Справа № 731/8/25
Провадження 1-кп/731/14/25
У Х В А Л А

08 травня 2025 року с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

представника потерпілих ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 1 кримінальне провадження № 0000989 від 17 вересня 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця селища Варва Варвинського району Чернігівської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця, із середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не має статусу особи з інвалідністю, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 135 КК України,

В С Т А Н О В И В:

03 січня 2025 року до суду надійшов обвинувальний акт.

У підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 29 січня 2025 року, продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою в межах судового провадження на 60 (шістдесят) днів, тобто до 29 березня 2025 року включно; призначено судовий розгляд справи.

Під час судового розгляду, ухвалою суду від 21 березня 2025 року, продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою в межах судового провадження на 60 (шістдесят) днів, тобто до 19 травня 2025 року включно; призначено судовий розгляд справи.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подав клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Пояснив, що заявлені під час обрання запобіжного заходу ризики є триваючими та не перестали існувати. ОСОБА_4 може переховуватися від суду, оскільки не має міцних соціальних зв`язків, а санкція ч. 3 ст. 286-1 КК України передбачає досить суворе безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 (п`яти) до 10 (десяти) років. Перед затриманням обвинувачений говорив, що буде переховуватися від правоохоронних органів. Крім того, обвинувачений, як і раніше, може впливати на свідків та потерпілих. Двоє свідків у кримінальному провадженні відмовилися від своїх первинних свідчень. Крім того, у спілкуванні зі своїми знайомими ОСОБА_4 вимагав, щоб ті видалили всю переписку з ним щодо обговорення дорожньо-транспортної пригоди. Також обвинувачений може продовжити протиправну поведінку, що може призвести до вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Раніше ОСОБА_4 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності. Так само обвинувачений може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема створити штучні докази та підбурити осіб, які не були свідками правопорушень, до завідомо неправдивих свідчень. Про те, що ОСОБА_4 перешкоджає кримінальному провадженню свідчить і те, що він відмовляється отримувати процесуальні документи, які йому намагаються вручити в СІЗО. Зазначає, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 продовжують існувати, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить запобігання наявних ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кількох злочинів, один з яких є тяжким, та зазначених вище ризиків, вважає, що можливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів відсутня.

Захисники ОСОБА_5 у судовому засіданні вказав, що ризики, на які посилається прокурор, відсутні, впливати на свідків обвинувачений не має можливості, вважав за можливе обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Просив змінити обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який, зокрема на особисту поруку двох осіб, які подали до канцелярії суду відповідні заяви про взяття ОСОБА_4 на особисту поруку, а саме: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Вказані поручителі у своїх заявах зазначили, що особисто знайомі з ОСОБА_4 і можуть запевнити суд, що обвинувачений не має на меті жодним чином ухилятися від суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні або продовжувати злочинну діяльність. При цьому поручителі ручаються за поведінку обвинуваченого та його явку до суду за викликом, а також зобов`язалися доставити ОСОБА_4 в суд на першу вимогу.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю погодився з позицією свого захисника та вважав, що клопотання прокурора про продовження йому строку тримання під вартою не підлягає задоволенню.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення клопотання сторони захисту заперечив, зважаючи на існування ризиків, викладених ним у клопотанні про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також їх представник ОСОБА_8 поклалась у вирішенні клопотання на розсуд суду та просили ухвалити законне рішення.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали, надані ними на обґрунтування клопотань, суд дійшов таких висновків.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 135 КК України, тобто: 1) у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 , заподіяло потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 середньої тяжкості тілесне ушкодження; 2) в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили; 3) у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Санкція ч. 3 ст. 286-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 (п`яти) до 10 (десяти) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20 вересня 2024 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 17 листопада 2024 року, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 15 листопада 2024 року продовжено ОСОБА_4 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 18 грудня 2025 року, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 17 грудня 2024 року продовжено ОСОБА_4 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 14 лютого 2025 року, без визначення розміру застави.

Ухвалою суду від 29 січня 2025 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою в межах судового провадження на 60 (шістдесят) днів, тобто до 29 березня 2025 року включно.

ухвалою суду від 21 березня 2025 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою в межах судового провадження на 60 (шістдесят) днів, тобто до 19 травня 2025 року включно; призначено судовий розгляд справи.

Суд проаналізував заяви поручителів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про взяття ОСОБА_4 на особисту поруку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Поручителі у своїх заявах зазначили, що особисто знайомі з ОСОБА_4 і можуть запевнити суд, що обвинувачений не має на меті жодним чином ухилятися від суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні або продовжувати злочинну діяльність. При цьому поручителі ручаються за поведінку обвинуваченого та його явку до суду за викликом, а також зобов`язалися доставити ОСОБА_4 в суд на першу вимогу.

Разом з тим, суд не вбачає підстав вважати, що поручителі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заслуговують на довіру та користуються авторитетом, достатнім для передання на їх поруки особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким злочином.

Відповідно до п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Прокурор у своєму клопотанні про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою вказує, що жоден більш м`який запобіжний захід не може бути запорукою того, що обвинувачений не вчинить нові умисні злочини, не буде впливати на свідків, не перешкоджатиме кримінальному провадженню та не буде переховуватися від суду.

Разом з тим, суд враховує, що судовий розгляд триває вже п`ятий місяць. Протягом цього часу досліджено суттєву частину письмових доказів, допитано майже всіх потерпілих, прокурором не подано клопотання про допит у судовому засіданні жодного свідка.

Слід врахувати, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 286-1 КК України, який є тяжким злочином, не є умисним, а характеризується необережною формою вини щодо наслідків. Злочини, передбачені ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 135 КК, є нетяжкими.

Ризик переховування від суду обмежується воєнний станом та наявністю в обвинуваченого сім`ї, а саме дружини і малолітньої дитини. Оскільки обвинувачений має постійне місце проживання, то ризик переховування може забезпечити і цілодобовий домашній арешт.

Так само цілодобовий домашній арешт у поєднанні із застосуванням засобів електронного контролю, який є досить дієвим та суворим запобіжним заходом, може запобігти ризикам впливу на свідків і потерпілих.

Щодо можливості створення штучних доказів, то на теперішній стадії судового розгляду цей ризик є молоймовірним. Крім того, штучні докази можуть бути створені не лише особисто обвинуваченим, а й іншими особами на його прохання, чому не є перешкодою перебування ОСОБА_4 під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Однак, зважаючи на позицію сторін кримінального провадження, та той факт, що ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зменшились, суд дійшов висновку, що належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання вказаним ризикам, відповідно до викладеної вище мотивації, може забезпечити більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194, 196, 201, 202, 309, 331, 395, 400 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою задовольнити частково.

Клопотання захисника ОСОБА_5 , подане в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , про заміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю селища Варва Варвинського району Чернігівської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, зобов`язавши його цілодобово не залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Строк дії ухвали та строк застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту - до 06 липня 2025 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 додаткові обов`язки:

1) з`являтися за викликом до суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування з потерпілими: ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також зі свідками: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 ; ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 .

6) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання вимог ухвали до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Копію ухвали негайно після оголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , захисникам, прокурору, а також надіслати для виконання до Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області (17500, Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Котляревського, 64).

Ухвала про зміну запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення. Відповідно до ч. 2 ст. 400 КПК України подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Після закінчення судового засідання в порядку п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України працівникам поліції доставити обвинуваченого ОСОБА_4 до місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та звільнити там з-під варти.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Варвинський районний суд Чернігівської області протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1