В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/2013/23

Провадження № 1-кп/439/33/25

21 травня 2025 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження - № 0000034, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 лютого 2023 року,

про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м.Броди, Львівської області, не одружений, працює журналістом-телеоператором та оператором телекомунікації у ФОП ОСОБА_4 , із вищою освітою, на утриманні немає неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб або осіб похилого віку чи осіб з інвалідністю, особа без інвалідності, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ст. 336 КК України.

Злочин вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_3 , відповідно до положень ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» перебуває у статусі військовозобов`язаного, якими є особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Також, на ОСОБА_3 поширюються обов`язки, передбачені для громадян України, зокрема, військовозобов`язаних, передбачені Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та іншим законодавством у військовій сфері.

Згідно із ч.1 ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.

Відповідно до положень ст.11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до повноважень, визначених Конституцією України, Президент України, приймає рішення про введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях, про загальну або часткову мобілізацію та про демобілізацію із внесенням їх на затвердження Верховною Радою України.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, крім того, Указом Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, а також, Указом Президента України № 259/2022 від 18 квітня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-IX, Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин з 25 травня 2022 року по 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, який затверджено Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ. Згідно із Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 р. №2738-IX строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 строком на 90 діб. Указом Президента України від 07 листопада 2022 року №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, який затверджено Законом України від 16 листопада 2022 року №2738-ІХ.

ОСОБА_3 пройшов медичний огляд 19.01.2023 за результатами якого визнаний висновком військово-лікарської комісії придатним до проходження військової служби.

Відповідно до вищезазначених вимог законодавства, у період дії встановленого в Україні воєнного стану, будучи військовозобов`язаним, згідно із Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_3 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження служби під час мобілізації.

У зв`язку із цим, ОСОБА_3 19.01.2023 була вручена повістка, про те, що він має з`явитися о 17 год. 00 хв. 29.01.2023 в ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом із тим, ОСОБА_3 незважаючи на свою обізнаність із положеннями ст.65 Конституції України, де вказано, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України та будучи повідомленим про кримінальну відповідальність за умисне ухилення від військової служби під час мобілізації, діючи умисно, переслідуючи мету ухилення від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та будучи належним чином повідомленим про наслідки відмови від виконання свого військового обов`язку, не маючи права на відстрочку та звільнення від призову на військову службу, передбаченого ст. 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в порушення вимог ст.ст.1, 2 вказаного Закону та ст.65 Конституції України, без поважних причин відмовився проходити військову службу по мобілізації та не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , у вказаний у повістці день та час, а саме о 17 год. 00 хв. 29.01.2023, для доставки у військову частину, чим умисно ухилився від призову на військову службу по мобілізації на особливий період.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав та пояснив, що він працює журналістом і оператором у ТРК «НІК ТВ». А тому, вважає, що він як працівник критичної інфраструктури мав право на відстрочку і на бронювання на період мобілізації. Його роботодавець ФОП ОСОБА_4 звертався у ІНФОРМАЦІЯ_3 з пропозицією бронювання працівників ТРК «НІК ТВ», серед яких був і ОСОБА_3 . Керівник ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 повідомив, що для цього необхідно пройти ВЛК. Тому, для оформлення бронювання ОСОБА_3 пройшов медогляд у ВЛК. Однак, його бронювання так і не відбулося. Коли він перебував у ІНФОРМАЦІЯ_5 невідома йому особа намагалась вручити йому щось схоже на повістку і вимагала підписатись за це. На що ОСОБА_3 відмовився і під примусом написав заяву, у якій виклав свої мотиви. Він вважає, те що йому намагались вручити не може вважатися повісткою, оскільки вона не відповідала вимогам, які ставляться до повістки. Акту про відмову в отриманні повістки працівники РТЦК та СП не склали. Повістка була підписана не начальником РТЦК та СП ОСОБА_8 , а іншою особою. Окрім того, у вересні 2022 року йому вже вручали так звану «бойову повістку», і він як законослухняний громадянин з`явився, і йому повідомили, що у нього відстрочка на 6 місяців. З вересня 2023 року він навчається у ВУЗі та має офіційну відстрочку на час навчання та паралельно продовжує працювати журналістом на ТРК «НІК ТВ». Бронювання його як журналіста ТРК «НІК ТВ» так і не було здійснено. Вважає, що він не ухилявся від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Вважає, що неявка 29.01.2023 у ІНФОРМАЦІЯ_3 не може тягнути за собою кримінальну відповідальність, а його дії могли бути кваліфіковані за ст. 210 КУпАП, як порушення військовозобов`язаним правил військового обліку. Крім того зазначив, що статус військовозобов`язаного йому було встановлено незаконно, і його могли мобілізувати лише по досягненню 27 років, а станом на січень 2023 року йому було лише 26 років.

Незважаючи на невизнання своєї вини, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України повністю доведена зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, дослідженими під час судового розгляду справи, які суд вважає належними та допустимими.

Так, відповідно до рапорту начальника відділення обліку мобілізаційної роботи заступника начальника відділу майора ОСОБА_9 від 29.01.2023, він доповів тво ІНФОРМАЦІЯ_4 майору ОСОБА_10 про те, що гр. ОСОБА_3 відмовляється від призову по мобілізації, оскільки вважає, що працює на об`єкті критичної інфраструктури та не підлягає призову по мобілізації (Т.: 1, а.с. 65).

Відповідно до власноручно написаної заяви ОСОБА_3 19.01.2023 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 відмовляється служити у Збройних Силах України у зв`язку з роботою на об`єкті критичної інфраструктури. Також повідомив, що раніше він був заброньований, однак для повторного бронювання йому потрібно пройти медогляд (Т.: 1, а.с. 70).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 20.01.2023, ОСОБА_3 пройшов медичний огляд ВЛК 19.01.2023 та йому було поставлено діагноз: лівобічний сколіоз І ступеня. ОСОБА_3 визнаний придатним до військової служби (Т.: 1, а.с. 71),

Відповідно до картки №314 обстеження та медичного огляду ОСОБА_3 було поставлено діагноз: лівобічний сколіоз І ступеня. ОСОБА_3 визнаний придатним до військової служби (Т.: 1, а.с. 72).

Відповідно до повістки, виданої від імені тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_11 , ОСОБА_3 належало з`яивтися до ІНФОРМАЦІЯ_6 і пропонувалося йому прибути 29.01.2023 о 17:00 за адресою: АДРЕСА_2 . На повістці ОСОБА_3 власноручно здійснено напис такого змісту: «прибувати відмовляюся у зв`язку із викладенням у заяві своєї позиції» (Т.: 1, а.с. 73)

Відповідно до листа тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_12 від 22.02.2023, з 24.02.2022 по 22.02.2023 рішення щодо бронювання гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_6 не надходило (Т.: 1, а.с. 74).

Відповідно до листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку від 29.03.2023, станом на 29.03.2023 від ФОП ОСОБА_4 на адресу НКЕК відомостей для включення до реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг до НКЕК не надходило (Т.: 1, а.с. 75-76).

Відповідно до листа Львівської обласної військової адміністрації від 05.04.2023, до обласної військової адміністрації зверталися листами щодо бронювання військовозобов?язаного гр. ОСОБА_3 , 1996 р.н. ПП «Телерадіокомпанія «НІК-ТВ», оператор зв?язку ФОП ОСОБА_4 листами від 20.01.2023 №20/01 (вх. №11/8-841/0/1-23 від 23.01.2023) та від 23.01.2023 N?23 (вх. N?11/8-820/0/1-23 від 23.01.2023). За результатами розгляду зазначених звернень, обласна військова адміністрація не скеровувала листи щодо бронювання військовозобов`язаних працівників ПП «Телерадіокомпанія «НІК-ТВ», оператора зв`язку ФОП ОСОБА_4 , зокрема гр. ОСОБА_3 , 1996 р.н. до Міністерства оборони України в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №194 «Деякі питання бронювання військовозобов?язаних в умовах правового режиму воєнного стану» (була чинною на момент звернення) та до Генерального штабу Збройних Сил України в порядку визначеному чинною постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.2023 №76 «Деякі питання реалізації положень Закону України "Про мобілізаційну підготовку мобілізацію" щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час (Т.: 1, а.с. 77-78).

Відповідно до листа Міністерства економіки України від 19.05.2023, станом на 19.05.2023 до Мінекономіки не надходили списки ПП ТРК «Нік ТВ» або ФОП ОСОБА_4 , погоджені Генеральним штабом Збройних Сил (а.с. 91-92).

Відповідно до листа директора КНП «Бродівська ЦМЛ» ОСОБА_13 від 19.07.2023, гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в період 19.01.-24.01.2023 року не перебував (Т.: 1, а.с. 94).

Відповідно до витягу з книги протоколів засідань Бродівської призивних комісій Львівської області протокол №20 від 22.11.2019, ОСОБА_3 , 1996р.н., рішенням призивної комісії визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у військовий час за ст. 64Б гр.1 нак. МО №402-2008р. Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 18 та абз. 2-9 п 2ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов?язок та військову службу» - 2006 року. ОСОБА_3 звільнений від призову на строкову військову службу та взятий на військовий облік військовозобов`язаних (Т.: 1, а.с. 96).

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що працює лікарем загальної практики Бродівської ЦМЛ. До 16.01.2024 він був головою ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_7 . Гр. ОСОБА_3 за направленням ІНФОРМАЦІЯ_4 проходив військово-лікарську комісію (далі ВЛК) у січні 2023 року. Під час першого огляду він скаржився на те, що у нього є сколіоз, а тому був скерований на додаткове обстеження з приводу сколіозу. Йому було зроблено рентгенограму, і за результатами повторного огляду йому було поставлено діагноз: лівобічний сколіоз І ступеню. Такий діагноз є підставою для висновку про непридатність особи для військової служби у мирний час, однак з таким діагнозом особа визнається придатною до військової служби у військовий час. Після повторного обстеження ним було встановлено заключний діагноз і прийнято висновок про те, що ОСОБА_3 придатний до військової служби. Такий висновок ВЛК усно був доведений до відома ОСОБА_3 і він знав про нього.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що у січні 2023 року він обіймав посаду начальника відділення обліку мобілізаційної роботи заступника начальника відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 . 12.01.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_6 прибув гр. ОСОБА_3 і був скерований для проходження ВЛК. 19.01.2023 ВЛК визнала ОСОБА_3 придатним до військової служби. В цей же день йому була виписана повістка, у якій зазначалось про необхідність прибути 29.01.2023 о 17:00год до ІНФОРМАЦІЯ_6 . ОСОБА_3 відмовився отримати повістку, а також прибути 29.01.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_6 , мотивуючи тим, що працює на об`єкті критичної інфраструктури. ОСОБА_3 був обізнаний із наслідками відмови від мобілізації та знав про відповідальність. Незважаючи на те, що ОСОБА_3 було 26 років він мав статус військовозобов`язаного, оскільки згідно із протоколом засідання призивної комісії він був визнаний непридатним у мирний час та обмежено придатним у військовий час. Оскільки усі дані щодо ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 було зібрано, він пройшов ВЛК, а тому не було підстав його притягати до адміністративної відповідальності. Повістку ОСОБА_3 він не вручав і не виписував, однак таку повістку він підписав, поставивши підпис у графі «тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_16 ». Пояснив, що в день виписування повістко ОСОБА_3 , тво начальника ОСОБА_17 був відсутній, а тому він мав повноваження підписувати повістку замість нього, оскільки це входило у його службові обов`язки. Повістка ОСОБА_3 вручалась у приміщення ІНФОРМАЦІЯ_8 одним із працівників підпорядкованого йому відділу, однак, хто саме вручав таку повістку, йому невідомо.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що є директором ТРК «НІК ТВ» і одночасно фізичною особою підприємцем. На ТРК журналістом працює його син ОСОБА_3 . Він, як директор ТРК, звертався у березні 2022 року з листом про бронювання працівників ТРК у різні державні органи. Однак, відповіді отримано не було. Працівники ТРК не заброньовані.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показав, що працює заступником начальник ІНФОРМАЦІЯ_9 . У січні 2023 рок він обіймав посаду тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 . У січні, точної дати він не пам`ятає, він дав своєму заступнику ОСОБА_19 доручення вручати повістки про відправку до війська за його відсутності у ІНФОРМАЦІЯ_5 . До нього звернувся ОСОБА_20 який рапортом повідомив його, що гр. ОСОБА_21 відмовляється від проходження військової служби. У зв`язку із цим свідок звернувся із відповідним повідомленням до національної поліції. Також свідок повідомив, що йому невідомо, хто саме виписував повістку ОСОБА_22 . Таку повістку свідок не виписував і не підписував. Свідок показав, що на момент вручення повістки ОСОБА_23 він не був заброньований і не мав права на відстрочку. Станом на січень 2023 року повістку особі міг вручити будь-який працівник мобілізаційного відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Під час судового розгляду обвинувачений та його захисник вказували, що ОСОБА_3 не підлягав призову під час мобілізації, оскільки він не має статус військовозобов`язаного і йому на момент вручення повістки не виповнилось 27 років, в той час як призову під час мобілізації підлягають військовозобов`язані чоловіки віком від 27 років.

Суд звертає увагу на таке.

Згідно із п. 4 Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022, постановлено призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався наступними Указами Президента України.

Отже, відповідно до цього указу Президента України, а також відповідно до ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон) призову під час мобілізації підлягають військовозобов`язані та резервісти.

Відповідно до ч. 9 ст. 1 Закону військовозобов`язаними є особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Відповідно до ст. 27 Закону, у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань.

Відповідно до ч. 4 ст. 27 Закону, до запасу другої категорії належать військовозобов`язані, які не здобули військово-облікової спеціальності під час проходження військової служби або не проходили військової служби.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону, взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України , зокрема, які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону, від призову на строкову військову службу в мирний час звільняються громадяни України, зокрема, які визнані за станом здоров`я непридатними до військової служби в мирний час.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 22.11.2019 року був визнаний непридатним до військової служби у мирний час, та обмежено придатним у військовий час. Згідно із ч. 1 ст. 18 та ч. 1 ст. 37 Закону ОСОБА_3 був звільнений від призову на строкову військову службу та взятий на військовий облік військовозобов`язаних (Т.: 1, а.с. 96).

Отже, із 22.11.2019 ОСОБА_3 має статус військовозобов`язаного, і відповідно до ст. 27 Закону зарахований у запас.

Враховуючи наведене, покликання обвинуваченого на те що він не підлягав мобілізації є помилковими. ОСОБА_3 , станом на січень 2023 року будучи у статусі військовозобов`язаного, підлягав призову під час мобілізації в особливий період.

Під час судового розгляду обвинувачений та його захисник вказували про неналежність такого доказу, як повістки, виданої від імені тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_11 , на ім`я ОСОБА_3 , з огляду на те, що така повістка не відповідає вимогам, які ставляться до повістки, оскільки така не підписана начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 , а підписана іншою особою, яка не мала для цього повноважень, у повістці стоїть печатка неіснуючої юридичної особи, у повістці немає зазначеної мети виклику ОСОБА_3 , що унеможливлює встановити тип повістки, також не зазначено дати складення такої повістки. А тому, вважають, що те, що намагались вручити ОСОБА_3 не є повісткою.

Суд, оцінивши наданий суду доказ - повістку, видану від імені тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_12 , ОСОБА_3 (Т.: 1, а.с. 73), приходить до таких висновків.

Як встановлено судом, форма повістки закріплена у додатку 11 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 (у редакції, яка була чинною станом на 19.01.2023) (далі Порядок).

Зазначений Порядок у редакції, яка діяла станом на січень 2023 року, а також Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не містив правил заповнення та вручення повісток військовозобов`язаним та резервістам. Однак, у самому бланку повістки (додаток 11 до Порядку) передбачено обов`язкові реквізити повістки, зокрема, у ній має бути зазначено: найменування районного (міського) територіального центру комплектування та

соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки, до якого необхідно прибути особі, а також дату та час прибуття. Також, повістка повинна містити найменування посади керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, прізвище, підпис та дату складення повістки. Повістка повинна містити відбиток печатки.

Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, зокрема, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

Таким чином, на основі аналізу зазначених норм, які були чинними станом на січень 2023 року, можна зробити висновок, що законодавець передбачив, що саме керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки уповноважений підписувати повістку. Однак, законодавством, яке було чинним на січень 2023 року не було визначено, що лише керівник центру комплектування та соціальної підтримки уповноважений вручати таку повістку особі, якої вона стосується.

Як встановлено судом, повістка, яка була складена на ім`я ОСОБА_3 , відповідає формі повістки, закріпленої у додатку 11 до Порядку.

Усі необхідні реквізити повістки, окрім дати її складення, у ній присутні.

Судом встановлено, що така повістка вручалася ОСОБА_3 19.01.2023 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 і саме 19.01.2023 ОСОБА_3 власноручно на такій повістці написав текст, зміст якого наведено вище. Цього обвинувачений та його захисник не заперечували.

Також судом встановлено, що таку повістку підписав замість керівника центру комплектування та соціальної підтримки, яким був на той час ОСОБА_17 , начальник відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_15 .

Як видно із листа начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_24 від 01.06.2024, обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 станом на 19.01.2023 виконував ОСОБА_25 . Однак, 19.01.2023 під час вручення повістки він перебував на нараді з начальником ІНФОРМАЦІЯ_10 та не маючи можливості вручити особисто повістку дав усну вказівку про те, щоб майор ОСОБА_26 особисто вручив повістку ОСОБА_3 (Т.: 2, а.с. 1)

Отже, дослідивши та проаналізувавши доводи сторони захисту, суд вважає, що у цій конкретній ситуації, складення повістки та її вручення особі відбувалось в один і той же день 19.01.2023 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 працівниками цього органу, така повістка містила підпис посадової особи, яка була уповноважена на складення повістки. А тому, відсутність у тексті повістки дати її складення, а також підписання цієї повістки не керівником ІНФОРМАЦІЯ_6 , а його заступником, не може свідчити про те, що у ОСОБА_3 , якому вручалася така повістка, були підстави не виконувати свій конституційний обов`язок, передбачений ст. 65 Конституції України та вимоги Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» щодо призову на військову службу під час мобілізації лише з огляду на вищевказані недоліки повістки.

Окрім того, суд констатує, що повістка є лише засобом оповіщення військовозобов`язаної особи для її прибуття на вказану дату до ІНФОРМАЦІЯ_6 , форма якої визначена Порядком. При цьому обов`язок військовозобов`язаної особи з`явитись за викликом до відповідного РТЦК та СП встановлюється не повісткою, а Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Судом встановлено, що незважаючи на те, що ОСОБА_27 фактично не отримав зазначеної повістки, він був ознайомлений із її змістом, а отже, знав про необхідність прибуття у визначені повісткою місце та строк і тим самим не міг не знати про необхідність виконання вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Про це, зокрема свідчить власноручно написана заява, про яку ОСОБА_3 зазначив власноручним написом на повістці, і у якій зазначив про відмову від служби у Збройних силах України у зв`язку із роботою на об`єкті критичної інфраструктури та зазначив про ознайомлення зі змістом ст. 65 Конституції України та ст. 336 КК України. Наступне написання у березні 2025 року ОСОБА_3 заяви про відкликання заяви від 19.01.2023 у зв`язку із тим, що така була написана під примусом, не має для суду правового значення та не береться судом до уваги, оскільки жодних доказів про застосування будь-якого примусу працівниками РТЦК та СП щодо ОСОБА_3 суду не надано.

Під час судового розгляду обвинувачений та його захисник вказували про те, що станом на 19.01.2023 не було рішення ВЛК що ОСОБА_3 є придатним до військової служби у військовий час, з огляду на те, що постанову ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_7 від 19.01.2023, яка була оформлена як «Довідка військово-лікарської комісії А/530 від 20.01.2023» визнано протиправною та скасовано рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2024. А тому, 19.01.2023у працівників ІНФОРМАЦІЯ_6 не біло підстав приймати рішення про призов під час мобілізації ОСОБА_3 та вручати йому повістку на відправку до війська, оскільки однією із умов призову на військову службу особи є її придатність до військової служби, а ОСОБА_3 не відповідав цій умові.

Суд, проаналізувавши позицію сторони захисту, зауважує таке.

Як було встановлено судом, ОСОБА_3 пройшов медичний огляд Військово-лікарською комісією 19.01.2023 та був визнаний придатним до військової служби, про що свідчить досліджена судом довідка військово-лікарської комісії від 20.01.2023 (Т.: 1, а.с. 71).

Рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2024 постанову ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_7 від 19.01.2023, яка була оформлена документом «Довідка військово-лікарської комісії А/530 від 20.01.2023» визнано протиправною та скасовано. Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили 30.10.2024.

Як встановлено судом із тексту рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду, постанову ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_7 від 19.01.2023 було визнано протиправною та скасовано з підстав порушення процедури під час проведення медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_3 , яка визначена законодавством.

Таким судовим рішенням не встановлювався юридичний факт непридатності ОСОБА_3 до військової служби.

19.01.2023 ОСОБА_3 , будучи визнаним придатним до військової служби та знаючи про тек рішення ВЛК, під час вручення йому працівниками РТЦК та СП повістки, у якій зазначалась необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_6 у визначену дату і час, власноручно написав заяву, у якій відмовився від служби у Збройних силах України у зв`язку із роботою на об`єкті критичної інфраструктури.

В такій заяві ОСОБА_3 не зазначав про свою непридатність до військової служби через незадовільний стан здоров`я.

На момент написання такої заяви, а також станом на 29.01.2023 дату, коли ОСОБА_3 повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_6 , рішення ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_11 при ІНФОРМАЦІЯ_12 про придатність ОСОБА_3 до військової служби було чинним, а тому у ОСОБА_3 не було правових підстав, які б вказували, що він не підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

Суд зазначає, що за приписами ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни (військовозобов`язані та резервісти) зобов`язані з`явитися на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях (п. 1 ч. 3 цієї статті). У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк (абз. 3 ч. 3 цієї статті).

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються:

- перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;

- смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка) (абз. 7 ч. 3 цієї статті).

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України (ухилення від призову за мобілізацією), проявляється в ухиленні від призову на військову службу шляхом дії або так званої змішаної бездіяльності (ухилення від виконання певного обов`язку вчинюється шляхом вчинення певних дій). Ухилення від призову за мобілізацією у формі бездіяльності полягає у неявці до місця, визначеного у повістці РТЦК та СП, зокрема до визначеного РТЦК та СП для відправлення до військової частини. Злочин є закінченим з моменту неявки військовозобов`язаного до такого місця.

Суб`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення характеризується прямим умислом, тобто коли військовозобов`язаний усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння (дії чи бездіяльності), передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання.

Суб`єктом злочину, передбаченого ст. 336 КК України, є військовозобов`язаний, який підлягає мобілізації.

Об`єктом складу ухилення від призову за мобілізацією у вузькому значенні є встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами порядок підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань України на рівні, що гарантує адекватне реагування на загрози національній безпеці держави.

Отже, дії особи матимуть склад злочину, передбаченого ст. 336 КК України, у разі якщо вона під час мобілізації на особливий період, отримавши повістку про виклик до ТЦК та СП, без визначених законом поважних причин, не з`явилася у зазначені у цій повістці місце та строк до збірного пункту ТЦК та СП для відправлення до військової частини.Разом з тим формальні недоліки повістки у виді відсутності дати її складення та підписання не керівником РТЦК та СП, а іншим, уповноваженим працівником РТЦК та СП, не впливає на об`єктивну і суб`єктивну сторони вказаного кримінального правопорушення, основними елементами яких є саме факт наявності такої повістки та наслідок у вигляді невиконання зазначених у ній приписів (нез`явлення до РТЦК та СП у встановлений строк).

Таким чином, військовозобов`язаний ОСОБА_3 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, і таке ухилення проявилося у формі бездіяльності, яка полягала у неявці до місця, визначеного у повістці РТЦК та СП, зокрема до ІНФОРМАЦІЯ_4 для відправлення до військової частини. Поважних причин для неявки у визначені у повістці місце та строк у ОСОБА_3 не було. Таке діяння є закінченим з моменту неявки військовозобов`язаного до такого місця.

ОСОБА_3 , ухиляючись від призову на військову службу за мобілізацією усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, оскільки знав, що він підлягає призову за мобілізацією і правових підстав для відстрочки від військової служби під час мобілізації він не мав, не був заброньованим, був обізнаний із наслідками, які наступатимуть у випадку ухилення від призову на військову службу за мобілізацією на особливий період, а тому передбачав суспільно небезпечні наслідки свого діяння і бажав їх настання.

Таким чином, дослідивши всі подані сторонами докази у їх сукупності та взаємозв`язку, перед судом доведено винуватість ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому злочину, передбаченого ст. 336 КК України, оскільки він, ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

При визначенні виду і розміру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого, немає.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, немає.

Враховуючи наведене, а також особу обвинуваченого, а саме те, що він позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, досудову доповідь, відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як «середній», а ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як «середній», суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції ст. 336 КК України у виді позбавлення волі.

Таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для виправлення ОСОБА_3 та для запобігання вчиненню злочинів як ним, так і іншими особами.

На підставі наведеного, керуючись статтями 368, 370 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1