Провадження №1-кп/127/951/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого: ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайсин, Гайсинського району, Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000671 від 07.11.2023, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 03.09.2023 близько 21 год 00 хв, перебуваючи на території міського парку «Вишенський», що розташований по вул. Андрія Первозванного, в м. Вінниця, діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, в умовах воєнного стану в Україні, який введено в дію відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, шляхом вільного доступу з землі таємно викрав мобільний телефон марки «Realme» лінійка «GТ2» модель «RMX3311» в корпусі темно-сірого кольору ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 , ринкова вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи становить 15632,35 грн., після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Вказаними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 15632,35 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, суду пояснив, що перебуваючи у парку «Вишенський» на спортивному майданчику помітив мобільний телефон та в зв`язку з тим, що його телефон був в незадовільному стані, вирішив забрати його собі. Після чого, скинув налаштування телефону до початкових, ввів свої дані та деякий час користувався ним для власних потреб. В подальшому, його дії були викриті працівниками поліції, яким він повідомив про обставини вчинення крадіжки. Також, зазначив, що у вчиненому щиро розкаюється, про вчинене шкодує, більше такого не повториться, перед потерпілим вибачився та відшкодував йому шкоду, просив суд суворого його не карати та не позбавляти волі.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду повідомив, що займався спортом у парку, телефон знаходився на лавці неподалік турніка. Він слухав музику з використанням бездротових наушників та в якийсь момент музика перестала грати і він підійшов до лавки, щоб з`ясувати причину, однак мобільного телефону там не було. Він попросив друга зателефонувати на його номер, однак спочатку ніхто не брав слухавку, а потім телефон був вимкнений, тому він звернувся з заявою до працівників поліції, які через деяких час зателефонували та повідомили, що знайшли його телефон.

Допитаний в судовому засіданні законний представник ОСОБА_7 повідомив, що коли син розповів про зникнення телефону він сказав йому звернутися до працівників поліції. В подальшому, телефон було знайдено, однак досі не повернуто. Також повідомив, що претензій до обвинуваченого не має, шкода була відшкодована.

Зважаючи на те, що обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченою та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого, пояснень потерпілого, дослідження витягу з кримінального провадження №0000671 від 07.11.2023 (т.1 а.с. 107), протоколу огляду від 27.11.2023 (т.1 а.с. 117-126), постанови про визнання предмету речовим доказом від 27.11.2023 (т.1 а.с. 127, 128), ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області про арешт майна від 04.12.2023 (т.1 а.с. 130), протоколу огляду речей від 05.12.2023 (т.1 а.с. 132-145), висновку експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи №7922/23-21 від 11.12.2023 (т.1 а.с. 146-150), протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 25.09.2024 (т.1 а.с. 157-160), суд приходить до висновку про винність обвинуваченого у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Також, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Суд зважає на те, що обвинувачений раніше не судимий (т.1 а.с. 113), на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває (т.1 а.с. 111, 112, 114, 115), за місцем навчання характеризується позитивно (т.1 а.с. 116).

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який вину визнав, у вчиненому щиро розкаявся, суд приходить до висновку, що покарання достатнє для перевиховання та виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень в майбутньому слід призначити у виді позбавлення волі на строк, визначений в межах санкції передбаченої ч. 4 ст. 185 КК України.

При цьому враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який вину визнав, його молодий вік, позитивну характеристику за місцем навчання, те що він на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності, відсутність претензій до обвинуваченого зі сторони потерпілого, наявність пом`якшуючої покарання обставини, відсутність обтяжуючих обставин, суд приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування покарання та про можливість звільнення його на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На переконання суду таке покарання відповідає принципам законності, справедливості, індивідуалізації, буде співмірним вчиненому та необхідним для досягнення мети покарання і завдань кримінального судочинства, а також, буде відповідати інтересам суспільства на даний час.

Початок іспитового строку обвинуваченому рахувати з дати ухвалення вироку.

Відповідно до вимог ст. ст. 124, 126 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати у відшкодування вартості проведення судової експертизи (т.1 а.с. 110), оскільки її проведення було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.

Долю речових доказів в кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України арешт накладений на речові докази в кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 63, 65-67, 75, 76, 185 КК України, ст. ст. 100, 124, 126, 174, 349 ч. 3, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, призначити йому покарання, у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 рахувати з дати ухвалення вироку, тобто з 28.04.2025.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави Україна процесуальні витрати в сумі 1135,92 грн. у відшкодування вартості проведеного криміналістичного дослідження в кримінальному провадженні.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області №127/36984/23 від 04.12.2023, після набрання вироком законної сили - скасувати.

Речові докази в кримінальному провадженні №0000671, а саме: мобільний телефон марки «Realme» модель «GТ2» в корпусі темно-сірого кольору ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , з сім-карткою з абонентським номером телефону НОМЕР_4 , які передані на зберігання до камери речових доказів відділення поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, після набрання вироком законної сили - повернути власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1