Справа № 243/5724/25
Провадження №1-кп/243/940/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, що відбувалося в приміщенні будівлі суду кримінальне провадження №0000136 від 05 лютого 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Слов`янськ, Донецької області, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась.

Згідно Указу Президента України № 740/2024 від 28.10.2024 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №4024-ІХ від 29.10.2024, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб.

На підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на території України оголошена та проводиться загальна мобілізація.

Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до ч. 1 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизні, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, зокрема, що військовозобов`язані це особи, які перебувають у запасі для комплектування ЗСУ та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Згідно з вимогами ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів (військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), проходження медичного огляду, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних, проходити медичний огляд, проходити військову службу і виконувати військовий обов`язок у запас, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до ТЦК та СП для постановки на військовий облік та визначення призначення на воєнний час; громадяни (крім тих, які проходять службу у військовому резерві) зобов`язані з`явитися військових частин або на збірні пункти ТЦК та СП у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках або розпорядженнях начальників ТЦК та СП, де вони перебувають на військовому обліку, громадяни, які перебувають у запасі, завчасно приписуються до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу.

Згідно з ч. 1 ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, винні у порушенні правил військового обліку громадян України, приписки до призовних дільниць, призову на строкову військову службу, проходження служби у військовому резерві, проходження зборів, мобілізаційної підготовки тa мобілізаційної готовності, прибуття за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згiдно із законом.

Встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , згідно з військовим квитком - серія НОМЕР_1 , який виданий 02.07.2002 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , 15.01.2002 призовною (приписною) комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 визнаний непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час за гр. І ст. 71-е розкладом хвороб (наказ МОЗ України №207 від 12.07.1999 року) та обліковується, як солдат за військово-обліковою спеціальністю - робітник підсобних будівельних робіт, є військовозобов`язаним запасу.

19.09.2024 військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 визнаний придатним до військової служби та таким, що підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

25.11.2024 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_3 , від працівників центру комплектування військовозобов`язаний ОСОБА_4 отримав під особистий підпис повістку про необхідність прибуття 29.11.2024 о 07 год. 30 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_3 для відправки за призовом для проходження військової служби у Збройних Силах України за мобілізацією.

Проте, військовозобов`язаний ОСОБА_4 , будучи придатним до військової служби та не маючи права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, передбаченого ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, достовірно знаючи та розуміючи, що йому потрібно з`явитися о 07 годині 30 хвилин 29.11.2024 року для проходження військової служби у зв`язку із призовом за мобілізацією, не з`явився без поважних причин.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та пояснив, що 19.09.2024 військово-лікарська комісія визнала його придатним до військової служби. 25.11.2024 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 він особисто отримав повістку про необхідність прибуття 29.11.2024 о 07 год. 30 хв. для відправки за призовом для проходження військової служби, але він без поважних причин не з`явився у зазначений час і місце. Вказав, що усвідомлював протиправний характер своїх дій та можливі суспільно небезпечні наслідки, розуміючи, що його неявка перешкоджає швидкій та своєчасній мобілізації. У вчиненому розкаявся, просив призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі, та здійснювати розгляд кримінального провадження в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України..

Враховуючи, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні, його показання повністю відповідають сутності пред`явленого обвинувачення, суд, за згодою обвинуваченого та учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись показаннями обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, доведена у судовому засіданні повністю та суд вважає правильною кваліфікацію його дій за ст. 366 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 свідчать про те, що він не є особою з інвалідністю, раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Суд також зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян. В умовах збройної агресії цей обов`язок набуває особливого значення. Отже, покарання за ухилення від військової служби має досягати мети запобігання новим кримінальним правопорушенням, як засудженим, так і іншими особами.

Зважаючи на сукупність обставин вчиненого кримінального правопорушення та особистості обвинуваченого, суд доходить переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без його ізоляції від суспільства, тому вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі.

Таке покарання є достатнім, справедливим та необхідним для виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Підстав для застосування вимог ст. ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст. 368-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 України, і на підставі цього закону призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Початок строку відбуття покарання за цим вироком ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1