Справа № 308/8010/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2025 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданнів залі суду в м.Ужгород, клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:
Слідчий ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді із даним клопотанням, яке обґрунтовує тим, що 10.04.2025 року у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), з метою особистого протиправного збагачення. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , створивши соціальну сторінку у соціальній мережі «Фейсбук» де підписався як « ОСОБА_7 », опублікував оголошення на одній із соціальних сторінок соціальної мережі «Фейсбук» про надання послуг перевезення особистих речей за кордон, яке 10.04.2025року знайшов потерпілий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Так, потерпілий ОСОБА_8 не здогадуючись про протиправні наміри ОСОБА_4 , через месенджер «Viber» домовився з ним про перевезення особистих речей з м. Хуст до Німеччини.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 домовився з потерпілим ОСОБА_8 про відправлення посилки до м. Ужгород користуючись послугами ТОВ «Нова Пошта» після чого посилка буде перевезена до Німеччини.
Отриманим в посилці майном ОСОБА_4 , не маючи наміру пересилати його до Німеччини, розпорядився на власний розсуд. Вказаними протиправними діями, ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 4413 гривень.
Окрім цього, 07.05.2025 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи у точно невстановленому органом досудового розслідування місці, але неподалік магазину «АТБ» по вул. Капушанській в міста Ужгороді, побачивши на землі банківську картку банку «А-Банк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_9 , у нього виник протиправний корисливий мотив, направлений на таємне викрадення даної банківської картки з метою особистого збагачення. Тоді ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний умисел та корисливий мотив та розуміючи, що дана банківська картка йому не належить, незаконно привласнив її собі, з метою подальшого використання шляхом здійснення розрахунків з неї.
Встановлено, що 08.05.2025 року продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, в період дії воєнного стану, таємно повторно, викрав грошові кошти з банківської картки банку «А-Банк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_9 в загальній сумі 10 987,93 грн., розрахувавшись даною банківською карткою за покупки товарів в магазинах м. Ужгород.
Крім того, 11.05.2025 більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи у точно невстановленому органом досудового розслідування місці, але на території парку відпочинку «Боздош» в місті Ужгороді, побачив біля дерева на землі банківську картку банку «Ukrsibbank» № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_10 , в той момент, у ОСОБА_4 виник протиправний корисливий мотив, направлений на таємне викрадення даної банківської картки з метою особистого збагачення. Тоді останній, реалізуючи свій протиправний умисел та корисливий мотив, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, та розуміючи, що дана банківська картка йому не належить, незаконно привласнив її собі, з метою подальшого використання шляхом здійснення розрахунків.
В подальшому, у період з 12.05.2025 року по 13.05.2025 року, продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, в період дії воєнного стану, таємно повторно, викрав грошові кошти з банківської картки банку Ukrsibbank» № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_10 , в загальній сумі 6345,97 грн., розрахувавшись даною банківською карткою за покупки товарів в магазинах у в м. Ужгород.
06 червня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинено повторно, ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжках), вчинених повторно та в умовах воєнного стану, ч. 1 ст. 357 КК України, а саме в незаконному привласненні офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів.
Слідчий зазначає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних поавопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Крім того, обґрунтовуючи клопотання слідчий також вказує на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може: переховуватися від органу досудового розслідування; незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань на свою користь; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Наявність вказаних ризиків, а також інші доводи клопотання, на переконання слідчого свідчать, що інший більш м`який запобіжний захід, аніж як тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним покладених обов`язків.
З урахуванням наведеного слідчий у клопотанні просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів із визначенням застави у розмірі, що не перевищує 80 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила його задовольнити з підстав, наведених у клопотанні. При цьому, зазначила, що ОСОБА_4 органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, в тому числі, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, а відтак, більш м`який запобіжний захід, як тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним покладених процесуальних обов`язків. Крім того, зазначив, що ОСОБА_4 раніше судимий, що у свою чергу підвищує можливість спонукання його до протиправних дій, які суттєво перешкоджатимуть проведенню досудового розслідування.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив щодо клопотання слідчого, вказав про необґрунтованість підозри. Зазначив, що ніякого поштового відправлення від не брав. Щодо банківських карток визнав, що знайшов такі. При цьому, також зазначив про необґрунтованість клопотання слідчого в частині наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначає в клопотання слідчого, вважає такі не доведеними та безпідставними, оскільки наміру переховуватися від органу досудового розслідування чи суду не має. Також вважає надуманими наявність ризиків щодо незаконного впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, а також можливості вчинити інше кримінальне правопорушення.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала пояснення підозрюваного, також вказала про недоведеність слідчим та прокурором наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
06.06.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинено повторно, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів; ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів; ч. 1 ст. 357 КК України незаконне привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів - відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків.
Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 194 КПК України.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.
Вивчивши матеріали поданого клопотання, зокрема дослідивши долучені копії: протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 від 16.04.2025 року, протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 18.04.2025 року; протоколу перегляду відеозапису від 29.04.2025 року; протоколу допиту свідка від 28.04.2025 року; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_11 від 28.04.2025 року; протоколу додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 01.05.2025 року; висновку експерта № СЕ-19/107-25/6619-ТВ від 13.05.2025 року; висновку експерта № СЕ-19/107-25/6620-ТВ від 13.05.2025 року; висновку експерта № СЕ-19/107-25/6618-ТВ від 12.05.2025 року; протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу події від гр. ОСОБА_9 від 08.05.2025 року; протоколу огляду місця події від 08.05.2025 року; протоколу допиту потерпілої ОСОБА_9 від 09.05.2025 року; виписки по банківській картці «А-Банк» від 08.05.2025 року; протоколу допиту свідка від 10.05.2025 року; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.05.2025 року; протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 10.05.2025 року; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_13 від 10.05.2025 року; протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 10.05.2025 року протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_14 від 10.05.2025 року; протоколів про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису від 19.05.2025 року, 17.05.2025 року; протоколів огляду відеозапису від 20.05.2025 року, 19.05.2025 року; протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від гр. ОСОБА_10 від 13.05.2025 року; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_10 від 14.05.2025 року; виписки за картковим рахунком «Укрсіббанк»; протоколів огляду місця події від 13.05.2025 року; протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 26.05.2025 року, інших матеріалів кримінального провадження, які долучені до клопотання слідчого та які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, в межах розслідування яких ставиться питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190,ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, за вчинення найсуворішого з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років, та яке у відповідності до положень ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.
Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190,ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.
Окрім цього, виходячи з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
В свою чергу, всі обставини провадження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 мають з`ясовуватися судом під час судового розгляду у встановленому законом порядку.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК, у кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Так, враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, найсуворіше з яких відноситься до тяжкого злочину, може вдатися до переховування від органів досудового розслідування та суду. При цьому, будучи раніше судимим та усвідомлюючи тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Про актуальність цього ризику вказують і умови, в яких перебуває Україна. На думку слідчого судді, з урахуванням введення воєнного стану, ресурси контролю за поведінкою підозрюваних у контексті встановлення місцезнаходження, перетину державного кордону є більш обмеженими. Це вимагає вжиття додаткових заходів з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваних. На даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду наразі якщо не збільшився, то залишився високим.
Також слідчий суддя вважає доведеним ризик можливості незаконного впливу підозрюваного на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, з метою зміни їх показів вигідних для нього.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто, допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4ст. 95 КПК України). За наведених вище обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Слідчий суддя зазначає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
Крім того, підозрюваний перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчить наявність судимостей у підозрюваного.
Таким чином, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що у свою чергу спростовує доводи сторони захисту щодо відсутності ризиків передбачених ст. 177 КПК України ат необґрунтованості підозри.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні декількох корисливих кримінальних правопорушень, найсуворіше з яких відноситься до тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, кримінальне правопорушення вчинено умисно з корисливих мотивів, а також бере до уваги дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, раніше судимий, неодружений, офіційно ніде не працює.
Інших даних, котрі б свідчили про те, що підозрюваний не може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі чи того, що в такому закладі ОСОБА_4 не буде забезпечена необхідна медична допомога, такі не містять.
Враховуючи сукупність наведених обставин, особу підозрюваного, вважаю, що стороною обвинувачення доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому приходжу до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Застосовуючи вказаний запобіжний захід, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Частиною 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до п. 2 ч. 5 статті 182 КПК України визначено, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя врахував як характер кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного, його майновий стан (усні пояснення), при цьому, будь-яких даних щодо розміру його доходів слідчому судді не надано.
У разі внесення застави, на ОСОБА_4 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає м.Ужгород, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Обрати відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з 09 червня 2025 року 16 год. 50 хв., тобто з моменту його фактичного затримання.
Строк дії ухвали закінчується 4 серпня 2025 року, включно.
Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
У разі внесення застави на ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти наступні обов`язки:
-прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає м.Ужгород, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Строк дії обов`язків, покладених слідчим суддею на підозрюваного, у разі внесення застави визначити до 4 серпня 2025 року, включно, у межах строку досудового розслідування.
Згідно з частиною сьомою статті 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено і проголошено 13.06.2025 року о 16 год. 10 хв.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1