УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , його представника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене начальником Подільського відділу Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000526 від 16.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369, ч. 4 ст. 409 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене начальником Подільського відділу Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000526 від 16.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369, ч. 4 ст. 409 КК України.

У клопотанні сторона обвинувачення, з метою збереження речового доказу, просить накласти арешт (з забороною користування та розпорядження) на майно, яке вилучене 30.06.2025 в ході обшуку у службовому кабінеті №19 у приміщенні Комунального некомерційного підприємства «ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ КУЯЛЬНИЦЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ПОДІЛЬСЬКОГО РАЙОНУ», за адресою: Одеська область, м. Подільськ, вул. Каштанова, 76.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав у повному обсязі та просив задовольнити повідомив, що виявлене та вилучене в ході обшуку майно визнано речовим доказом в рамках даного кримінального провадження тому, з метою його збереження просив накласти арешт.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, на його думку клопотання сторони обвинувачення є необґрунтованим вважає, що майно було вилучено безпідставно. Просив долучити до матеріалів клопотання медичні документи гр.. ОСОБА_4 .

Власник майна ОСОБА_4 підтримав думку свого представника, у задоволенні клопотання просив відмовити, та заперечував свою причетність до кримінального правопорушення.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області, процесуального керівництва Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону та оперативного супроводу співробітників 7 управління Департаменту військової котррозвідки ВКР СБУ, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000526 від 16.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369, ч. 4 ст. 409 КК України.

В рамках даного кримінального провадження, 30.06.2025 в ході проведення обшуку у службовому кабінеті №19 у приміщенні Комунального некомерційного підприємства «ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ КУЯЛЬНИЦЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ПОДІЛЬСЬКОГО РАЙОНУ», за адресою: Одеська область, місто Подільськ, вулиця Каштанова, 76, виявлено та вилучено:

Довідку №80 від 10.06.2025 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка видана Комунальним некомерційним підприємством «ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ КУЯЛЬНИЦЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ПОДІЛЬСЬКОГО РАЙОНУ», на 1 аркуші;

Картка (про огляд сімейним лікарем) на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1 аркуші;

Мобільний телефон марки «Samsung» у корпусі чорного кольору у заблокованому стані (належний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

Мобільний телефон марки «Samsung» у корпусі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , у заблокованому стані (належний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Постановою слідчого від 01.07.2025 вилучені речі та документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст. ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Частина 1 ст. 170 КПК України передбачає що, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту клопотання про накладення арешту на майно, сторона обвинувачення визначила метою накладення арешту на зазначене в ньому вилучене майно його збереження як речового доказу, хоча при цьому конкретно мету та правову підставу арешту майна не обґрунтував, а лише поверхово послався на положення ст. 170 КПК України, які загалом визначають поняття арешту майна.

На думку слідчого судді клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, з огляду на наступні обставини.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак в порушення вимог кримінального процесуального закону, щодо вмотивованості та обґрунтованості, органом досудового розслідування до клопотання не додано документи, які підтверджують доводи сторони обвинувачення, зокрема не долучено протоколу огляду виявлених та вилучених мобільних телефонів, та в разі необхідності доказів призначення відповідних експертиз.

У судовому засіданні прокурор не зміг пояснити чому до теперішнього часу не було оглянуто мобільні телефони на предмет їх відношення до обставин кримінального провадження, та не навів беззаперечні факти того, що вказані мобільні телефони можуть містити інформацію, яка має значення для органу досудового розслідування.

Отже слідчому судді не зрозуміло яке доказове значення в рамках даного кримінального провадження має виявлене та вилучене за адресою Одеська область, місто Подільськ, вулиця Каштанова, 76, майно, що воно може підтвердити, чи спростувати за обставин розслідуваного кримінального провадження.

Також слідчий у клопотанні визначив метою накладення арешту на вказане майно, як: його збереження речових доказів. При цьому конкретно мету та правову підставу арешту майна не обґрунтував, а лише поверхово послався на положення ст. 170 КПК України, які загалом визначають поняття арешту майна.

Слідчий у клопотанні фактично обмежився лише наведенням фактичних обставин кримінального провадження, цитуванням вимог кримінального процесуального закону та узагальненим посиланням на те, що накладення арешту необхідне для забезпечення можливості встановлення важливих обставин в кримінальному провадженні, однак при цьому не мотивує необхідності накладення арешту на майно

Слідчий суддя позбавлений можливості встановити з яких причин наразі вилучене за адресою Одеська область, місто Подільськ, вулиця Каштанова, 76, майно необхідне органу досудового розслідування для огляду та чому сторона обвинувачення вважає, що воно може мати значення для встановлення обставин імовірного вчинення кримінальних правопорушень в рамках кримінального провадження.

Окремо слідчий суддя звертає увагу, що до клопотання стороною обвинувачення не долучено копію ухвали слідчого судді на підставі якої було проведено обшук, що позбавляє слідчого суддю дослідити належним чином викладені в клопотанні обставини, зокрема, щодо порядку проведення обшуку та законності підстав для його проведення, встановлення адреси за якою було надано дозвіл на проведення обшуку та перелік майна яке планувалось відшукати.

Також клопотання не містить взагалі підстав та мети накладення арешту на виявлену та вилучену медичну довідку, а від так не зрозуміло що вона може підтвердити , або спростувати в рамках цього кримінального провадження.

Слідчий суддя звертає увагу, що необґрунтоване накладення арешту майна може в подальшому потягнути за собою негативні наслідки для даного кримінального провадження та не буде слугувати його завданням, а також може порушити законні права власників та володільців майна.

За таких підстав, у даному кримінальному провадженні, на даному етапі його розслідування, клопотання сторони обвинувачення не може бути розглянуто по суті, оскільки воно не відповідає вимогам ст.171 КПК, з урахуванням відсутності повної інформації в клопотанні щодо вилученого майна та обґрунтування підстав та мети для накладення арешту.

На переконання слідчого судді, встановлення вказаних обставин слугуватиме досягненню дієвості кримінального провадження, та буде дієвим запобіжником настання шкідливих наслідків як для кримінального провадження, так і для власників/володільців майна.

Слід зазначити, що положеннями статті 3 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язок контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, при цьому, окреслено межі такого захисту діяти в порядку, передбаченому КПК України.

Водночас при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення вказаних в ухвалі слідчого судді недоліків, надавши для цього прокурору строк 72 години з моменту отримання копії цієї ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене начальником Подільського відділу Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000526 від 16.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369, ч. 4 ст. 409 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1