Провадження № 1-кп/638/797/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

захисника ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002158 від 29.09.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайсин Вінницької області, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, стрільця-номера обслуги 1 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_12 під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , 09.08.2023 вирішив стати на злочинний шлях та, діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинити непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.

09.08.2023 під час шикування на території н.п. Загризове Ізюмського району Харківської області, ОСОБА_12 заступником командира аеромобільного батальйону з МПЗ майором ОСОБА_14 було доведено бойове розпорядження № 691/58/795 від 09.08.2023, відповідно до якого ОСОБА_12 мав спільно з військовослужбовцями 2 мб 44 омбр спланувати та провести бойові дії, зайняти оборону на 4-й вулиці н.п. Новоселівське по відповідним рубежам, з метою недопущення прориву противника та взяття під контроль зазначеного населеного пункту, наростити систему інженерно-фортифікаційного обладнання позицій, облаштувати відсічні, додаткові рубежі, взяти під вогневий контроль маршрути висування противника, здійснити мінування на танконебезпечних напрямках.

Однак, солдат ОСОБА_12 , будучи невдоволеним вказаним наказом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи, що він зобов?язаний виконувати наказ начальника та маючи об?єктивну можливість його виконати, відкрито відмовився виконувати бойове розпорядження № 691/58/795 від 09.08.2023, а саме 09.08.2023, близько 12 год. 30 хв., перебуваючи на території АДРЕСА_2 , в присутності особового складу військової частини НОМЕР_1 , відкрито відмовився виконувати вищевказане бойове розпорядження № 691/58/795 від 09.08.2023.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_12 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та надав наступні показання.

ОСОБА_12 з 2023 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця. 09.08.2023 у АДРЕСА_2 його та інших військовослужбовців, загалом біля 10 осіб, вишукували, ОСОБА_14 в усному порядку довів бойове розпорядження, згідно із якого вони повинні були зайняти 4-ту вулицю у н.п. Новоселівське та окопатися. Віддання наказу фіксувалося на відео, його зміст обвинуваченому був зрозумілий. ОСОБА_12 не відмовлявся від виконання наказу, повідомив про неможливість його виконання через проблеми зі здоров`ям, просив надати медичну допомогу. За вказаними подіями проводилося службове розслідування, він надавав свої пояснення. До вказаних подій ОСОБА_12 було направлено для проходження військово-лікарської комісії у м. Балаклія. Звідти його направили у с. Ніколаївка, невропатолог видав направлення на комп`ютерну томограму. Наступного дня ОСОБА_12 надав результат КТ лікарю-хірургу, який повідомив, що він непридатний до служби у Десантно-штурмових військах. Наступного дня ОСОБА_12 знов приїхав в лікарню, отримав висновок ВЛК, в цей час йому зателефонувала дружина, але він відхилив дзвінок, після чого лікар розповів йому до служби у яких родах військ обвинувачений придатний. Надалі ОСОБА_12 повернувся до місця дислокації військової частини, де йому так й не надали медичну допомогу, лише кололи знеболююче. Копію довідки ВЛК від 22.07.2023 обвинувачений віддав начальнику медичної частини ОСОБА_15 приблизно 26.07.2023. Також додав, що до цього та після 09.08.2025 він виконував накази, приймав участь в бойових діях, ходив на штурми, але в цей раз не зміг виконати наказ через стан здоров`я. На позиціях, куди його направляли, вже знаходилися російські війська і щоб зайняти їх треба було вибити ворога, про що розповідали інші військовослужбовці. До оголошення наказу під відеофіксацію, до кожного військовослужбовця приїжджав ОСОБА_14 , якому ОСОБА_12 казав, що має незадовільний стан здоров`я. Мав проблеми зі спиною, ногами, ледве ходив. Вдень він будував, копав, носив колоди, вночі ходив в наряди, спав по 1,5 години на добу. Хірург рекомендував ОСОБА_12 консультацію нейрохірурга з приводу протрузій, гриж хребта, оніміння рук, ноги, проте у військовій частині його прохання з цього приводу проігнорували, направлення не надали. Звернув увагу, що командування військової частини видавало різні направлення на ВЛК, одним із визначенням придатності до служби в ДШВ, іншим - на загальну придатність. ОСОБА_12 просив видати йому направлення на ВЛК саме на придатність до служби в ДШВ, проте командир відмовив у цьому та сказав, щоб той більше не приходив до нього. Наразі стан його здоров`я незадовільний, важко ходити, на обстеження, лікування направлення так й не отримав. На уточнюючі запитання повідомив, що не міг виконати наказ за станом здоров`я, оскільки був кулеметником, необхідно було нести із собою значний вантаж, а саме: кулемет вагою 11 кг, бойовий комплект до нього (6 кулеметних стрічок, вага кожної біля 10 кг), запас води. До позицій треба йти, а у разі обстрілу бігти, не менше 6 км. 09.07.2023 він впав з таким вантажем після вибуху у 10 метрах від нього по дорозі на позиції та не міг підвестись. Транспорт там вже не їздить через постійні обстріли. Після цього випадку стала сильно боліти спина.

За клопотанням сторони обвинувачення судом допитано свідків, які надали наступні показання.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника групи психологічного супроводу та відновлення. 09.08.2023 в обідній час він приїхав в підрозділ аеромобільного батальйону у АДРЕСА_2 , оскільки командир повідомив, що є військовослужбовці, з якими необхідно попрацювати, надати психологічну допомогу. Туди ж приїхали працівники військової служби правопорядку та військової контррозвідки. Вишикували військовослужбовців, що відмовлялися від виконання наказу, посилаючись на стан здоров`я. При цьому, заступник командира батальйону з морально-психологічного забезпечення ОСОБА_14 повідомив, що за результатами ВЛК всі є придатними до військової служби. ОСОБА_14 зачитав бойове розпорядження, точний зміст якого свідок не пам`ятає. Військовослужбовців, біля 6-12 осіб, в тому числі й ОСОБА_12 , відмовилися від виконання наказу, посилаючись на стан здоров`я, казали, що будуть оскаржувати результати ВЛК. Яким чином ОСОБА_12 проходив ВЛК та які її результати свідку невідомо, тілесних ушкоджень у останнього свідок 09.08.2023 не бачив. До цього у н.п. Дробишево він приймав участь у роботі з військовослужбовцями, що відмовлялися виконувати наказ.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що проходив військову службу на посаді заступника командира з морально-психологічного забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 . У другій половині липня 2023 в АДРЕСА_3 група військовослужбовців аеромобільного батальйону відмовилася виконувати бойове розпорядження. Із ними була проведена роз`яснювальна робота та видані направлення на проходження ВЛК. Після цього, 09.08.2023 в с. Загризове Харківської області майор ОСОБА_14 , який є прямим начальником, довів військовослужбовцям бойове розпорядження щодо висунення на бойові позиції та ведення оборонних дій у виділеній смузі оборони, всім був зрозумілий зміст наказу, велась відеофіксація. Але ці особи, в тому числі ОСОБА_12 , відмовились від виконання наказу. ОСОБА_12 скаржився на стан здоров`я, наскільки свідок пам`ятає, на болі в спині, ногах. Частина військовослужбовців виконали бойове розпорядження. Також повідомив, що військова частина входить до складу Десантно-штурмових військ. У разі непридатності військовослужбовця до служби в ДШВ, лікарі пишуть про можливість проходження служби в інших підрозділах. У довідці про проходження ВЛК ОСОБА_12 обмежень щодо проходження служби у певних підрозділах не зазначалось, хоча він направлявся на огляд з метою визначення придатності для служби в ДШВ. Тілесних ушкоджень, поранень у ОСОБА_12 09.08.2023 свідок не бачив. Вважає, що обвинувачений відмовився від виконання наказу у зв`язку з низьким морально-психологічним станом та страхом за своє життя, хоча передумов для зниження боєздатності не малось, рівень забезпечення був належним, у батальйоні діяв медичний пункт, у підрозділі знаходився бойовий медик, ОСОБА_12 мав можливість звернутися за медичної допомогою.

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що він обіймав посаду начальника групи контролю бойового стресу у військовій частині НОМЕР_1 . 09.08.2023 став свідком того, що поблизу АДРЕСА_4 заступник командира з морально-психологічного забезпечення майор ОСОБА_14 зачитав наказ командира аеромобільного батальйону перед строєм, наказ був всім зрозумілим. Біля 10 військовослужбовців, зокрема ОСОБА_12 , відмовились від виконання наказу, велась відеофіксація. Обвинувачений відмовився в усній формі, скаржився на стан здоров`я. При цьому, за результатами ВЛК він був придатним для військової служби. Тілесних ушкоджень, поранень 09.08.2023 у ОСОБА_12 він не бачив. Морально-психологічний стан у обвинуваченого був задовільним, після ВЛК він відпочив, всіх, хто потребував медичної допомоги, пролікували. Свідку відомо, що офіцери його підрозділу до цього спілкувалися з ОСОБА_12 у с. Дробишево з приводу відмови від виконання наказу, проводили із ним індивідуальні бесіди, він скаржився на стан здоров`я. Після цього з обвинуваченим працювали медики батальйону, він був направлений на ВЛК.

Свідок ОСОБА_19 надав показання, відповідно до яких він обіймав посаду заступника командира роти з МПЗ у військової частини НОМЕР_1 . Під час виконання бойового завдання у АДРЕСА_5 їх батальйону необхідно було закріпитися на визначених позиціях, де знаходилися українські військові після штурму. У н.п. Загризове, приблизно у липні 2023 року, заступник командира батальйону з МПЗ ОСОБА_20 довів бойове розпорядження в усному порядку. Біля 10 військовослужбовців, у тому числі ОСОБА_12 , відмовилися виконати наказ, посилаючись на стан здоров`я, обвинувачений відмовився усно, повідомив про причини невиконання - стан здоров`я. Свідок вів відеофіксацію. Йому невідомо, чи були у ОСОБА_12 медичні протипоказання для виконання наказу, видимих проблем зі здоров`ям у обвинуваченого не бачив. За вказаним фактом проводилося службове розслідування, відмова від виконання наказу негативно вплинула на підрозділ.

Свідок ОСОБА_21 пояснив наступне. Він обіймав посаду заступника командира роти з МПЗ у військовій частині НОМЕР_1 . У серпні 2023 року біля АДРЕСА_2 заступник командира батальйону з МПЗ ОСОБА_20 перед строєм в усному порядку довів бойове розпорядження командира військової частини. ОСОБА_12 відмовився від виконання наказу, з якої причини свідок не пам`ятає. Чи направляли обвинуваченого після цього на медичний огляд та ВЛК, свідку невідомо. При цьому здійснювалася відеофіксація, військовослужбовці писали пояснення щодо причин відмови. Наказ оголошувався двічі, повторно лише для тих, хто відмовлявся від його виконання. Вважає, що ОСОБА_12 міг виконати наказ.

Від допиту свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_14 прокурор відмовився, сторона захисту не наполягала на їх допиті в судовому засіданні.

Також, на доведення винуватості у вчиненні ОСОБА_12 інкримінованого злочину прокурором надано наступні письмові докази.

Копію військового квитка ОСОБА_12 , згідно якого останній проходив військову службу з 16.05.2023 у військовій частині НОМЕР_2 , з 01.07.2023 у військовій частині НОМЕР_1 .

Копію витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 132 від 03.07.2023, відповідно до якого ОСОБА_12 призначено на посаду стрільця-номера обслуги 1 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти аеромобільного батальйону.

Копію витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 132 від 03.07.2023, згідно із яким ОСОБА_12 вважається таким, що вибув у Донецьку область Краматорський район до Лиманської міської територіальної громади для безпосередньої участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) призначених рішенням Головнокомандувача ЗС України з 01.07.2023.

Копію повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, яким командир військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_24 повідомив ТУ ДБР, що близько 12-30 09.08.2023 в районі тимчасового зосередження аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , поблизу населеного пункту АДРЕСА_4 , де визначені військовослужбовці частини виконують бойові завдання за призначенням, було встановлено факт відмови від виконання бойового розпорядження командира аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 № 691/58/795/дск від 09.08.2023 особовим складом аеромобільного батальйону, в тому числі солдатом ОСОБА_12 , стрільцем-номером обслуги 2 аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , доведеного заступником командира аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 з МПЗ майором ОСОБА_14 . В його діях вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Копію матеріалів службового розслідування за фактом відмови від виконання бойового розпорядження командира аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 від 09.08.2023 3 691/58/795/ДСК особовим складом аеромобільного батальйону, які складаються з:

доповіді командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_25 № 6914652 від 09.08.2023 щодо факту відмови від виконання бойового розпорядження групою військовослужбовців, в тому числі ОСОБА_12 ;

акта службового розслідування, згідно якого з рапорту командира аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_26 від 09.08.2023 за вх. №6574 стало відомо, що близько 12.30 09.08.2023 в районі тимчасового зосередження аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 поблизу населеного пункту АДРЕСА_4 , де визначені військовослужбовці частини виконують бойові завдання за призначенням, було встановлено факт відмови виконання бойового розпорядження командира аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 №691/58/795/дск від 09.08.2023 особовим складом аеромобільного батальйону, зокрема солдатом ОСОБА_12 . Бойове розпорядження командира аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 було доведено до особового складу заступником командира аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 3 морально-психологічного забезпечення майором ОСОБА_14 в присутності свідків: заступника командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення - начальника відділення морально-психологічного забезпечення підполковника ОСОБА_17 , начальника групи контролю бойового стресу військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_18 . Під час доведення бойового розпорядження проводилась відеофіксація заступником командира 1 аеромобільної роти з морально-психологічного забезпечення аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_19 в присутності начальника групи розшукової роботи, відділу організації охорони, патрульно-постової служби, розшуку та діяльності Військової служби правопорядку в гарнізонах військової частини НОМЕР_3 майора ОСОБА_27 та військового коменданта ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_28 з офіцерами комендатури ІНФОРМАЦІЯ_2 . В діях військовослужбовців вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 КК України. З письмових пояснень солдата ОСОБА_12 , стрільця-номера обслуги 2 аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 стало відомо, що 09.08.2023, близько 12:30, на околиці населеного пункту Загризове Борівської селищної громади Харківської області йому було зачитано бойове розпорядження командиром батальйону, яке він не може виконувати за станом здоров?я, болить спина, відказують ноги і віддає в ліву руку. За результатами медичного огляду військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_4 військовослужбовець «ПРИДАТНИЙ ДО ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ» (Довідка військово-лікарської комісії від 22.07.2023 № 3594/1). 3 письмових пояснень молодшого лейтенанта ОСОБА_21 , заступника командира 3 аеромобільної роти з морально-психологічного забезпечення аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 стало відомо, що 09.08.2023, близько 12:30, на околиці населеного пункту АДРЕСА_4 він був присутній під час доведення бойового розпорядження особовому складу командуванням аеромобільного батальйону, а саме: 1 солдат 1 аеромобільної роти, 3 солдата 2 аеромобільної роти, 5 солдат 3 аеромобільної роти, 1 солдат розвідувального взводу, які відмовилась від виконання бойового розпорядження командира аеромобільного батальйону. З письмових пояснень лейтенанта ОСОБА_19 , заступника командира 1 аеромобільної роти з морально-психологічного забезпечення аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 стало відомо, що 09.08.2023, близько 12:30, на околиці населеного пункту АДРЕСА_4 він був присутній під час доведення бойового розпорядження особовому складу командуванням аеромобільного батальйону, а саме: 1 солдат 1 аеромобільної роти, 3 солдата 2 аеромобільної роти, 5 солдат 3 аеромобільної роти, 1 солдат розвідувального взводу, які відмовилась від виконання бойового розпорядження командира аеромобільного батальйону. Факт відмови також підтверджується письмовими поясненнями заступника командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення - начальника відділення морально-психологічного забезпечення підполковника ОСОБА_17 та начальника групи контролю бойового стресу військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_18 . На посаді стрільця-номера обслуги аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_12 показав себе посередньо. Навченість володіння зброєю та спорядження на низькому рівні. В стройовому та фізичному відношенні підготовлений задовільно. Над удосконаленням своїх військових знань та підготовки не працює. Відчуває труднощі під час експлуатації закріпленого озброєння. Не вміє приймати самостійно рішення. Потребує постійного контролю. На критику, зауваження не завжди реагує адекватно, правильні висновки робити не вміє. Фізично підготовлений задовільно. Стан здоров?я задовільний. 09.08.2023 в присутності свідків, під відео фіксацію, відмовився виконувати бойове розпорядження командира аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 від 09.08.2023 №691/58/795/дск. Про доведення бойового розпорядження ознайомився письмово. Враховуючи, що в діях ОСОБА_12 вбачаються ознаки вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.402 КК України, пропонується командиру аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 направити копію матеріалів службового розслідування до територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава;

наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 3602 від 10.08.2023, яким призначено службове розслідування за фактом відмови від виконання бойового розпорядження командира аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 від 09.08.2023 №691/58/795дск особовим складом аеромобільного батальйону;

витягу з бойового розпорядження командира аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 від 09.08.2023 №691/58/795дск, згідно якого командирам 1аемр, 2 аемр, 3 аемр, рв наказано посилити підрозділи додатковими вогневими засобами, не допустити просування противника в напрямках: Новоселівське, Стельмахівка, Кругляківка, наростити систему інженерно-фортифікаційного обладнання позицій, облаштувати рубежі, взяти під вогневий контроль маршрути висування противника, здійснити мінування на танконебезпечних напрямках, виснажити противника, нанести максимальне вогневе ураження, створити сприятливі умови для проведення наступальних дій з метою відновлення втраченого положення в Новоселівське. Командирам підрозділів до 21.30 09.08.2023, зокрема силами 2 аерм, у тому числі ОСОБА_12 , спланувати та провести бойові дії, зайняти оборону на 4-й вулиці Новоселівське, з метою недопущення прориву противника та взяття під контроль зазначеного населеного пункту; побудувати систему оборони, стабілізувати обстановку та створити сприятливі умови для відновлення позицій;

аркуша доведення бойового розпорядження командира аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 N?691/58/795/дск від 09.08.2023, в якому міститься підпис ОСОБА_12 .

Копію протоколу огляду комп`ютерних даних від 12.09.2023, складеного слідчим Другого СВ (з дислокацією у місті Харкові) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_29 у кримінальному провадженні № 0001703. Згідно протоколу, в ході вказаної слідчої дії оглянуто лазерний компакт-диск, де наявний відеозапис, на якому відображено момент, коли солдатам військової частини НОМЕР_3 , у тому числі ОСОБА_12 , було доведено бойове розпорядження № 691/58/795/дск від 09.08.2023 та він відмовився від його виконання.

Диск із відеозаписом, який досліджено в судовому засіданні та встановлено наступне. 09.08.2023 на околицях н.п. Загризове Харківської області військовослужбовцям, що вишикувані у шеренгу, у тому числі ОСОБА_12 , заступником командира батальйону з МПЗ майором ОСОБА_14 зачитано бойове розпорядження командира аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 N?691/58/795/дск. Військовослужбовцям бойове розпорядження зрозуміле. ОСОБА_12 на пропозицію ОСОБА_14 зробити крок вперед тим, хто не може виконати бойове розпорядження, робить крок уперед та повідомляє, що за станом здоров`я не може виконати завдання.

Копію довідки військово-лікарської комісії № 3594/1 від 22.07.2023 військової частини НОМЕР_4 , відповідно до якої ОСОБА_12 , 1984 р.н. на підставі стетей 64в, 75г графи II Розкладу хвороб є придатним до військової служби. Також, згідно довідки встановлено діагноз: ізольований міжхребцевий остеохондроз поперекового відділу хребта, ускладнений протрузіями міжхребцевих дисків L2-L3, L3-L4, L4-L5, L5 з періодичним больовим синдромом та незначним порушенням функції (захворювання не пов`язане з проходженням військової служби. Хронічна вертеброгенна люмбоішалгія з радикулопатією без порушення функції (захворювання пов`язане з проходженням військової служби).

На підставі наведених вище доказів прокурор вважав винуватість ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, доведеною та просив призначити йому покарання за цим складом злочину у виді 6 років позбавлення волі.

Також прокурором надано наступні процесуальні документи:

копію постанови про визнання речовими доказами ст. слідчого 2 СВ (з дислокацією у місті Харкові) ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_30 від 12.09.2023, якою лазерний компакт-диск DVD-R із відеозаписом відкритої відмови від виконання бойового розпорядження № 691/58/795/дск від 09.08.2023 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні;

копію витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0001703 від 21.08.2023 з коротким викладом обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та правовою кваліфікація кримінального правопорушення;

постанову про призначення групи слідчих від 21.08.2023 та постанову про визначення групи прокурорів від 21.08.2023 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 001703 від 21.08.2023;

постанову про виділення матеріалів досудового розслідування від 29.09.2023, якою виділено з матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 001703 від 21.08.2023, матеріали щодо вчинення ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, відомості про що внесено до ЄРДР за № 0002158. Додаток до вказаної постанови;

витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0002158 від 29.09.2023 з коротким викладом обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та правовою кваліфікацією кримінального правопорушення;

копію повідомлення начальника ДУ «Харківський слідчий ізолятор» від 15.09.2023, згідно якого ОСОБА_12 звільнений з-під варти згідно ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 12.09.2023 по сплаті застави в розмірі 80520 грн;

копію ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 12.09.2023, якою ОСОБА_12 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 31.10.2023, визначено розмір застави 80520 грн.

З позицією сторони обвинувачення не погодився захисник та обвинувачений, просили визнати ОСОБА_12 невинуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та виправдати у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

В обґрунтування своєї позиції захисник вказав, що за результатами судового розгляду вина ОСОБА_12 свого підтвердження не знайшла. Після шикування військовослужбовців та віддання бойового розпорядження, начальник вказав зробити крок вперед з шеренги тим військовим, які не можуть його виконати і пояснити причину. ОСОБА_12 разом з іншими військовослужбовцями зробив крок вперед та пояснив про неможливість виконати бойове розпорядження за станом здоров?я, бо потребував лікування. Таким чином, ОСОБА_12 не відмовлявся від виконання бойового розпорядження, а повідомив про неможливість його виконання із зазначенням причин. Вважає, що дії ОСОБА_12 відповідали вимогам ст. 37 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, що не є відкритою відмовою від виконання наказу. Також, на думку сторони захисту, під час судового розгляду не встановлено доказів, які б вказували на те, що обвинувачений ОСОБА_12 відмовився виконати бойове розпорядження в порушення вимог ст. ст. 17, 65, Конституції України, ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з мотивів небажання виконати свій конституційний обов?язок щодо захисту держави, оскільки з дотриманням Конституції та Статуту перебуваючи на військовій службі здійснював оборону України починаючи з часу його мобілізації, виконував бойові завдання як до 09.08.2023 року, так і після (довідка про безпосередню участь з 01.07.2023 року по 04.09.2023 року), мотивом невиконання наказу 09.08.2023 року був незадовільний стан здоров?я, а саме біль у спині, пов?язана з хворобами хребта, яка впливали на його працездатність, боєготовність у фізичному розумінні. ОСОБА_12 діяв відповідно до статей 37, 254 Статуту ЗСУ. Окрім цього, захисником піддано сумніву наявність в діях ОСОБА_12 посягання на об`єкт кримінального правопорушення, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України, а саме: порядок виконання у військових формуваннях України наказів, який забезпечує необхідні в умовах військової служби відносини підлеглості та військової честі, оскільки останній, отримавши наказ командира, доповів про неможливість його виконання та вказав поважну причину неможливості його виконання прямому начальнику, не порушивши таким чином відносин підлеглості та військової честі. Зауважив, що під час судового розгляду встановлена фактична непридатність ОСОБА_12 до військової служби у ДШВ, оскільки згідно довідки ВЛК №3594/1 від 22.07.2023 року він визнаний придатним до військової служби на підставі ст. 64-в, 75-г Графи ІІ Розкладу хвороб, що виключає проходження служби у ДШВ. Разом з тим, зі змісту бойового розпорядження вбачається, що положення в н.п. Новоселівське було втрачено, з метою його відновлення необхідно провести штурмові, наступальні дії та відновити втрачені позиції. Таке бойове розпорядження ОСОБА_12 виконати не міг, оскільки з н.п. Загризове до н.п. Новоселівське необхідно було пройти відстань приблизно 6 км, він був кулеметником та мав нести кулемет - 11 кг без короба, БК та провізію. Болі у спині, ногах не давали можливість це зробити. На підставі зазначеного вважає, що в діях обвинуваченого відсутній склад інкримінованого йому кримінального правопорушення, досудове розслідування проведено формально, без з?ясування обставин, які мають суттєве значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, прокурором не доведено винуватість ОСОБА_12 на підставі достатніх, належних і допустимих доказів.

За клопотанням сторони захисту в судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_31 , яка пояснила наступне. Свідок є дружиною обвинуваченого, 23.07.2023 ОСОБА_12 проходив ВЛК, вона зателефонувала йому, він прийняв виклик, але не розмовляв, почула, що чоловік знаходиться в кабінеті у лікаря, випадково увімкнула запис розмови та зберігла його. У бесіді ОСОБА_12 із лікарем свідок почула, що останній пояснював, що ОСОБА_12 є непридатним до військової служби, наче за ст. 75. Розмова тривала декілька хвилин, після чого вона вимкнула телефон. Впевнена, що на записі голос ОСОБА_12 , аудіозапис вказаної розмови вона передала адвокату.

Судом досліджено письмові докази та аудіозапис, надані стороною захисту.

Зі змісту аудіозапису, зробленого ОСОБА_32 слідує, що особа чоловічої статі повідомляє співрозмовнику, яким, за твердженням свідка ОСОБА_33 , є ОСОБА_12 , що якби було направлення на ВЛК для визначення придатності для проходження служби у ДШВ згідно Наказу № 402, то ОСОБА_12 був би визнаний непридатним. Особа, що за поясненнями сторони захисту, є лікарем, робить запис на документі, який є екземпляром для співрозмовника, «Наказ 402 від 14.08.2008. Таблиця Б, графа І, 75г непридатні в ДШВ», що проговорює вголос. Зазначає, що у разі, якщо бажають, щоб це було написано, повинні чітко писати в направленні, що направляється для придатності в ДШВ і тоді буде формулювання, що непридатний в ДШВ, придатний до військової служби. Також зазначає, що не розуміє, чому ДШВ в направленні не вказує запит на придатність в ДШВ та пропонує надати в частину документ, в якому він розписав на зворотній сторінці положення наказу про ВЛК і особа має право пройти ВЛК повторно. Надалі із запису слідує, що особа заповнює документи, озвучує дату 23.07, військову частину НОМЕР_1 .

Обвинувачений в судовому засіданні підтвердив показання ОСОБА_33 про обставини створення цього аудіозапису, зазначив, що це дійсно його розмова із лікарем при проходженні ВЛК у с. Ніколаївка Донецької області.

Прокурор вважав вказаний аудіозапис недопустимим доказом через порушення порядку його отримання поза межами кримінального провадження.

Також судом досліджено нижченаведені письмові докази сторони захисту.

Копія висновку лікаря ОСОБА_34 за результатами магнітно-резонансної томографії ОСОБА_12 від 22.09.2023 «Нейромед. Сучасна діагностика», згідно якого встановлено МР-ознаки остеохондрозу, спондилоартрозу поперекового відділу хребта, кили міжхребцевих дисків в сегментах: L4-L5, L5-S1.

Копія висновку лікаря ОСОБА_34 за результатами магнітно-резонансної томографії ОСОБА_12 від 22.09.2023 «Нейромед. Сучасна діагностика», згідно якого встановлено МР-ознаки остеохондрозу, спондилоартрозу шийного відділу хребта, протрузії міжхребцевих дисків в сегментах: С4-С5, С5-С6.

Копія висновку лікаря-невролога ОСОБА_35 від 22.09.2023 «Нейромед. Сучасна діагностика», згідно якого у ОСОБА_12 встановлено наслідки перенесеної МВТ (9.07.23), ЗЧМТ: струс головного мозку у вигляді стійкого церебростенічного, цефалгічного синдромів, розсіяної неврологічної симптоматики. Тиннітус. ПТСР. Вертеброгенна люмбоішалгія, кили межхребцевих дисків в сегментах: L4-L5, L5-S1, виражений больовий та міотонічний синдроми. Рекомендовано обмеження фізичного навантаження, консультації лікарів, проведення медичних досліджень, лікування.

Копія довідки військово-лікарської комісії № 3594/1 від 22.07.2023 військової частини НОМЕР_4 , яку також надав прокурор. При цьому на другому аркуші довідки, що надав захисник, міститься рукописний запис «Наказ 402 від 14.08.2008 таб Б гр І 75г непридатні в ДШВ».

Копія заяви про перегляд рішення ВЛК адвоката ОСОБА_13 до 20 Регіональної ВЛК, в якій він просить переглянути та скасувати постанову військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_4 (довідка ВЛК № 3594/1 від 22.07.2023) стосовно військовослужбовця ОСОБА_12 , 1984 р.н.; прийняти нову постанову ВЛК з урахуванням всіх наявних захворювань, а також з урахуванням вимог розділу 15 положення та графи 1 Таблиці Б додаткових вимог до стану здоров`я щодо придатності до військової служби у високомобільних десантних військах (в редакції на час проведення огляду та прийняття вішення ВЛК). Мотивуючи вказану заяву адвокат зазначив, що відповідно до графи 1 таблиці Б додаткових вимог до стану здоров`я за встановленими комісією статтями 64-в, 75-г графи ІІ Розкладу хвороб, ОСОБА_12 є непридатним до служби у високомобільних десантних військах.

Копія листа начальника 20 регіональної військово-лікарської комісії № 1854/1635 від 12.10.2023 адвокату ОСОБА_36 , в якому вказано про відсутність підстав для проведення щодо військовослужбовця ОСОБА_12 повторного медичного огляду з метою визначення ступеня придатності до військової служби.

Копія направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до військової служби в ДШВ ОСОБА_37 № 10065 від 02.08.2023 за підписом командира та начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 .

Копія довідки ВЛК військової частини НОМЕР_4 від 14.08.2023, згідно із якою солдат ОСОБА_38 визнаний непридатним до служби у високомобільних десантних військах, придатним до військової служби.

Копія направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до військової служби в ЗСУ ОСОБА_39 № 1772 від 19.07.2023 за підписом командира та ТВО начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 . У вказаному направленні зазначено попередній діагноз: вертеброгенна люмбалгія (відмовник).

Копія направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до військової служби в ЗСУ ОСОБА_40 № 1780 від 19.07.2023 за підписом командира та ТВО начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 . У вказаному направленні зазначено попередній діагноз: вертеброгенна люмбалгія (відмовник).

З приводу вищевказаних направлень військовослужбовців для проходження ВЛК захисник зазначив, що вони є різними, одним особам надавалися направлення на визначення загальної придатності до військової служби, без зазначення роду військ, а саме високомобільних військ, що є обов`язковим, та в цих же направленнях міститься позначка «відмовник». Іншим же військовослужбовцям видавалися направлення на ВЛК з метою визначення придатності до служби саме у високомобільних військах та, у разі наявності протипоказань, такі визнавалися непридатними.

Також судом досліджено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_12 , в результаті встановлено, що він має базову загальну середню освіту, одружений, має двох дітей 2004, 2006 років народження, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та -психіатра не перебуває. За службовою характеристикою військової частини НОМЕР_1 від 10.08.2023, 09.08.2023 ОСОБА_12 відмовився виконувати бойове розпорядження командира аеромобільного батальйону, характеризується негативно, займаній посаді не відповідає. За медичною характеристикою в/ч НОМЕР_1 від 10.08.2023 його стан здоров`я задовільний, діагноз - здоровий, проведена ВЛК 22.07.2023. Згідно із довідки № 395 від 19.01.2024 командира військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_12 в період з 01.07.2023 по 04.09.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи в н.п. Рай-Олександрівка Донецької області, н.п. Куземівка Луганської області.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Докази мають подаватись до суду з дотримання принципу належності, тобто задля доведення до відома суду та інших учасників провадження інформації, даних та відомостей, які мають доказове значення у справі і підтвердження обставин, які стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Дослідивши надані сторонами докази, суд визнає їх належними та допустимими, оскільки такі отримані у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку та підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Доводи прокурора щодо визнання недопустимим доказом аудіозапису, зробленого ОСОБА_32 , суд вважає необгрунтованими у зв`язку з наступним.

Цей аудіозапис поданий стороною захисту на підтвердження невинуватості ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого злочину, а тому мова про порушення прав і основоположних свобод обвинуваченого йти не може. Стосовно порушень прав інших осіб учасники провадження не вказували та судом такі не встановлені.

За версією сторони захисту, що підтвердила свідок ОСОБА_41 , аудіозапис був зроблений випадково, цілеспрямованості, ініціативності в цьому не було. Дана позиція захисту жодним чином не спростована.

Обвинувачений ОСОБА_12 підтвердив в судовому засіданні, що він дійсно був учасником розмови, що зафіксована на аудіозаписі, а тому проведення фоноскопічної експертизи не є доцільним. Вказаний висновок суду відповідає позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному у постанові від 28 січня 2021 року по справі № 182/523/16-к.

Також суд вказує, що створення, збирання інформації та отримання, подання доказів у розумінні КПК України не є тотожними поняттями, а тому посилання прокурора на здійснення аудіозапису до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, як на підставу для визнання його недопустимим доказом, є помилковими. При цьому, відповідно до висновку Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 08 грудня 2020 року по справі № 278/1306/17, сторона захисту має право збирати та надавати докази на будь-якій стадії кримінального провадження.

Статею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Серед основних засад судочинства закріплено, зокрема такі, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення обвинуваченому права на захист.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, здійснює судовий розгляд з дотримання загальних засад кримінального провадження, зокрема на основі змагальності сторін та свободи у поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах висунутого обвинувачення.

Стаття 337 КПК України визначено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом (ч. 2 ст. 17 КПК України).

Статею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями ст. 91 КПК України передбачені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно ст.94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили. Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Стандарт доведення поза розумним сумнівом передбачає, що сумнів не повинен бути суто умоглядним, а має ґрунтуватися на певних установлених судом обставинах або недоведеності важливих для справи обставин, що дає підстави припускати такий розвиток подій, який суперечить версії обвинувачення і який неможливо спростувати наданими сторонами доказами. Суд також повинен ретельно перевірити доводи сторони захисту, які обґрунтовано ставлять під сумнів версію сторони обвинувачення. У випадку, якщо суд після такої перевірки відхиляє доводи сторони захисту, він має навести переконливі мотиви такого висновку, які не залишають розумного сумніву у винуватості обвинуваченого. Разом з тим, якщо небезпідставні доводи сторони захисту не можуть бути спростовані з наведенням переконливих мотивів, які ґрунтуються на обставинах відповідного провадження, то це свідчить про існування розумного сумніву в доведеності винуватості особи. Отже, суд при розгляді провадження повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм об`єктивну оцінку.

За правилами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, вмотивованим та обґрунтованим. Рішення відповідає цим критеріям, якщо воно ухвалено у відповідності із нормами матеріального та процесуального права на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, належним чином оціненими в їх сукупності та з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Дослідивши обставини кримінального провадження, керуючись законом, перевіривши та оцінивши докази, з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність наданих суду і безпосередньо досліджених судом доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення по суті кримінального провадження, виходячи з усього комплексу встановлених під час судового розгляду фактичних обставин кримінального правопорушення, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_12 обвинувачується у тому, що в порушення вимог ст. ст. 17, 65, Конституції України, ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати наказ начальника, отримавши наказ прямого начальника - заступника командира аеромобільного батальйону з МПЗ ОСОБА_14 , виданий на підставі бойового розпорядження №691/58/795 від 09.08.2023 року, будучи невдоволеним вказаним наказом, відкрито відмовився від його виконання.

При цьому, обвинувачений в своїх показаннях зазначив, що він не відмовлявся від виконання наказу, пояснивши про неможливість його виконання через стан здоров`я. Такі показання підтверджуються дослідженим в судовому засіданні відеозаписом доведення бойового розпорядження та свідками ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які пояснили, що ОСОБА_12 після отримання наказу скаржився на стан здоров`я.

Крім цього, відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 3594/1 від 22.07.2023 військової частини НОМЕР_4 , ОСОБА_12 , 1984 р.н. на підставі статей 64в, 75г графи II Розкладу хвороб є придатним до військової служби. Також, згідно довідки встановлено діагноз: ізольований міжхребцевий остеохондрох поперекового відділу хребта, ускладнений протрузіями міжхребцевих дисків L2-L3, L3-L4, L4-L5, L5 з періодичним больовим синдромом та незначним порушенням функції (захворювання не пов`язане з проходженням військової служби. Хронічна вертеброгенна люмбоішалгія з радикулопатією без порушення функції (захворювання пов`язане з проходженням військової служби).

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_12 на день вчинення інкримінованого йому злочину проходив військову службу на посаді стрільця-номера обслуги 1 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти аеромобільного батальйону, що підтверджено витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 132 від 03.07.2023.

За приписами графи 1 Таблиці «Б» додаткових вимог до стану здоров?я Положення

про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 (в редакції на час огляду, прийняття рішення ВЛК та дати інкримінованого злочину - 09.08.2023) за встановленими комісією статтями 64-в, 75-г Графи ІІ Розкладу хвороб, ОСОБА_12 є непридатним до служби в високомобільних військах та повітрянодесантних частинах.

Крім цього, фактична непридатність ОСОБА_12 до служби в Десантно-штурмових військах підтверджується наданою стороною захисту копією довідки військово-лікарської комісії № 3594/1 від 22.07.2023 військової частини НОМЕР_4 , на зворотному боці якої лікарем зазначено «Наказ 402 від 14.08.2008 таб 5 гр І 75 г непридатні в ДШВ».

Достовірність запису на звороті довідки ВЛК № 3594/1 від 22.07.2023 підтверджується дослідженим в судовому засіданні аудіозаписом, створеним ОСОБА_32 , що остання та обвинувачений підтвердили при їх допиті в суді.

Наказом Міністерства оборони України «Про затвердження Змін до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» № 457 від 08.08.2023, у тексті Положення слова «високомобільні десантні» замінено словами «Десантно-штурмові».

До структури Десантно-штурмових військ входять аеромобільні підрозділи, які призначені для ведення десантно-штурмових дій.

Попри встановлення фактичної непридатності ОСОБА_12 до проходження військової служби у Десантно-штурмових військах, до складу яких входить аеромобільний батальйон військової частини НОМЕР_1 , враховуючи висновки Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладені у постанові від 20 січня 2025 року по справі № 759/2917/23, суд вважає необхідним надати оцінку наявності об`єктивної можливості у обвинуваченого виконати бойове розпорядження.

Зі змісту бойового розпорядження командира аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 від 09.08.2023 №691/58/795дск, вбачається, що воно передбачало необхідність посилення підрозділів додатковими вогневими засобами, недопущення просування противника в напрямках: Новоселівське, Стельмахівка, Кругляківка, нарощення системи інженерно-фортифікаційного обладнання позицій, облаштування рубежів, взяття під вогневий контроль маршрутів висування противника, здійснення мінування на танконебезпечних напрямках, виснаження противника, нанесення максимального вогневого ураження, створення сприятливих умов для проведення наступальних дій з метою відновлення втраченого положення в Новоселівському. Командирам підрозділів до 21.30 09.08.2023, зокрема силами 2 аерм, у тому числі ОСОБА_12 , наказано спланувати та провести бойові дії, зайняти оборону на 4-й вулиці Новоселівське, з метою недопущення прориву противника та взяття під контроль зазначеного населеного пункту; побудувати систему оборони, стабілізувати обстановку та створити сприятливі умови для відновлення позицій.

З показань обвинуваченого слідує, що він мав проблеми зі спиною, ногами, ледве ходив. Хірург рекомендував ОСОБА_12 консультацію нейрохірурга з приводу протрузій, гриж хребта, оніміння рук, ноги, проте у військовій частині його прохання з цього приводу проігнорували, направлення не надали. Не міг виконати наказ за станом здоров`я, оскільки був кулеметником, необхідно було нести із собою значний вантаж, а саме: кулемет вагою 11 кг, бойовий комплект до нього (6 кулеметних стрічок, вага кожної біля 10 кг), запас води. До позицій треба йти, а у разі обстрілу бігти, не менше 6 км. 09.07.2023 він впав з таким вантажем після вибуху у 10 метрах від нього по дорозі на позиції та не міг підвестись. Транспорт там вже не їздить через постійні обстріли. Після цього випадку стала сильно боліти спина.

З відеозапису доведення бойового розпорядження вбачається, що ОСОБА_12 повідомив про неможливість виконання наказу через проблеми зі здоров`ям, що підтвердили свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 під час їх допиту в судовому засіданні. ОСОБА_17 повідомив, що обвинувачений скаржився на болі в спині, ногах. Свідок ОСОБА_18 вказав, що ОСОБА_12 скаржився на стан здоров`я й до 09.08.2023.

З письмових пояснень солдата ОСОБА_12 при проведенні службового розслідування за фактом невиконання наказу слідує, що він не може виконувати бойове розпорядження за станом здоров?я: болить спина, відказують ноги і віддає в ліву руку.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 3594/1 від 22.07.2023, ОСОБА_12 встановлено діагноз: ізольований міжхребцевий остеохондрох поперекового відділу хребта, ускладнений протрузіями міжхребцевих дисків L2-L3, L3-L4, L4-L5, L5 з періодичним больовим синдромом та незначним порушенням функції; хронічна вертеброгенна люмбоішалгія з радикулопатією без порушення функції.

За висновками лікаря ОСОБА_34 за результатами магнітно-резонансної томографії ОСОБА_12 від 22.09.2023 «Нейромед. Сучасна діагностика», у ОСОБА_12 встановлено МР-ознаки остеохондрозу, спондилоартрозу поперекового відділу хребта, кили міжхребцевих дисків в сегментах: L4-L5, L5-S1; МР-ознаки остеохондрозу, спондилоартрозу шийного відділу хребта, протрузії міжхребцевих дисків в сегментах: С4-С5, С5-С6.

Згідно висновку лікаря-невролога ОСОБА_35 від 22.09.2023 «Нейромед. Сучасна діагностика», у ОСОБА_12 встановлено наслідки перенесеної МВТ (9.07.23), ЗЧМТ: струс головного мозку у вигляді стійкого церебростенічного, цефалгічного синдромів, розсіяної неврологічної симптоматики. Тиннітус. ПТСР. Вертеброгенна люмбоішалгія, кили межхребцевих дисків в сегментах: L4-L5, L5-S1, виражений больовий та міотонічний синдроми. Рекомендовано обмеження фізичного навантаження, консультіції лікарів, проведення медичних досліджень, лікування.

Зазначені дані у своїй сукупності підтверджують, що бойове розпорядження було направлено саме на проведення штурмових, наступальних дій з метою відновлення втраченого положення в н.п. Новоселівське, при цьому ОСОБА_12 мав серйозні проблеми зі здоров`ям, які об`єктивно перешкоджали йому у виконанні наказу.

Не викликає також у суду сумніву той факт, що для виконання вказаного бойового розпорядження стрільцем-номером обслуги аеромобільного батальйону ОСОБА_12 є необхідним перебування військовослужбовця у належному фізичному стані із можливістю докладання значних, інтенсивних, тривалих зусиль для заходу на бойові позиції та ведення штурмових дій, пересування у засобах індивідуального захисту (бронежилет, шолом) та зі зброєю з боєкомплектом.

Показання обвинуваченого щодо причин невиконання наказу, наявності проблем зі здоров`ям є логічними, стабільними та послідовними, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та наведеними у вироку медичними висновками.

Також, судом встановлено, що скарги на стан здоров`я ОСОБА_12 почав висловлювати із другою половини липня 2023 року, на що вказують показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , після був направлений на проходження військово-лікарської комісії. З показань обвинуваченого слідує, що 09.07.2023 він впав після вибуху у 10 метрах від нього по дорозі на позиції, не міг підвестись, після цього стала сильно боліти спина. Такі дані підтверджуються вищенаведеним висновком лікаря-невролога ОСОБА_35 від 22.09.2023 «Нейромед. Сучасна діагностика».

Як до, так і після 09.08.2023 ОСОБА_12 брав безпосередню участь у бойових діях, що підтверджується довідкою № 395 від 19.01.2024 командира військової частини НОМЕР_1 .

З наведених обставин вбачається, що близько місяця до 09.08.2023 ОСОБА_12 мав проблеми зі здоров`ям, про що повідомляв командуванню. Заява обвинуваченого про неможливість виконати бойове розпорядження 09.08.2023 через стан здоров`я є правдивою, підтвердженою, обгрунтованою та не була направлена на уникнення виконання наказу з надуманих, неіснуючих причин.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку щодо наявності у ОСОБА_12 поважної причини, що унеможливлювала виконання ним бойового розпорядження, а саме хворобливий стан його здоров`я.

При цьому, відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого, Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут), військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

За приписами ст. 254 Статуту, військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.

ОСОБА_12 , отримавши наказ командира, доповів прямому начальнику про неможливість його виконання та вказав поважну причину такої неможливості, діючи у відповідності до вимог статей 37, 254 Статуту.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ст. 335 Статуту, на бойове чергування забороняється призначати хворих військовослужбовців.

З суб?єктивної сторони злочин, передбачений ч. 4 ст.402 КК України, склад якого є формальним, може бути вчинений лише з прямим умислом.

За результатами дослідження наданих доказів, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено наявність у ОСОБА_12 умислу на вчинення інкримінованого йому злочину, а отже в діях обвинуваченого відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Невиконання наказу було обумовлене не злочинними намірами ОСОБА_12 та/або небажанням ним виконати свій конституційний обов?язок щодо захисту держави, а його незадовільним станом здоров`я.

Зібраними по справі доказами доведено, що ОСОБА_12 , отримавши наказ командира, доповів прямому начальнику про неможливість його виконання та вказав причину, яка судом визнається поважною. Такими діями обвинувачений не порушив встановленого порядку несення військової служби та не поставив під загрозу охоронюваний статтею 402 КК України об?єкт, а саме установлений законом порядок підлеглості, виконання наказів і військову дисципліну.

При цьому, якщо зібрані та надані стороною обвинувачення суду докази як кожний окремо, так і у сукупності, не дозволяють зробити однозначний висновок «поза розумним сумнівом» про доведеність обвинувачення, суд у відповідності з вимогами ст.17 КПК України, ст. 62 Конституції України тлумачить усі сумніви на користь обвинуваченого.

Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

В основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також припущеннях.

Положеннями ч. 1 ст. 2 КК України передбачено, що підставою для настання кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Складом кримінального правопорушення визнається сукупність закріплених у законі України про кримінальну відповідальність ознак, за наявності яких реально вчинене суспільно небезпечне діяння визнається кримінальним правопорушенням.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, з урахуванням усіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що органом досудового розслідування не здобуто і прокурором суду не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і наявність в його діях складу кримінального правопорушення поза розумним сумнівом. Стороною обвинувачення не доведено наявність суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, а саме наявність у ОСОБА_12 умислу на вчинення непокори, тобто відкритої відмови виконати наказ начальника, в умовах воєнного стану.

Згідно ст. 23 КК України, виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Діяння, здійснене без вини, не утворює складу злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої ст. 284 цього Кодексу.

Згідно пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність у діянні складу кримінального правопорушення.

Якщо обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, виявляються під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок (ч. 7 ст. 284 КПК України).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_12 слід визнати невинуватим та по суду виправдати у зв`язку у з недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 12.09.2023 ОСОБА_12 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 31.10.2023, визначено розмір застави 80520 грн.

За повідомленням начальника ДУ «Харківський слідчий ізолятор» від 15.09.2023, ОСОБА_12 звільнений з-під варти згідно ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 12.09.2023 по сплаті застави в розмірі 80520 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 132, ч. 1 ст. 203 КПК України, запобіжний захід у виді застави підлягає скасуванню.

Частиною 11 ст. 182 КПК України встановлено, що застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Таким чином, застава в розмірі 80520 грн, внесена за ОСОБА_12 підлягає поверненню заставодавцю.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Доля речових доказів вирішується судом за правилами, встановленими ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 94, 368, 370, 374, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_12 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 402 КК України та виправдати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку у з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Запобіжний захід ОСОБА_12 у виді застави в розмірі 80520 грн скасувати.

Заставу, внесену за ОСОБА_12 на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 12.09.2023, в розмірі 80520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) гривень 00 коп. повернути заставодавцю.

Речовий доказ: лазерний компакт-диск DVD-R із відеозаписом доведення бойового розпорядження № 691/58/795/дск від 09.08.2023 - залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1