ч.3 ст.362, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 08.11.2024 визначено головуючу суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.11.2024 призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06.02.2025 задоволені клопотання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про розгляд кримінального провадження судом першої інстанції у складі трьох суддів.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 07.02.2025 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_3 , ОСОБА_2

20.01.2025 до суду надійшло клопотання представника потерпілого про розгляд справи без участі потерпілого.

24.01.2025 до суду від адвоката ОСОБА_10 в порядку ч.3 ст.309 КПК України надійшли заперечення №1 на протиправну ухвалу слідчого судді, за змістом яких, вбачається, що ухвалу слідчого судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 20.08.2024, якою продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №000084, останній вважає незаконною з підстав того, що ухвала постановлена незаконним складом суду, клопотання сторони обвинувачення розглянуто в поза процесуальний спосіб, без повідомлення підозрюваної ОСОБА_5 та захисника.

У підготовчому судовому засіданні адвокатом ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_15 було подане клопотання про повернення застави, яке обґрунтоване тим, що ухвалою від 28.06.2024 слідчого судді Ічнянського районного суду Чернігівської області у справі 733/1304/24, ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25.08.2024 і призначено заставу в розмірі 1059800 грн. Заставодавець ОСОБА_15 вніс вказану суму, як заставу за ОСОБА_5 з посиланням на ст.203 КПК України зазначив, що строк дії даного запобіжного заходу закінчився 25.08.2024, запобіжний захід припинив свою дію. З клопотанням до слідчого судді про продовження дії застави ніхто не звертався. Запобіжний захід подовжено не було. За час дії відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу питання про звернення застави в дохід держави не вирішувалось, клопотань від прокурора до слідчого судді не надходило, суд за власною ініціативою також не розглядав даного питання, а тому на підставі ч.11 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. Необхідності залишення застави для забезпечення цивільного позову або відшкодування шкоди немає, оскільки таких вимог заявлено не було. Заставодавець відмовляється в подальшому виконувати таку функцію в даному кримінальному провадженні і не має наміру виступати гарантом належної процесуальної поведінки підозрюваного та наполягає на необхідності забезпечення конституційного права розпоряджатися своєю власністю. На момент звернення із заявою про повернення застави жоден із запобіжних заходів, передбачений ст.176 КПК України, не застосовано, жоден із процесуальних обов?язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, не покладено. Просив повернути ОСОБА_15 заставу у розмірі 1059800 грн, встановлену на підставі ухвали від 28.06.2024, у зв`язку із закінченням строку дії запобіжного заходу.

Також під час підготовчого судового засідання адвокатом ОСОБА_10 заявлені усні скарги, за змістом яких останній зазначив про: незаконне внесення відомостей до ЄРДР, про незаконне рішення слідчого судді про продовження строків досудового розслідування у кримінальному провадженні, подання обвинувального акту до суду поза межами строків досудового розслідування, протиправні дії слідчого ОСОБА_16 щодо складання обвинувального акту та дії прокурора, що полягають у затвердженні обвинувального акту, та про недотримання вимог КПК України прокурором області при визначенні слідчого органу у цьому кримінальному провадженні.

08.04.2025 адвокатом ОСОБА_10 , в інтересах ОСОБА_17 до суду подане клопотання про повернення тимчасово вилученого майна у ОСОБА_17 , вилученого під час обшуку від 05.09.2024, а саме мобільного телефону марки «BQ» з сім-карткою «Водафон». За змістом клопотання вбачається, що працівниками Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області 05.09.2024 в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000841 проведено незаконний обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_17 . У ході обшуку вилучено телефон марки «BQ» з сім-карткою «Водафон». Під час проведення неправомірних дій поліції ОСОБА_17 зауважила та наголосила на порушенні її права на захист, оскільки слідчий не надав їй можливість скористатися послугами адвоката, аргументуючи це небажанням чекати його приїзду, чим порушив вимоги КПК до проведення обшуку. ОСОБА_17 не має процесуального статусу та причетності до кримінального провадження в рамках якого проведено обшук. Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000841 завершено, обвинувальний акт направлений до суду. ОСОБА_17 не притягувалася до кримінальної відповідальності, не допитувалася як свідок. Доказів незаконності здобуття ОСОБА_17 вилученого майна немає. Правоохоронці не надали ОСОБА_17 копії судового рішення про надання дозволу на обшук, а протокол обшуку має ознаки фальшування і підроблення. Обшук проведений працівниками оперативного підрозділу, що є неприпустимим і істотним порушенням КПК України. Обшук і вилучення особистого майна ОСОБА_17 проведено незаконно. Відомості про тимчасово вилучене у ОСОБА_17 майно в обвинувальному акті відсутні, відсутнє і доказове значення вилученого телефону з сім-картою. Арешт на вилучений у ОСОБА_17 мобільний телефон з сім-картою не накладався.

У підготовчому судовому засіданні прокурор щодо заявлених скарг заперечив, зазначивши, що обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства, складений уповноваженим слідчим та погоджений прокурором, поданий в межах строку досудового розслідування з урахування часу встановленого ухвалою слідчого для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, який не враховується у строк досудового розслідування, а отже підстави для закриття кримінального провадження на підставі п.10. ч.1 ст.284 КПК України відсутні. Щодо приєднання заперечень адвоката до матеріалів кримінального провадження не заперечив. Щодо заявлених клопотань, зазначив, що підстави для повернення застави відсутні, оскільки відносно ОСОБА_5 обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою, із застосуванням застави. Не продовження покладених обов`язків не тягне за собою припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави. Щодо повернення майна вилученого під час обшуку у ОСОБА_17 не заперечував. Просив суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду, який проводити у відкритому судовому засіданні та прийняти позовну заяву потерпілого до спільного розгляду із кримінальним провадженням.

Обвинувачені та їх захисники в підготовчому судовому засіданні заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Так, захисник адвокат ОСОБА_10 підтримав свої скарги, заперечення, зазначивши, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, слідчий не уповноважений на його складання, відсутнє формулювання обвинувачення, не описана об`єктивна сторона кримінального правопорушення, що є підставою для його повернення прокурору. Також зазначив про подання обвинувального акту до суду поза межами строку досудового розслідування.

Захисник адвокат ОСОБА_9 підтримав скарги та заперечення адвоката ОСОБА_10 та зазначив, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зазначені у ньому фактичні обставини не відповідають кваліфікації, не викладені сукупність юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене суспільно небезпечне діяння як конкретний злочин, передбачений кримінальним законом. Із викладеного у обвинувальному акті не можливо зрозуміти, що скоїла ОСОБА_5 . Вказані у обвинувальному акті відносини мають розглядатися у іншому судочинстві - цивільному. Вказане є підставою для повернення обвинувального акту прокурору. Послався на порушення права на захист ОСОБА_5 та підтримав аргументи адвоката ОСОБА_10 щодо підстав для закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Захисники адвокати ОСОБА_11 , ОСОБА_12 підтримали скарги та заперечення адвоката ОСОБА_10 та доводи адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_9 щодо не можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду та щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження на підставі п.10.ч.1 ст.284 КПК України.

Захисник адвокат ОСОБА_13 , як безпосередньо у підготовчому судовому засіданні, так і у письмовому клопотанні зазначав, що кримінальне провадження не може бути призначено до розгляду та підлягає поверненню прокурору з наступних підстав, а саме: з обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 створили організовану групу, злочинне об`єднання було стійким, об`єднаним єдиним планом з розподілом функцій кожного співучасника, спрямованих на досягнення плану, з подальшим його виконанням, при суворому підпорядкуванні як лідерові та встановленій ним дисципліні, однак в повідомленні про підозру та обвинувальному акті не зазначені фактичні обставини кримінального правопорушення - не зазначено часу, місця вчинення, інших суттєвих обставин, не правильно подана правова оцінка діям обвинуваченої ОСОБА_6 . Вважає, що в діях обвинуваченої ОСОБА_6 та і в діях інших учасників організованої злочинної групи взагалі відсутні ознаки, діяння передбаченого ч.3 ст.28, ч.4 ст.190 (в редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018), ч.3 ст.28 ч.3 ст.362, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358 КК України, а саме: попередньої зорганізованості обвинувачених у спільне об`єднання (організовану групу) для готування або вчинення двох чи більше злочинів; стійкості такого об`єднання; об`єднаності злочинів єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану; обізнаності всіх учасників групи з таким планом. Відсутні докази, що був схвалений план злочинної діяльності, розподіл ролей, наявність організатора (керівника), заходи щодо прикриття своєї діяльності тощо. Основною метою організатора такої групи (організації) є утворення стійкого об`єднання осіб для заняття злочинною діяльністю, забезпечення взаємозв`язку між діями всіх учасників останнього, упорядкування взаємодії його структурних частин. Підтримав підтримали скарги та заперечення адвоката ОСОБА_10 , та аргументи інших захисників щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження на підставі п.10. ч.1 ст.284 КПК України.

Захисник адвокат ОСОБА_14 підтримав скарги та заперечення адвоката ОСОБА_10 . Зазначив, що обвинувальний акт має бути повернутий прокурору оскільки не відповідає вимогам КПК України, навів доводи аналогічні доводам інших захисників та підтримав аргументи щодо наявності підстав, передбачених п.10. ч.1 ст.284 КПК України для закриття кримінального провадження.

Обвинувачені підтримали скарги, заперечення та клопотання, подані захисником адвокатом ОСОБА_10 та підтримали позиції своїх захисників щодо невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України, та щодо закриття кримінального провадження на підставі п.10. ч.1 ст.284 КПК України.

Щодо прийняття позовної заяви потерпілого до спільного розгляду із кримінальним провадженням учасники на стороні захисту заперечили.

Адвокат ОСОБА_9 окремо зазначив, що аналогічний позов вже поданий та перебуває на розгляді суду.

Суд, вивчивши скарги, заперечення та по суті клопотання про повернення обвинувального акта прокурору та закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, дослідивши матеріали кримінального провадження у межах розгляду скарг та заперечень, заслухавши думки учасників судового розгляду, дійшов наступних висновків.

Завданням підготовчого судового провадження є перевірка процесуальних підстав для призначення судового розгляд та підготовка до розгляду матеріалів кримінального провадження в судовому засіданні, якщо не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Після отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження (ч.1 ст.314 КПК)

Не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 п.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 цього Кодексу.

Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Верховний Суд України у своїй постанові по справі № 5-328 кс-16 від 24 листопада 2016 року, аналізуючи зазначену норму, вказує, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації; 3) формулювання обвинувачення.

При цьому, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

У ч.1 ст.91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Включення слідчого ОСОБА_16 постановою начальника СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_18 від 27.06.2024 до «міжрегіональної групи слідчих» на думку суду не є безумовною підставою вважати, що останній не мав права на складання обвинувального акту.

Отже, обвинувальний акт містить всі відомості, які передбачені пунктами 1-9 ч.2 ст.291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив.

З огляду на це обґрунтованих підстав для повернення обвинувального акта прокурору судом не встановлено.

Пунктом 10 ч.1 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст.219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Зміст абз.2 ч.7 ст.284 КПК України та розділу ІV КПК України визначає, що якщо обставини, передбачені, зокрема п.10 ч.1 ст.284 КПК, виявляються під час судового провадження, тобто і під час підготовчого судового засідання, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Отже, звертаючись з клопотанням про закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків досудового розслідування відповідно до вимог п.10 ч.1 ст. 284 КПК України на стадії підготовчого судового провадження, особа, яка подає таке клопотання, на підтвердження викладених у ньому доводів може надати місцевому суду документи, які, на її думку, підтверджують наведені у клопотанні обставини, в тому числі рішення слідчого, прокурора, слідчого судді.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст.2 КПК України).

Процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (ч.1, 2 ст.113 КПК).

Кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду.

Перевірка судом першої інстанції у підготовчому провадженні дотримання прокурором вимог, передбачених ст.ст. 291, 293 КПК, України а також виконання ним приписів ст.219 КПК України в частині направлення обвинувального акта у строки досудового розслідування є передумовою набуття підозрюваним процесуального статусу обвинуваченого, стосовно якого відповідно до ч.1 ст.337 КПК України має здійснюватися судовий розгляд.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 (редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018), ч.3 ст.28 ч.3 ст.362, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358 КК України.

Відповідно до вимог п.4 ч.3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно було бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні цих злочинів.

Судом встановлено, що в межах досудового розслідування цього кримінального провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру 29.06.2024 (10.09.2024 підозра змінена), ОСОБА_5 27.06.2024 (09.09.2024 підозра змінена), ОСОБА_7 01.07.2024 (09.09.2024 підозра змінена.

20.05.2021 постановою керівника Прилуцької окружної прокуратури строк досудового розслідування продовжений до 21.06.2024.

Ухвалою слідчого судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 17.06.2024 строк досудового розслідування продовжений до п`яти місяців, тобто до 21.08.2024.

Ухвалою слідчого судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 20.08.2024 строк досудового розслідування продовжений до шести місяців, тобто до 21.09.2024.

20.09.2024 Ухвалою слідчого судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 20.09.2024 підозрюваним та їх захисникам був встановлений строк для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні в порядку ст.290 КПК України, перебіг якого розпочинається з наступного дня, що слідує за днем проголошення ухвали, 24:00 год 27.09.2024 включно.

Обвинувальний акт від 28.09.2024 у кримінальному провадженні надійшов до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області - 01.10.2024.

Положеннями ч.1 ст.290 КПК України передбачено, що складанню обвинувального акту передує виконання прокурором або слідчим за його дорученням обов`язку повідомити підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Після такого повідомлення сторона захисту має право знайомитися з відповідними матеріалами у порядку, передбаченому ст.290 КПК України, і строк такого ознайомлення, згідно з ч.5 ст.219 КПК України, не включається у строк досудового розслідування.

За таких обставин, суд, ознайомившись з обвинувальним актом, реєстром матеріалів досудового розслідування, дійшов до висновку про те, що на час направлення прокурором обвинувального акта до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області, а саме 01.10.2024 не закінчились строки досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, а отже підстави для закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України відсутні.

Вирішуючи питання щодо поданих скарг, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.309 КПК України ухвали слідчого судді, не передбачені у ч.1 та ч.2 цієї статті, оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Так, зі змісту скарг вбачається, що їх суть фактично стосуються питання допустимості доказів в даному кримінальному провадженні, у зв`язку із чим, враховуючи стадію судового провадження, суд дійшов висновку, що у задоволенні скарг необхідно відмовити.

Виходячи зі змісту ч.3 ст.314 та ст.315 КПК України, законодавцем визначено вичерпний перелік повноважень суду на стадії підготовчого провадження, до якого не входить можливість надавати оцінку ухвалам слідчого судді з точки зору їх законності і обґрунтованості та скасовувати їх за результатами відповідної оцінки.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що під час проведення підготовчого судового засідання сторони кримінального провадження мають можливість лише подати заперечення на ухвалу слідчого судді, а суд може лише прийняти вказані заперечення для надання їм оцінки в майбутньому під час судового розгляду та винесення остаточного рішення у справі, не вирішуючи при цьому порушених у таких запереченнях питань щодо законності та обґрунтованості відповідного судового рішення на підготовчому судовому засіданні. Вказане пов`язане із тим, що вирішення вказаних питань знаходиться поза межами тих повноважень, якими наділений суд на даній стадії кримінального провадження.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне долучити заперечення до матеріалів справи та надати оцінку висловленим у них доводам під час судового розгляду кримінального провадження..

Щодо заявленого клопотання про повернення застави суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що у межах кримінального провадження №0000841 від 20.09.2022 ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 28.06.202 щодо підозрюваної ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Одночасно було визначено запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 1 059 800 (один мільйон п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот) грн 00 коп, після внесення якої підозрювана ОСОБА_5 звільняється з-під варти під заставу.

Строк дії застави судом не визначався, оскільки застава є безстроковим запобіжним заходом, і КПК України не передбачено необхідності її продовження.

Згідно п.3 ч.4 ст.202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Згідно вимог ст.182 КПК України та параграфу 1 глави 18 КПК України не передбачено строку дії застави як запобіжного заходу.

З моменту внесення застави на підозрюваного покладаються обов`язки визначені ухвалою слідчого судді та не продовження цих обов`язків не тягне за собою припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави.

Закінчення строку дії покладених на підозрюваного слідчим суддею обов`язків не припиняє дію основного запобіжного заходу (яким в даному випадку є застава) і не являється підставою або умовою повернення визначеної в ухвалі про застосування запобіжного заходу і внесеної застави.

При цьому, після внесення грошових коштів як застави за підозрювану особу, строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді застави, відповідно до ст.203 КПК України діє до моменту прийняття остаточного рішення, а саме ухвалення вироку чи закриття кримінального провадження, оскільки відповідно до ст.182 КПК України цей запобіжний захід не має граничного строку дії, отже вимоги клопотання про повернення застави є такими, які суперечать меті застосування запобіжного заходу, а на даний час меті застави, а тому, за наведених обставин, враховуючи, що дія запобіжного заходу у вигляді застави не припинилась, діє як захід забезпечення запобігання спробам обвинуваченої переховуватися від суду та виконання процесуальних обов`язків, належної процесуальної поведінки.

Отже, твердження заставодавця, що відпала необхідність у запобіжному заході - заставі, і тому заставу слід повернути, суперечить положенням кримінального процесуального Закону.

З урахуванням викладеного, з огляду на те, що судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_5 триває, необхідність запобіжного заходу у вигляді застави не відпала, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування запобіжного заходу у вигляді застави та повернення застави заставодавцеві та відмову у задоволенні заявленого клопотання.

При вирішенні клопотання про повернення майна вилученого у ОСОБА_17 під час обшуку від 05.09.2024, а саме мобільного телефону марки «BQ» з сім-карткою «Водафон», суд враховує, приписи ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тобто, застосування інституту тимчасового вилучення майна можливе лише до вирішення питання про арешт такого майна або до його повернення, що свідчить про конкретне визначення законодавцем можливої наступної долі тимчасово вилученого майна, при цьому можливість визнання такого майна речовим доказом, законодавець не вказує.

Порядок тимчасового вилучення майна регламентовано ст. 68 КПК України, яка вказує, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Законодавцем в ст.169 КПК України визначено підстави повернення тимчасового вилученого майна, зокрема зазначено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Із зазначеної норми вбачається, що однією із підстав повернення тимчасового вилученого майна є випадки, передбачені частиною п`ятою статті 171 КПК України, тому майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

На вирішення цього клопотання, прокурором суду не було надано будь-яких процесуальних рішень щодо накладення арешту на це майно, що свідчить про наявність правових підстав для повернення вказаного майна, відповідно до вимог ст.169 та ч.6 ст.173 КПК України.

Ознайомившись з позовом, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.4 ст.128 КПК України - форма та зміст позовної заяви у кримінальному провадженні повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Вимоги до позовної заяви встановлені ст.ст.175-177 ЦПК України.

Згідно з ст.56 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких визначені законодавством чи установчими документами.

Верховний Суд зазначає, що самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Позовну заяву Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області підписано ОСОБА_19 як сільським головою.

Згідно ч.2 ст.175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи

Відповідно до ч.7 ст.177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника.

Згідно з приписами ст.62 ЦПК України, повноваження представника мають бути підтверджені зокрема довіреністю юридичної особи, яка видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Разом з тим, до позовної заяви не надано доказів наявності у ОСОБА_20 як сільського голови повноважень на здійснення самопредставництва або представництва Сухополов`янської сільської ради.

Окрім цього, в порушення вимог норм цивільного процесуального законодавства, позивачем не зазначено у позові обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Суд зазначає, що згідно ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в його межах, відповідно до обвинувального акту.

Частина 1 ст.61 КПК України визначає, що цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій саме даним кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди та/або моральної шкоди, та яка пред`явила цивільний позов саме стосовно діянь які мають місце у справі.

Статтею 91 КПК України встановлено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення в справі, в тому числі, і щодо розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Тобто, вказані норми КПК України передбачають право особи на звернення в межах кримінального провадження з цивільним позовом тільки щодо стягнення шкоди заподіяної тими діяннями, які ставляться у вину обвинуваченому.

Окрім цього, позовна заява не містить підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з цих самих підстав.

Суд, акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне, відповідно до п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України повернути позовну заяву.

Підстав для проведення судового розгляду в закритому провадженні немає.

Визначено склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Всі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, передбачені ст. 315 КПК України, вирішені.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.314-1 КПК України, суд вважає за необхідне доручити представнику персоналу органу пробації скласти та надати суду досудову доповідь щодо обвинувачених.

Розяснити обвинуваченим на підставі ст.ст.14, 16 Закону України «Про пробацію», що вони мають право приймати участь у підготовці досудової доповіді, а також на підставі ст.17 вказаного Закону зобовязані виконувати законні вимоги персоналу органу пробації та надавати про себе достовірну інформацію персоналу органу з питань пробації.

Керуючись ст.ст. 314, 334 КПК України, суд, -

постановив:

у задоволенні клопотань сторони захисту про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України відмовити.

У задоволенні клопотань сторони захисту про повернення обвинувального акта прокурору відмовити.

Заперечення захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_10 від 24.01.2025 на ухвалу слідчого судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 20.08.2024, в порядку ч.3 ст.309 КПК України прийняти.

У задоволенні скарг захисника адвоката ОСОБА_10 відмовити.

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_10 у інтересах ОСОБА_15 про повернення застави відмовити.

Задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_10 у інтересах ОСОБА_17 про повернення тимчасово вилученого майна та повернути ОСОБА_17 , вилучений під час обшуку від 05.09.2024 мобільний телефон марки «BQ» з сім-карткою «Водафон».

Призначити судовий розгляд кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20.09.2024 за №0000841, щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 (редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018), ч.3 ст.28 ч.3 ст.362, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358 КК України на 10 год 00 хв 16 квітня 2025 року.

Позовну заяву Сухополов`янської сільської ради до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про стягнення у солідарному порядку коштів у сумі 502 400 грн у рахунок відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням повернути на підставі п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України.

Роз`яснити відповідно до вимог ч.2 ст.185 ЦПК України, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Справу розглядати у відкритому судовому засіданні колегіально судом у складі трьох суддів.

Доручити Прилуцькому РВ ФДУ «Центр пробації» в Чернігівській області (м. Прилуки, вул. Гімназична, 94, 17500) скласти досудову доповідь в порядку ст.ст.314, 314-1 КПК України щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку надати до суду до початку судового розгляду.

Визначити склад осіб, які будуть брати участь у судовому розгляді: прокурор, представник потерпілого , обвинувачені, захисники обвинувачених.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2