Справа № 333/3853/25
Провадження № 1-кс/333/1624/25
УХВАЛА

05 травня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчих СВ ВП №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання т.в.о. слідчого СВ ВП №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000568, відомості про яке внесені до ЄРДР 04.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, громадянина України, освіта середня, не одруженого, перебуває на посаді помічника зенітника військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

05.05.2025 року т.в.о. слідчого СВ ВП №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 звернулася до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовуючи його таким.

У ході досудового розслідуванням встановлено, що 03.05.2025, приблизно о 20 годині 20 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись біля магазину «Продукти», який розташований за адресою вул. Освітянська буд. 18, м. Запоріжжя, під час словесного конфлікту, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи прямий умисел на умисне вбивство останнього, заздалегідь підготувавшись до скоєння протиправних дій, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер та протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажаючи їх настання, взявши в праву руку предмет, який має колючо-ріжучі властивості, наніс чисельні удари в життєво важливі органи, а саме: в область обличчя та грудної клітини потерпілого ОСОБА_9 від отриманих ударів потерпілий ОСОБА_10 отримав: проникаючі поранення лівої щоки, множинні (три) проникаючі колото різанні поранення грудної клітини з права, поранення правої легені, діафрагми, гемопневомотораксу з права, непроникаюче поранення грудної клітини зліва. Після нанесення ударів та спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 зник з місця пригоди.

Отже, ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав необхідними для заподіяння смерті потерпілого, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілому була надана своєчасна медична допомога.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення підтверджується повною мірою зібраними у ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

На думку слідчого до підозрюваного ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_6 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду у зв`язку з тим, що йому загрожує покарання у виді позбавлення волі за скоєння особливо тяжкого злочину, усвідомлюючи невідворотність покарання, з метою ухилення;

- незаконно впливати на потерпілого та свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, враховуючи те, що ОСОБА_6 має можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки останні підтверджують факт скоєння ним кримінального правопорушення;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 є особою, яка має нестійкі соціальні зв`язки та не має постійного місця працевлаштування та проживання, тобто не має постійного джерела доходу, що дає нам підстави припускати те, що заробітком грошових коштів для існування є вчинення кримінальних правопорушень.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

- при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи обставини вчинення інкримінованого злочину, відомості про особу підозрюваного, зокрема, відсутність постійного місця проживання, виконання умов зазначених запобіжних заходів підозрюваним нічим не гарантовано;

- особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні та до моменту подання даного клопотання до суду, слідству не були представлені. Відсутність таких осіб, а також враховуючи те, що підозрюваний не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, унеможливлює застосування відносно нього запобіжних заходів у вигляді особистої поруки та застави.

На думку слідчого, зазначені вище факти свідчать про неможливість запобігання вказаних ризиків і застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 , ніж тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 , слідчі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повністю підтримали клопотання, просили його задовольнити. Прокурор додатково зазначив, що на цей час отримали також інформації з військової частини, де проходить службу ОСОБА_6 , що останній вважається таким, що самовільно покинув розташування військової частини. Потерпілий на сьогоднішній день знаходиться у лікарні, стан його здоров`я стабільно важкий, у свідомості.

Підозрюваний ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що він не спричиняв жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .. Його на місці злочину не було, потерпілого він не знає. Затримали його працівники поліції 04.05.2025 року за місцем проживання його друзів за адресою: АДРЕСА_2 , куди він напередодні прийшов.

Дійсно він перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 на посаді помічника зенітника. У період з 01.04.2025 року по 15.04.2025 року він перебував в офіційній відпустці. Кожного дня вживав алкогольні напої і після закінчення відпустки не повернувся до розташування військової частини та продовжив щоденно зловживати спиртними напоями. У нього троє неповнолітніх дітей від різних жінок, але він не пам`ятає як їх звати та коли їм дні народження.

Захисник ОСОБА_7 також заперечував проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що відсутня обґрунтована підозра ОСОБА_6 щодо замаху на вбивство потерпілого. Якщо можливо і є підозра, то у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. ОСОБА_6 військовослужбовець, має постійне місце мешкання у м. Запоріжжі, раніше не судимий, відсутні жодні докази про існування у нього ризиків, про які зазначив у своєму клопотання слідчий. За таких обставин вважає за необхідне клопотання слідчого залишити без задоволення, або застосувати до ОСОБА_6 домашній арешт.

Вислухавши доводи прокурора, слідчий, думки підозрюваного та захисника, дослідивши матеріали кримінального провадженні, додані до клопотання слідчого, в їх сукупності, суд дійшов до такого.

У судовому засіданні встановлено, що 04.05.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України (кримінальне провадження №0000568) та групою слідчих СВ ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, було розпочато досудове розслідування.

04.05.2025 року т.в.о. заступника начальника СВ ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 доручено проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження слідчим: ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_11 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 .

04.05.2025 року слідчий ОСОБА_4 повідомила керівнику Шевченківьскої окружної прокуратури м. Запоріжжя про початок досудового розслідування кримінального провадження №0000568 від 04.05.2025 року.

Постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_28 від 04.05.2025 року визначено групу прокурорів у складі: ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_5 , старший групи прокурор ОСОБА_29 .

04.05.2025 року ОСОБА_6 був затриманий у порядку ст.208 КПК України (фактичний час затримання 12 год. 15 хв.).

04.05.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, погоджене із прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_29 , та доданих до нього матеріалів, підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 отримали 04.05.2025 року о 15-00 год., тому встановлений законодавством час для ознайомлення з вказаними матеріалами, був дотриманий, враховуючи початок судового засідання. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Вважаю, що прокурором у судовому засіданні доведено, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого .2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України. На думку слідчого судді, зазначене підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- даними протоколу огляду місця події від 03.05.2025 року, згідно яких в період часу з 20 год. 54 хв. по 22 год. 04 хв. 03.05.2025 року проведено огляд місця події - ділянки місцевості біля будинку №18 по вул. Освітянській в м. Запоріжжі, в ході якого було виявлено та вилучено у т.ч.: предмет, схожий на ніж, з рукояткою металевою, загальною довжиною 21 см з нашаруванням речовини бурого кольору; змиви речовини бурого кольору;

- показаннями свідка ОСОБА_33 , яка пояснила, що 03.05.2025 року, приблизно о 20-00 год., біля магазину, розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Освітянська, 18 відбувся конфлікт між чоловіками на імена ОСОБА_34 та ОСОБА_35 , після чого почалася між останніми виникла бійка, в ході якої ОСОБА_35 вдарив ОСОБА_36 декілька разів ножем. Після цього, ОСОБА_35 викинув ніж та зникнув у невідомому напрямку:

- даними відеозапису з магазина за адресою: АДРЕСА_3 , згідно яких 03.05.2025 року, приблизно о 19 год. 58 хв. ОСОБА_6 знаходився у вказаному приміщенні та спілкувався з потерпілим;

- показаннями свідка ОСОБА_37 , яка пояснила, що 03.05.2025 року, приблизно о 20-00 год., біля магазину, розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Освітянська, 18 відбулася бійка між чоловіком на ім`я ОСОБА_35 та ОСОБА_38 , пі час якої ОСОБА_35 наніс потерпілому декілька ударів ножем в область обличчя. Після цього, ОСОБА_35 зник, а вона надавала першу медичну допомогу ОСОБА_39 , а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Разом з тим, слідчий суддя не наділений повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Прокурор в обґрунтування клопотання слідчого під час судового засідання, на думку слідчого судді, довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав суд у тому, що підозрюваний ОСОБА_6 міг вчинити кримінальне правопорушення, зазначене у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу.

Тобто, на даному етапі кримінального провадження підозра відносно ОСОБА_6 є цілком обґрунтована. Доводи захисника та підозрюваного, заявлені на захист прав та інтересів останнього обов`язково будуть перевірятися в ході досудового розслідування даного кримінального провадження та судового розгляду у встановленому законом порядку.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 77 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає слідчий, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду

Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є основним ризиком, який обґрунтовує необхідність вжиття запобіжних заходів.

Досліджуючи практику Європейського суду з прав людини, можливо дійти висновку, що небезпеку переховування від правосуддя необхідно визначати з урахуванням низки релевантних чинників, серед яких доцільно виокремити особистість обвинуваченого, його моральні якості та переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, його міжнародні контакти у поєднанні із загрозою суворості можливого покарання (рішення у справах «Пунцельт проти Чехії», «В. проти Швейцарії).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 є особливо тяжким та передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі, що саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Водночас, обвинувачення особи у скоєнні особливо тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є одним з факторів, який має враховувати суд при застосуванні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Тому слідчий суддя вважає, що тяжкість злочину, в якому підозрюють ОСОБА_6 не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але така підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує покарання, що передбачене законом за вчинення особливо тяжкого злочину, який інкримінується ОСОБА_6 та, оцінюючи його у сукупності з іншими наведеними вище обставинами, встановленими в ході розгляду клопотання, дійшов до висновку про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні

Перевіряючи наявність зазначеного ризику, слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

Отже, на переконання слідчого судді, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України. За таких обставин, заборона спілкуватися з певними визначеними особами, як наслідок встановлення ймовірного впливу на них, є об`єктивною необхідністю забезпечення «недоторканості» показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність.

На думку слідчого судді, з метою подальшого безперешкодного розслідування по встановленню усіх обставин у цьому провадженні, необхідно обмежити підозрюваного у можливості спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні з приводу обставин, викладених у повідомленні про підозру.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення

За інформацією прокурора, яку фактично підтвердив у судовому засіданні ОСОБА_6 , останній з 15.04.2025 року вважається таким, що самовільно покинув розташування військової частини, де перебував на службі. Вказане свідчить про наявність зазначеного ризику, так як підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_6 має постійне місце мешкання у м. Запоріжжі, але там не проживав навіть у відпустці, не має сім`ї (показання підозрюваного, що він має неповнолітніх дітей, імена та дні народження яких не згадав, суд не приймає), раніше не судимий. Тобто фактично у ОСОБА_6 відсутні певні соціальні зв`язки.

Таким чином, слідчий суддя при аналізі пояснень учасників судового засідання, доказів у кримінальному провадженні, даних, що характеризують підозрюваного, дійшов до висновку, що існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які є досить вагомими у даному випадку.

Враховуючи викладене, на цей час не вбачаю достатніх підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні запобігти вказаним ризикам, а також забезпеченню виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, визначаючи тримання під вартою в цьому випадку виправданим за наявності конкретного суспільного інтересу у виді права на справедливий судовий розгляд, а також унеможливлення переховування підозрюваного від слідства та суду, незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалюють над принципом поваги до свободи особистості.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, вимоги ч.5 ст. 182 КПК України, той факт, що злочин, в якому підозрюється ОСОБА_6 підпадає під перелік злочинів, визначених ч.4 ст.183 КПК України, тому слідчий суддя не визначає можливість застосування застави.

Водночас, під час розгляду цього клопотання, слідчий суддя розглядав можливість застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого альтернативного запобіжного заходу, у т.ч. домашнього арешту.

Враховуючи особистість підозрюваного, ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду, який є надзвичайно вагомим, тому вважаю, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти встановленому під час розгляду клопотання вказаному ризику. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 є доцільним у даному випадку та відповідає принципу винятковості цього запобіжного заходу.

Необхідність застосування такого запобіжного заходу до підозрюваного, що обмежує його особисту недоторканість, не буде суперечити нормі ст.5 ч.1 п. «b» Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», за якою особи можуть бути арештовані для виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом та рішенню Європейського суду з прав людини справа «Чанєв проти України» від 09.10.2014 року.

Керуючись, ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання т.в.о. слідчого СВ ВП №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000568, відомості про яке внесені до ЄРДР 04.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України стосовно ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням його в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 02.07.2025 року (включно).

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 рахувати з моменту фактичного його затримання з 12 год. 05 хв. 04.05.2025 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному, захиснику підозрюваного, а також надіслати начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України для виконання.

Повний текст ухвали складено 06.05.2025 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1