КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києвіапеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києвавід 25 березня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 25.03.2025 задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 23.05.2025 включно без визначення застави.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову, якою задовольнити частково клопотання слідчого, застосувавши доОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту із можливим застосуванням електронного заходу контролю строком до кінця встановленого строку запобіжного заходу за адресою його постійного проживання, реєстрації: АДРЕСА_1 , із покладенням на нього обов`язків: прибувати за кожною вимогою до

_____________________________________________________________________________

Справа № 759/5916/25 Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/3096/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

суду, слідчого; прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду, слідчого; повідомляти суд, слідчого про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками по провадженню;здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначав, що майже вісім місяців стороною обвинувачення не проводяться будь-які процесуальні дії щодо ОСОБА_6 , не проводяться оперативно-розшукові заходи, з невідомих причин затягуються проведення всіх необхідних експертиз.

Також вказував про необґрунтованість підозри ОСОБА_6 , посилаючись на те, що вказані у підозрі відомості є припущеннями органу досудового розслідування, не підтвердженими належними доказами, окрім телефонних розмов згідно НСРД.

Підозрюваний не заперечує спілкування та перебування у дружніх відносинах із фігурантами кримінального провадження, а тому розмови із останніми, зафіксовані в протоколах НСРД, не можуть бути покладені в основу підозри.

ОСОБА_6 не є ні організатором, ні керівником злочинного угрупування з метою збуту наркотичних засобів, а був лише споживачем для своїх потреб вказаних у підозрі заборонених речовин.

Підозрюваний, всупереч описової частини клопотання, з 01.05.2023 до дати затримання був працевлаштований і постійно працював на посаді машиніста у Державному підприємстві «Національний академічний драматичний театр імені Івана Франка», при цьому регулярно отримував заробітну платню, що повністю спростовує факт ризику продовження вчинення злочинів чи вчинення нових злочинів.

ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем свого постійного проживання, де проживає із дідом та бабою, які потребують постійного догляду. З 24.02.2022 ОСОБА_6 добровільно вступив до лав територіальної оборони та до часу його затримання всіляко приймав участь у волонтерській діяльності і допомозі Збройним силам України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001363 від 20.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України.

08.07.2024 ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня останньому повідомлено про підозру в керівництві структурною частиною злочинної організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 255 КК України; у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин, вчиненому повторно, злочинною організацією, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 10.07.2024 застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 05.09.2024, без визначення розміру застави.

Постановою заступника Генерального прокурора від 26.08.2024 продовжено строк досудового розслідування до 3-х місяців, тобто до 08.10.2024, включно.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 02.09.2024 продовжено підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 08.10.2024 включно, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 02.10.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001363 від 20.07.2023 продовжений до 08.12.2024.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 07.10.2024 продовжено підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 05.12.2024 включно, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 22.11.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001363 від 20.07.2023 продовжений до 12 місяців, тобто до 08.07.2025, включно.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 02.12.2024 продовжено підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 30.01.2025, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 27.01.2025 продовжено підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 30.03.2025.

21.03.2025 старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва з клопотанням, погодженим прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в якому просив продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Святошинськогорайонного суду міста Києва від 25.03.2025 задоволено клопотання слідчого та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного відносно підозрюваного ОСОБА_6 , строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування, до 23.05.2025 включно, без визначення розміру застави.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, що підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

На підставі досліджених доказів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність в матеріалах провадження доказів, які поза розумним сумнівом свідчать про причетність ОСОБА_6 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307КК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя станом на день розгляду клопотання дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінальних правопорушень, їх наслідки, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також з огляду на дані про особу підозрюваного.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження відомості і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що у кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, які існували на момент вирішення слідчим суддею питання про застосування та продовження запобіжного заходу тримання під вартою, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному іншим чином провадженню; вчинити інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував характеризуючі дані про особу підозрюваного, зокрема міцність його соціальних зв`язків, вік та стан здоров`я, тяжкість можливого покарання, та встановивши наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою підозрюваного.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать про наявність обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, враховуючи також конкретні обставини кримінального провадження та ступінь суспільної небезпеки інкримінованих злочинів, дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , беручи до уваги його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що більш м`які запобіжні заходи, аніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

При цьому, продовжуючи підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, враховуючи фактичні обставини та кваліфікацію інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, зміст підозри та вимоги п. п. 4, 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України та особливо тяжкого злочину у сфері обігу психотропних речовин.

Доводи апеляційної скарги захисника про необґрунтованість підозри та відсутність належних доказів на підтвердження вказаних у підозрі обставин, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у оскаржуваній ухвалі дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 зазначених кримінальних правопорушень.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

За таких обставин, посилання захисника в апеляційній скарзі на недостатність зібраних у справі доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а також доводи про те, що підозрюваний був лише споживачем для своїх потреб вказаних у підозрі заборонених речовин, є передчасними.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Враховуючи характер, тяжкість та конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , та дані про особу підозрюваного у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити нові кримінальні правопорушення.

Посилання захисника про те, що до затримання ОСОБА_6 був працевлаштований та отримував заробітну плату, що на думку захисника повністю виключає ризик вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Посилання апелянта на те, що підозрюваний ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем свого постійного проживання, де проживає із дідом та бабою, які потребують постійного догляду, з 24.02.2022 ОСОБА_6 добровільно вступив до лав територіальної оборони та до часу його затримання всіляко приймав участь у волонтерській діяльності і допомозі Збройним силам України, не спростовують висновків суду про можливість вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києвавід 25 березня 2025 року,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3