Справа №487/2090/25
Провадження №1-кп/487/490/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2025 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2025 за №0000166 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, Миколаївської області, українця, громадянина України, який офіційно не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, з неповною загальною середньою освітою, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У не встановлені під час досудового розслідування та судового розгляду дату і час, в гаражі поблизу місцем свого тимчасового мешкання по АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 знайшов вибухову речовину, а саме одноосновний нітроцелюлозний порох, загальною масою не більше 151.46 г та боєприпаси військові патрони в загальній кількості 31 шт.: 5,45-мм військовий патрон з кулею підвищеної пробивної здатності (5,45х39 мм) у кількості 1 штука; 5,45-мм військові патрони з кулею зі сталевим осердям (5,45х39 мм) у кількості 29 штук; 5,65-мм військовий патрон «Ремінгтон» (5, 65х45 NATO) у кількості 1 штука, які є боєприпасами, виготовленими промисловим способом та придатні до стрільби.

Після цього у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання вибухової речовини та боєприпасів без передбаченого законом дозволу,

реалізуючи який він, не маючи на меті видачу органам влади знайдених боєприпасів та вибухової речовини відповідно до ч. 1 ст. 263 КК України, з метою подальшого незаконного перенесення та зберігання, забрав їх собі, тим самим незаконно, без передбаченого законом дозволу придбав.

У подальшому, ОСОБА_4 утримуючи при собі вибухову речовину - одноосновний нітроцелюлозний порох, загальною масою не більше 151.46 г та боєприпаси військові патрони в загальній кількості 31 штука, а саме: 5,45-мм військовий патрон з кулею підвищеної пробивної здатності (5,45х39 мм) у кількості 1 штука; 5,45-мм військові патрони з кулею зі сталевим осердям (5,45х39 мм) у кількості 29 штук; 5,65-мм військовий патрон «Ремінгтон» (5, 65х45 NATO) у кількості 1 штука, переніс їх до будинку свого фактичного приживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де став незаконно зберігати до часу їх виявлення та вилучення працівниками поліції під час проведення санкціонованого обшуку 23.02.2025 в порядку ст. 234 КПК України.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України придбання, носіння, зберігання бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, в скоєному щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті та зазначив, що ним вони не оспорюються.

Прокурор вважала за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які визнаються обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що стосуються речових доказів та характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку з урахуванням положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

-Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно яких він приблизно 3 роки

Тому, але точної дати, місяця та року не пам`ятає, почав проживати по АДРЕСА_2 в будинку своїх знайомих, які виїхали до російської федерації. Під час прибирання гаража біля будинку свого фактичного проживання, він знайшов зазначені в обвинувальному акті боєприпаси та вибухову речовину, які вирішив забрати собі та заніс до будинку, в якому проживає. Кому належать знайдені боєприпаси та вибухова речовина він не знає. До часу здійснення обшуку нікому про знахідку не казав, хоча знав про необхідність повідомити органи влади, а тому визнає свою вину.

-Витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000166 від

07.02.2025.

-Ухвала слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва про надання

дозволу на проведення обшуку та інших приміщень, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

-Протокол обшуку від 233.02.2025 з описом вилучених речей.

-Постанова про об`єднання матеріалів досудового провадження від 24.02.2025.

-Постанова про визнання речовими доказами та визначення місця зберігання від

24.02.2025.

-Ухвала слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.02.2025

накладення арешту на майно, вилучене у ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_4

-Постанова про визнання, залучення до кримінального провадження речового

доказу і здачі на зберігання від 25.02.2025.

-Висновок експерта №СЕ-19/115-25/3201-БЛ від 25.02.2025, згідно якого надані

на експертизу предмети є боєприпасами, військовим патронами, виготовленими промисловим способом.

-Висновок експерта СЕ-19/115-25/3405-ФХВР від 28.02.2025, згідно якого надані

на експертизу зразки речовини масою 3,2519 г та 4,3648 г є вибуховою речовиною одноосновним нітроцелюлозним (бездимним) порохом.

-Постанова про визнання, залучення до кримінального провадження речового

доказу і здачі на зберігання від 07.03.2025;

-Постанова про визнання, залучення до кримінального провадження речового

доказу і здачі на зберігання від 23.02.2025;

-Постанова про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 26.03.2025;

-Постанова про закриття кримінального провадження в частині правової

кваліфікації за ч. 2 ст. 309 КК України від 28.02.2025.

-Флеш-носій SGi microSD, поміщений до сейф-пакету №PSP1082185.

Досліджені докази судом визнані належними та допустимими, оскільки отримані у порядку встановленому КПК України, прямо підтверджують існування обставин, що мають значення для кримінального провадження. Підстав для визнання доказів недопустимими судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинне бути адекватним характеру скоєних дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не виявлено.

При обранні виду та міри покарання ОСОБА_5 , суд також враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, офіційно не працює, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, має місце реєстрації та місце постійного фактичного проживання, на обліку лікаря-психіатра, лікаря-нарколога в комунальному некомерційному підприємстві "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради не перебуває.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Метою виправлення особи є виховання законослухняності і поваги до положень закону, в тому числі і кримінального, усвідомлення негативних наслідків, до яких призвело вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

-у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України;

-відповідно до положень Загальної частини КК України;

-ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України - принципів законності, справедливості, а також необхідності та достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого злочину та вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання визначене санкцією ч. 1 ст. 263 КК України.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання за вчинені кримінальні правопорушення, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020 (справа №753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, дані про особу винного, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, тому згідно зі ст. 75 КК України останнього можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання суд вважає справедливим, пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень і, в даному випадку, мета застосування кримінального покарання буде досягнута.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України суд, звільняючи ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Згідно зі ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у загальному розмірі 4377,45 грн, з яких: за проведення судової експертизи зброї №СЕ-19/115-25/3201-БЛ від 25.02.2025 у розмірі 2387,70 грн та за проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів за експертною спеціальністю 5.1 №СЕ-19/115-25/3405-ФХВР від 28.02.2025 у розмірі 1989,75 грн.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов відсутній.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 124, 174, 349, 368-371, 373, 374, 376, 392-395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання із випробовуванням строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення експертиз, на загальну суму 4377,45 грн.

Скасувати захід забезпечення кримінального провадження, застосований ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва по справі №487/930/25 (провадження 1-кс/487/1589/25) у виді арешту майна, вилученого в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 .

Передатина потреби ЗСУ, а саме військовій частині НОМЕР_1 , речові докази, які поміщено до камери зберігання речових доказів Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, а саме:

- 29 предметів, візуально схожих на набої, поміщено до сейф пакету №PSP1082113,

- 1 предмет, візуально схожий на набої, поміщений до сейф пакету №PSP1082110,

- 1 предмет, візуально схожий на набої, поміщений до сейф пакету №PSP1082109,

- учбовий підривач типу УМВЧ-62, поміщений до сейф-пакету №PIC2048915,

- сипучу речовину, із якої вилучено зразок та яка являється вибуховою речовиною одноосновним нітроцелюлозним (бездимним) порохом, вагою 3,2519 грами, поміщено у сейф пакет №CRI1028582,

- пластиковий кейс із сипучою речовиною, яка являється вибуховою речовиною одноосновним нітроцелюлозним (бездимним) порохом, вагою 4,3648 грами, поміщеною у сейф-пакет №PSP1082188,

- сипучу речовину, яка являється вибуховою речовиною одноосновним нітроцелюлозним (бездимним) порохом, поміщену до сейф пакету №CRI1037499 разом з первинним пакуванням (сейф пакет №PSP1082111).

Флеш-носій SGi microSD, поміщений до сейф-пакет №PSP1082185 зберігати в матеріалах судової справи.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його оголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1