Справа № 156/1572/24
Провадження № 1-кп/156/43/25
ВИРОК

Іменем України

29 травня 2025 року сел.Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Іваничі Волинської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000235 від 12.10.2024 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Устилуг, Володимир-Волинського району Волинської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно - тexнiчнoю освітою, неодруженого, маючи на утриманні одну неповнолітню дитину, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 з військовим званням старший солдат, старший навідник 2 міномету мінометного взводу 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 19.12.2022 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в :

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2024 № 346 старшого солдата ОСОБА_4 з 04 грудня 2024 року зараховано до списків особового складу частини та визнано таким, що справи i посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою солдат резерву 55 запасної роти військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок i військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, а громадяни України проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , старший солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний додержуватися Конституції та законів України, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, сумлінно i чесно виконувати військовий обов`язок, знати та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), поводитися з гідністю й честю, не допускати самому i стримувати інших від негідних вчинків.

Однак, старший солдат ОСОБА_4 11.10.2024 близько 22:30 год. перебуваючи на узбіччі дороги сполученням м. Нововолинськ сел. Іваничі, поблизу с. Грибовиця Володимирського району Волинської області, умисно незаконно придбав шляхом привласнення знайденого без мети збуту зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, яку в подальшому незаконно зберігав при собі у правій зовнішній кишені куртки для власного вживання без мети збуту до 22:40 год. 11.10.2024, тобто до моменту коли його незаконні дії виявлено та припинено працівниками CPПП ВПД № 1 (сел. Іваничі) Володимирського PBП ГУНП у Волинській області на узбіччі вищевказаної дороги поблизу згаданого вище населеного пункту, а зіп-пакет з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP, в подальшому вилучено працівниками поліції в ході проведеного того ж дня огляду місця події.

Вилучена за вищевказаних обставин та надана на експертне дослідження порошкоподібна речовина містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину PVP масою 0,5046 г, обіг якої заборонено відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини i прекурсори» та Списку № 2 Таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, ix аналогів i прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Зазначив, що того вечора приблизно о 22-23 год. він приїхав на таксі до с. Грибовиця, Володимирського району Волинської області, шукати «закладку», коли знайшов заборонену речовину, яка була в «закладці», поклав її в куртку, однак його виявили працівники поліції та вилучили заборонену речовину з кишені його одягу.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують обвинуваченого, як особу, а також стосовно процесуальних питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

Тому суд визнає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена повністю та його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України є: рецидив кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_4 не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до кримінального проступку; обвинувачений, особа молодого віку, вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, його сімейний та матеріальний стан, за місцем служби характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра КП «Володимирське територіальне медичне об`єднання» не перебуває, а також наявність обтяжуючої обставини, рецидив кримінальних правопорушень.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що покарання достатнє для перевиховання та виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень в майбутньому не можливе без його ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді обмеження воді на строк, визначений в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України.

Окрім того, відповідно до ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. А тому до покарання за даним вироком слід повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, (на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки), так як обвинувачений ОСОБА_4 після постановлення вироку 19.12.2022 року, але до повного відбуття покарання, під час іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення.

Згідно із ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: два дні обмеження волі відповідають одному дню позбавлення волі.

На переконання суду таке покарання відповідає принципам законності, справедливості, індивідуалізації, буде співмірним вчиненому та необхідним для досягнення мети покарання і завдань кримінального судочинства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні, не заявлявся.

Арешт на майно не накладався.

Процесуальні витрати, відповідно до ст. ст. 118, 124, 126 КПК України, у кримінальному провадженні за проведення судової експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів належить вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 , не обирався.

Керуючись статтями 124, 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 19.12.2022 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі та строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Речові докази у справі:

- зіп пакет у якому знаходиться порошкоподібна речовина білого кольору, яка містить у своєму складі психотропну речовину PVP, з загальною масою 0,5046 г., яку поміщено до спец пакету експертної служби МВС № 3898375 та здано на зберігання в кімнату речових доказів ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області знищити;

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy F5», який поміщено до спецпакету HПУ № ICR0142105 та здано на зберігання в кімнату речових доказів ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області повернути власнику;

- один DVD-R диск з копіями відеозаписів, надані ВПД №1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області - залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, ix аналогів та прекурсорів (№СЕ-19/103-24/13576-НЗПРАП від 31.10.2024 року) в розмірі 1591 грн. 80 коп.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1