№ 1-кп/317/226/2025
№ 317/5832/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представниці потерпілої, адвоката ОСОБА_4

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000493 у відношенні: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця, раніше в силу статті 89 КК України не судимого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 155 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Запорізького районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 155 КК України.

Прокурором в закритому судовому засіданні подане письмове клопотання про продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки на даний момент продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Представник потерпілої підтримала клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечив проти клопотання прокурора та просив суд змінити йому запобіжний захід на більш м`який домашній арешт з відбуванням у розташуванні військової частини за місцем проходження служби. Зазначив, що одразу після події кримінального правопорушення він не вчинив жодних дій для переховування від працівників поліції, які на той момент вже були викликані і він про це знав. Також зазначив, що він вже тривалий період перебуває у слідчому ізоляторі, в той час як міг би захищати Батьківщину на полі бою.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу, на даний момент суттєво зменшились, а деякі відпали. Обвинувачений тримається під вартою вже протягом тривалого часу. Також акцентував увагу на тому, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, а зазначення прокурором ризику вчинення нового кримінального правопорушення через те, що ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, судимість за який погашена, не відповідає вимогам закону.

Просив суд змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт з відбуванням у військовій частині.

Суд, розглянувши клопотання та вислухавши учасників провадження, дійшов наступних висновків.

Діяння, скоєння якого інкримінується обвинуваченому ОСОБА_6 , відноситься до тяжких злочинів. Враховуючи тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченому, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора щодо наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, міра основного покарання, встановлена санкцією ч. 2 ст. 155 КК України, яка інкримінується ОСОБА_6 , визначена законодавцем безальтернативно у вигляді позбавлення волі на певний строк та встановлена у розмірі від п`яти до восьми років, тобто відповідно до статті 12 КК України цей злочин є тяжким. Вказана обставина створює обґрунтований ризик вважати, що для уникнення покарання, яке може бути призначене судом в тому разі, якщо прокурор під час судового розгляду доведе винність ОСОБА_6 за пред`явленим обвинуваченням, останній може переховуватись від суду. Доводи обвинуваченого цих висновків не спростовують, оскільки на момент події даного кримінального провадження він міг і не усвідомлювати, що йому буде пред`явлене обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, відповідно на той момент ризик його ухилення від суду був суттєво нижчим. На даний момент жодна з обставин кримінального провадження не свідчить про нівелювання цього ризику, який передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи прокурора, щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки в даному кримінальному провадженні допитані всі заявлені свідки та потерпіла. Будь-яких клопотань про повторний допит свідків або потерпілої в даному кримінальному провадженні не заявлялось, тому у суду немає підстав вважати актуальним вказаний ризик.

Крім того, суд не може погодитись з доводами клопотання щодо наявності в даному кримінальному провадженні ризику вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення, оскільки матеріали справи не містять будь-яких відомостей щодо можливої злочинної діяльності обвинуваченого в контексті скоєння інших кримінальних правопорушень. Обвинувачений ОСОБА_6 відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий і у суду відсутня будь-яка інформація щодо наявності інших кримінальних проваджень відносно нього. В цьому зв`язку суд повністю погоджується з доводами сторони захисту щодо неприпустимості врахування судом в світлі визначення наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України знятої або погашеної судимості особи.

Таким чином, ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в даному кримінальному провадженні не підтверджений.

Враховуючи викладене, в даному кримінальному провадженні встановлена наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, суд виходить з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено приписами ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність його соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини та утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; його репутацію та наявність судимостей; дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, які були застосовані до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру або обвинувального акту у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа а також наявність вагомих доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності та в поєднанні з оцінкою ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_6 неможливо застосувати такі запобіжні заходи, як особисте зобов`язання або домашній арешт, оскільки вони не здатні запобігти наявному ризику.

Питання щодо взяття ОСОБА_6 на поруки в судовому засіданні не ставилось.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими доводи клопотання прокурора та необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден інший, більш м`який запобіжний захід, не в змозі запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам.

Розмір застави, визначений ухвалою від 07.01.2025 після задоволення клопотання сторони захисту в частині його зменшення, суд вважає таким, що повністю відповідає встановленим в судовому засіданні обставинам у їх взаємозв`язку з доведеними ризиками. Доводи прокурора щодо можливості не застосування застави в даному провадженні є необґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів до 01 липня 2025 року включно.

Визначити заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в Запорізькій області.

Обвинувачений або заставодавець має право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування з потерпілою і свідками.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в Запорізькій області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та суддю Запорізького районного суду Запорізької області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити за місцем утримання обвинуваченого.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1