Справа № 676/3636/25
Номер провадження 1-кс/676/1751/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2025 року м. Кам`янець-Подільський

Слідчий суддя Кам`янець-Подiльського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщені Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області, клопотання прокурора Кам`янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_2 про накладення арешту на майно по кримінальному проваджені №0001598 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, -

в с т а н о в и в:

Прокурор Кам`янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_2 звернулася до слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області із клопотанням про накладення арешту на майно по кримінальному проваджені №0001598 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначає, що у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27.08.2025 року в м. Кам`янець-Подільському, в ході проведення оперативної закупки, було придбано психотропну речовину «PVP», яку останній збув легендованій особі за 400 грн.

В період часу з 16 год. 36 хв. по 17 год. 08 хв. 27.08.2025 року за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , по АДРЕСА_1 , на підставі заяви власника, проведено огляд місця події, в ході якого виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 600 грн., із них: одна купюра номіналом 200 грн. ЕЖ5587242, одна купюра номіналом 200 грн. АП3958665, одна купюра номіналом 100 грн. ЄЖ8938508, одна купюра номіналом 100 грн. АБ 9115348, мобільний телефон марки «Redmi 23053RH02Y», павербанк марки «Xiaomi», серійний номер НОМЕР_1 на 2000 Вт.; поліетиленовий зіп-пакет, всередині якого знаходяться зіп-пакети, які визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження.

Постановою слідчого ВРЗСТ СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУ НП в Хмельницькій області ОСОБА_5 вилучене 27 серпня 2025 року визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження.

Таким чином, в ході досудового розслідування встановлено, що власником вилученого майна є ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, положення п.1 ч.2 ст.170 КПК України передбачають арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у вище вказаному випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна у зазначеному випадку є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Також вилучене є предметом вчинення злочину кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та визнано речовим доказом в рамках даного кримінального провадження.

Крім того, на даний час, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України, є необхідність вжити заходів для збереження вилученого майна, з метою встановлення фактичних даних, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, в порядку ст.91 КПК України, та використанні їх як доказу під час доказування.

Розгляд зазначеного клопотання слід провести без виклику особи, у володінні якої вони знаходяться, на підставі ч.2 ст.163 КПК України.

Враховуючи викладене, зібрані у провадженні відомості, є достатні підстави вважати, що вилучене, відповідають критеріям зазначеним у статті 98 КПК України є речовими доказами та знаряддями кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також проведення відповідних експертиз, необхідно накласти арешт на зазначене майно.

Дослідивши клопотання та матеріали додані до нього, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора Кам`янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_2 про накладення арешту на майно по кримінальному проваджені №0001598 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, слід повернути прокурору з огляду на наступне.

Згідно зі ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно п.2 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 ч.1 ст. 96-2 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя встановивши, що клопотання про арешт подано без додержання вимог ст.171 КПК України, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Згідно приписів ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст.170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Всупереч вказаному, клопотання прокурора Кам`янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_2 про накладення арешту на майно по кримінальному проваджені №0001598 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, не містить будь-якої конкретизації підстав і мети, відповідно до положень статті 170 цього Кодексу, та обґрунтування необхідності арешту майна, яке доказове значення вище перелічене майно у вказаному кримінальному провадженні, а також процесуальний спосіб який отримано вказане майно.

Слідчим суддею встановлена невідповідність клопотання вимогам закону, яка унеможливлює подальший повний, всебічний та об`єктивний розгляд даного клопотання по суті, тому клопотання необхідно повернути прокурору, встановивши йому строк в сімдесят дві години, для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.171, ч.3 ст.172, ст.372 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Кам`янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_2 про накладення арешту на майно по кримінальному проваджені №0001598 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, повернути прокурору.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору, встановивши йому строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали, для усунення зазначених у мотивувальній частині ухвали недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду

ОСОБА_1