Справа № 449/823/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/377/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000090 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 10.03.2025 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Липівці Львівського району Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, раніше несудимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

встановила:

Прокурор подав апеляційну скаргу на вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 10.03.2025, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено йому покарання 1 рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбуття основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п.5 ч.1 ст.91-1КК України застосовано до ОСОБА_7 обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників протягом 1 місяця.

Попереджено ОСОБА_7 про кримінальну відповідальність за ст.390-1 КК України за умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України, зокрема за умисне ухилення від проходження програми для кривдників.

Ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 11.04.2025 виправлено описку допущену в абзаці 5 (п`ятому) резолютивної частини вироку Перемишлянського районного суду Львівської області від 10.03.2025 року у справі № 449/823/24, шляхом вірного викладення та читання абзацу п`ятого резолютивної частини вищевказаного вироку суду наступним чином: «Контроль за виконанням програми для кривдників покласти на орган (органи) місцевого самоврядування за місцем проживання обвинуваченого».

Прокурор в апеляційній скарзі просить змінити ухвалу суду першої інстанції. Виключити з резолютивної частини ухвали суду посилання щодо покладення контролю за виконанням програми для кривдників на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання ОСОБА_7 .

Доповнити резолютивну частину ухвали вказівкою про організацію та забезпечення проходження ОСОБА_7 програми для кривдників Перемишлянською міською радою. В іншій частині вирок залишити без змін.

Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій ОСОБА_7 , апелянт вважає, що вказаний вирок суду є незаконним і таким, що підлягає зміні з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд першої інстанції приймаючи судове рішення, застосував положення ч. 4 ст. 91-1 КК України,щодо контролю органом пробації за обмежувальним заходом, які втратили чинність, тобто застосував закон, який не підлягає застосуванню.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо усунення суперечностей у караності кримінальних правопорушень» від 13.07.2023 № 3233-ІХ, внесені зміни до ст. 91-1 КК України, якими виключено такий вид обмежувального заходу як направлення особи, яка вчинила домашнє насильство, для проходження пробаційної програми, та ч. 4 ст. 91-1 КК України - щодо здійснення органом пробації контролю за поведінкою засуджених, до яких застосовано обмежувальні заходи.

При цьому, частинами 1, 2 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування. Суб`єкт, відповідальний за виконання програм для кривдників, організовує та забезпечує проходження кривдниками таких програм.

Означені вище порушення та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 впродовж травня 2023 року - квітня 2024 року умисно систематично скоював щодо дружини ОСОБА_9 і малолітньої доньки ОСОБА_10 психологічне домашнє насильство (крики, нецензурна лайка, словесні образи, моральний і психологічний тиск та погрози фізичною розправо).

Внаслідок дій ОСОБА_7 відповідно до листа «Комунального закладу Територіальний центр соціального обслуговування послуг» Перемишлянської міської ради Львівського району Львівської області №179 від 23 квітня 2024 року у ОСОБА_9 виникли психологічні страждання і емоційна залежність та значне зниження рівня життя. Внаслідок дій ОСОБА_7 відповідно до висновку спеціаліста за результатами проведення допиту малолітньої потерпілої від 30 травня 2024 року у малолітньої ОСОБА_10 виникли психологічні страждання і емоційна залежність та значне зниження рівня життя.

Окрім цього, приблизно о 22 год. 25 травня 2023 року ОСОБА_7 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання скоїв психологічне домашнє насильство щодо дружини ОСОБА_9 і малолітньої доньки ОСОБА_10 .

Постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 2 червня 2023 року визнано винним ОСОБА_7 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк 50 год.

Приблизно о 12 год. 15 хв. і 15 год 14 лютого 2024 року ОСОБА_7 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, незважаючи на присутність свого малолітнього сина ОСОБА_11 скоїв домашнє насильство щодо своєї дружини ОСОБА_9 і малолітньої доньки ОСОБА_10 . Постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 21 лютого 2024 року визнано винним ОСОБА_7 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 та ч.1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Попри це, приблизно об 11 год. 10 квітня 2024 року ОСОБА_7 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання скоїв психологічне домашнє насильство щодо своїх дружини ОСОБА_9 і малолітньої доньки ОСОБА_10 .

Обвинувачений ОСОБА_7 будучи належним чином повідомлений про розгляд справи в суд апеляційної інстанції не прибув з невідомих причин, клопотання про відкладення не подавав.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомив про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_12 про задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи наведені в апеляційній скарзі, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.3 КК України закони України про кримінальну відповідальність, прийняті після набрання ним чинності, включаються до нього після набрання ними чинності. Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом України №3233-ІХ від 13 липня 2023 року «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо усунення суперечностей у карності кримінальних правопорушень», було внесено ряд змін, в тому числі і до ст. 91-1 КК України.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 вказаного Закону виключено ч. 4 ст. 91-1 КК України, щодо здійснення органом пробації/ командиром військової частини контролю за поведінкою засуджених, до яких застосовано обмежувальні заходи. Зазначені зміни набрали чинності 11.08.2023.

Так, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених Кримінальним кодексом України, від кримінальної відповідальності чи покарання суд може застосувати до засудженого, який вчинив домашнє насильство, обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників у порядку п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України.

При цьому, частинами 1, 2 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування. Суб`єкт, відповідальний за виконання програм для кривдників, організовує та забезпечує проходження кривдниками таких програм.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 01.10.2018 №1434 «Про затвердження Типової програми для кривдників» регламентовано, що організацію та виконання цієї програми, її проходження кривдниками забезпечують місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування, відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, як умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя та особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи.

Апеляційні вимоги прокурора знайшли підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції єнеправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Колегія суддів звертає увагу на те що суд першої інстанції приймаючи рішення стосовно ОСОБА_7 у вироку застосував положення ч.4 ст. 91-1 КК України щодо контролю органом пробації за обмежувальним заходом, яке втратило чинність, тобто застосував закон, який не підлягає застосуванню.

Відтак судом першої інстанції прийнято незаконне та необґрунтоване рішення яке підлягає зміні, а апеляційна скарга задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу апеляційною скаргою першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 10.03.2025 року , яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України - змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання щодо покладення контролю за виконанням програми для кривдників на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання ОСОБА_7 .

Доповнити резолютивну частину вироку вказівкою про організацію та забезпечення проходження ОСОБА_7 програми для кривдників Перемишлянською міською радою.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: