Справа № 487/5763/20
Провадження № 1-в/487/1/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , начальника відділу пробації ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

раніше судимого 31.05.2024 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі положень ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік; на підставі вимог ст.76 КК України зобов`язаного: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, -

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду міста Миколаєва надійшло подання начальника Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання ОСОБА_5 . В обґрунтування подання зазначено, що ОСОБА_6 перебуває на обліку з 24.07.2024 року. Обов`язки, покладені судом не виконує. За місцем проживання зазначеним у суді не проживає, вжитими розшуковими заходами встановити місцезнаходження ОСОБА_5 не вдалося. Засуджений на шлях виправлення не став, не виконує обов`язки, покладені на нього судом.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення подання не заперечував.

Представник відділу пробації у судовому засіданні подання підтримала, просила його задовольнити. Зазначила, що ОСОБА_5 належним чином не виконує покладені на нього обов`язки та не з`являється на реєстрацію без поважних причин.

Засуджений ОСОБА_5 до судового засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали за поданням та матеріали особової справи №90/2024 відносно ОСОБА_5 , суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 31.05.2024 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі положень ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік; на підставі вимог ст.76 КК України зобов`язаного: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

31.05.2024 року під час оголошення вироку ОСОБА_5 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, а саме обов`язком періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. Проте не з`являвся для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації без поважних причин. Відділом пробації встановлено, що за місцем проживання вказаним у суді ОСОБА_5 не проживає тривалий час. Вжитими розшуковими заходами встановити місцезнаходження ОСОБА_5 не вдалося. 06.09.2024 року до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області направлено подання поро передачу матеріалів початкового розшуку для проведення подальших розшукових заходів.

Підставою для звернення з даним клопотанням до суду стало те, що засуджений ОСОБА_5 ухиляється від відбування покарання з випробуванням та не виконує покладених на нього судом обов`язків, а саме неодноразова неявка на реєстрацію у встановлений день без поважних причин, які документально не підтверджені.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, передбачено, що під час виконання вироків, суд, визначений частиною другою ст. 539 КПК України, має право вирішувати, у тому числі питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Відповідно до ст.13 КВК України уповноважений орган з питань пробації у межах своїх повноважень, зокрема, забезпечує здійснення нагляду за засудженими, звільненими від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При розгляді питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Згідно з вимогами ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Частиною третьою даної статті передбачено, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

За приписами ч.4 ст.166КВК України письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Крім того, згідно з п.5.4 Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань (далі - Інструкція), затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань №270/1560 від 19.12.2003 року (з подальшими змінами) якщо засуджена особа ухиляється від виконання покладених на неї судом обов`язків чи притягувалась до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку, то такій засудженій особі виноситься застереження у виді письмового попередження, про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання.

У відповідності до п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» згідно ч.2 ст.78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Із наведеного слідує, що у поданні та поданих до суду матеріалах, мають бути наведені докази того, що засуджена особа не з`явилась до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації у визначений день саме без поважних причин, а при розгляді подання судом, - ретельній перевірці підлягають доводи цієї особи про поважність причин такої неявки.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 02.08.2024, 14.08.2024, не з`явився на реєстрацію. 06.09.2024 року до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області направлено подання поро передачу матеріалів початкового розшуку для проведення подальших розшукових заходів.

Разом з тим, наведені у клопотанні органу пробації факти неявки засудженого ОСОБА_5 для реєстрації, з урахуванням наданих ним пояснень, не можуть свідчити про його небажання стати на шлях виправлення та вважатися достатньою підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання. Крім того, 31.05.2025 закінчується строк встановлений вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.05.2024.

Відтак, суд проаналізувавши матеріали особової справи, вважає, що такі факти не підтверджують суспільну небезпечність засудженого та злісне невиконання засудженим покладених на нього судом обов`язків, а також не можуть свідчити на теперішній час про небажання засудженого стати на шлях виправлення, відповідно не дають суду правових підстав, передбачених ст.78 КК України та ст.166 КВК України для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування покарання. Крім цього, суд вважає, що безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є усвідомлені та умисні дії засудженого, вчинені ним саме з метою ухилитися від відбування покарання та від контролю за його поведінкою, що в даному випадку представником органом пробації не доведено.

Водночас,суд враховує, що засуджений ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не притягувався.

Отже, з врахуванням вищенаведених обставин, вважає, що клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та направлення для відбування призначеного судом покарання засудженого ОСОБА_5 є передчасним.

Враховуючи вищезазначене, та те,що уповноваженим органом з питань пробації не було надано достатніх доказів для того, щоб скасувати звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання та з урахуванням того, що закінчилися строки, а тому суд вважає, що клопотання про скасування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 53 КК України, ст. ст. 372, 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання начальника Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_5 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1